Справа № 405/2204/15-к
Провадження № 1-кп/405/87/15
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Кіровоград 01 квітня 2015 року
Ленінський районний суд м. Кіровограда в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
захисника-адвоката ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
в с т а н о в и в :
ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, тобто нез`явлення вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад один місяць, вчинене військовослужбовцем військової частини, за таких обставин: відповідно до наказу ОСОБА_6 командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 від 20.06.2014 солдат ОСОБА_5 зарахований до списків особового складу військової частини - польова пошта НОМЕР_1 на посаду номер обслуги 1 відділення 4 взводу охорони роти охорони, вказаної військової частини. Солдат ОСОБА_5 , діючи всупереч інтересам служби, вимогам Статутів Збройних Сил України, в період проходження військової служби, 01.09.2014 о 08 год. 00 хв. під час ранкового шикування особового складу військовослужбовців військової частини - польова пошта НОМЕР_1 був відсутній на службі без поважних причин. В той же день, у військовій частині - польова пошта НОМЕР_1 організовані пошуки солдата ОСОБА_5 , але встановити місцезнаходження останнього в межах та поза межами частини не представилось можливим. В період з 08 год. 00 хв. 01.09.2014 по 13 год. 00 хв. 12.03.2015, номер обслуги 1 відділення 4 взводу охорони роти охорони військової частини - польова пошта НОМЕР_1 солдат ОСОБА_5 до військової частини - польова пошта НОМЕР_1 не з`являвся, про своє місце знаходження в будь - які органи військового та цивільного управління не повідомляв, до виконання своїх службових обов`язків за посадою не приступав без поважних причин.
Між прокурором військової прокуратури Кіровоградського гарнізону ОСОБА_7 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні та ОСОБА_5 18.03.2015 в порядку, передбаченому ст. ст. 468, 469 та 472 КПК України, укладена угода про визнання винуватості.
Згідно з даною угодою прокурор та обвинувачений ОСОБА_5 дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 3 ст. 407 КК України, обвинувачений у повному обсязі сформульованої підозри беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні даного злочину.
Також, сторонами угоди визначено покарання, яке ОСОБА_5 повинен понести за вчинений злочин, передбачений ч. 3 ст. 407 КК України, на підставі ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі строком 1 (один) рік.
Розглядаючи питання про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного: прокурор та захисник обвинуваченого в судовому засіданні, вказуючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просили цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання.
Обвинувачений в судовому засіданні просив укладену угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджене в ній покарання, при цьому визнав себе винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, у разі затвердження угоди, заявивши, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.
Злочин, у вчиненні якого ОСОБА_5 визнав себе винуватим, згідно із ст. 12 КК України відноситься до середньої тяжкості, від якого потерпілих немає.
Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_5 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.
Враховуючи, що умови угоди про визнання винуватості укладеної між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_5 , її форма та зміст відповідають вимогам КПК та КК України, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження такої.
Суд вважає доведеним, що ОСОБА_5 вчинив нез`явлення вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад один місяць, вчинене військовослужбовцем військової частини, а тому його дії кваліфіковані за ч. 3 ст. 407 КК України, правильно. Обвинуваченому ОСОБА_5 підлягає призначенню узгоджене сторонами покарання.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 472, 474 та 475 КПК України, суд,
у х в а л и в :
затвердити угоду про визнання винуватості укладену 18.03.2015 між старшим прокурором військової прокуратури Кіровоградського гарнізону ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_5 .
Визнати винним ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, призначивши покарання на підставі ст. 69 КК України у виді позбавлення волі строком один рік.
Строк покарання рахувати з 01.04.2015, зарахувавши в якості відбутого покарання, строк перебування ОСОБА_5 під вартою, з 13.03.2015.
Застосований обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою залишити без змін до набрання вироком законної сили.
Докази у провадженні документи, залишити зберігатися у матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Кіровоградської області через Ленінський районний суд міста Кіровограда шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_8