ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
іменем України
Справа № 210/624/15-к
Провадження № 1-кп/210/237/15

"18" березня 2015 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засідання кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000091 від 10 січня 2015 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Кривому Розі, Дніпропетровської області, українець, громадянина України, має середньо-спеціальну освіту, офіційно не працевлаштований, не одружений, на утриманні має малолітню дитину ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований та мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимий: 1) 10 березня 2004 року Центрально Міським районним судом м. Кривий Ріг Дніпропетровська область, за ст. 185 ч.3, 76 КК України до 3-х років позбавлення волі. Згідно ст. 75 КК України від відбування покарання звільнився з випробувальним терміном 3 роки; 2) 09 серпня 2004 року Центрально Міським районним судом м. Кривий Ріг Дніпропетровська область, за ст. 15, ч. 2 , ст. 185 ч.3, 69 КК України до 3-х років позбавлення волі. Згідно ст. 75 КК України від відбуття покарання з випробувальним терміном 3 роки; 3) 26 вересня 2005 року Центрально Міським районним судом м. Кривий Ріг Дніпропетровська область, за ст. 186 ч.2, 69 КК України до 4 х років позбавлення волі. Згідно ст. 71 КК України частково приєднано покарання за вироком Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 09.08.2004 року і остаточно призначено покарання 4 роки 6 місяців позбавлення волі; 4) 08 квітня 2010 року Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ст. 186 ч. 2 Кк України до 4 років позбавлення волі. Звільнився 27.11.2012 року умовно-достроково на невідбутий термін 1 рік 3 місяця 2 дні.

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 122 КК України,

сторони кримінального провадження, які беруть участь в судовому розгляді: прокурор ОСОБА_5 , обвинувачений ОСОБА_6 , -

В С Т А Н О В И В :
Так ОСОБА_6 діючи повторно, 09.01.2015 року о 22 годині 30 хвилин, маючи раптово виниклий умисел на відкрите викрадення чужого майна та обернення його на свою користь, знаходячись біля кафе Азері по вулиці Тбіліській, 13а, в Дзержинському районі міста Кривого Рогу, діючи умисно, усвідомлюючи відкритий і протиправний характер своїх дій, підійшов до потерпілого ОСОБА_7 , із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для здоров`я потерпілого, та виразилось в нанесенні ОСОБА_6 одного удару в обличчя потерпілому, від якого останній впав на сніг, після чого ОСОБА_6 продовжував наносити удари ногами по різним частинам тіла потерпілого, чим заподіяв потерпілому фізичний біль.

Після чого, ОСОБА_6 з корисливих мотивів, реалізуючи свій злочинний намір, направлений на відкрите викрадення чужого майна, відкрито викрав належні гр. ОСОБА_7 наступні речі: куртку чоловічу, вартістю 300 гривень, в якій знаходились грошові кошти в сумі 140 гривень, мобільний телефон Соні Еріксон, вартістю 100 гривень, в якому знаходилась сім-картка мобільного оператора Київстар з номером абоненту НОМЕР_1 , вартістю 25 гривень, банківську картку Унікредит Банк, після чого, з викраденим майном з місця вчинення кримінального правопорушення зник, чим спричинив, потерпілому ОСОБА_7 майнову шкоду на загальну суму 565 гривень.

Вище вказані дії ОСОБА_6 кваліфіковані за ч. 2 ст. 186 КК України, за ознаками відкритого викрадення чужого майна (грабіж), поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненого повторно.
Також ОСОБА_6 , 09.01.2015 року о 22 годині 40 хвилин, знаходячись біля кафе Азері по вулиці Тбіліській, 13а в Дзержинському районі міста Кривого Рогу, зустрівся з потерпілим ОСОБА_7 між котрими на ґрунті раптово виниклих неприязнених стосунків виник словесний конфлікт, в ході якого ОСОБА_6 реалізуючи свій раптово виниклий злочинний намір, спрямований на заподіяння останньому тілесних ушкоджень, умисно наніс йому один удар своєю правою рукою в область лівої щелепи ОСОБА_7 , внаслідок чого заподіяв останньому тілесні ушкодження у вигляді: перелому тіла нижньої щелепи ліворуч, які згідно висновку експерта № 158 від 30 січня 2015 року, за своїм характером відносяться до тілесних ушкоджень СЕРЕДНЬОГО ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я (більше 21 доби).

Вище вказані дії ОСОБА_6 кваліфіковані за ч. 1 ст. 122 КК України, за ознаками: умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків передбачених у статті 121 КК України, але таке що спричинило тривалий розлад здоров`я.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений свою вину в пред`явлених йому обвинуваченнях визнав повністю, щиро покаявся у в скоєних злочинах, погодився з кваліфікацією вчинених ним діянь та пояснив про обставини справи як описано вище. Показав, що між ним та потерпілим виник конфлікт, під час якого він наніс потерпілому удари, в результаті яких зламав потерпілому щелепи, забрав куртку з речами потерпілого, та поїхав додому. Забрані речі віддав працівникам міліції, витрати на лікування не відшкодовував. Прохав суворо не карати, та застосувати відносно нього положення ст. 69 КК України.

Враховуючи те, що сторони кримінального провадження не оспорюють всі обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судовий розгляд даної справи щодо всіх її обставин, із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і обмежитись допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів кримінального провадження, що стосуються речових доказів, та які характеризують обвинуваченого.

Після з`ясування обставин, встановлених під час кримінального провадження, та перевірки їх доказами, які суд вважає належними та допустимими, аналізуючи показання обвинуваченого, які мають логічний та послідовний характер, суд приходить до висновку про доведеність обвинувачення, яке пред`явлене ОСОБА_6 та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 186 КК України, за ознаками відкритого викрадення чужого майна (грабіж), поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненого повторно, за ч. 1 ст. 122 КК України, за ознаками: умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків передбачених у статті 121 КК України, але таке що спричинило тривалий розлад здоров`я.

За таких обставин, суд вважає, що ОСОБА_6 слід визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень за за ч. 2 ст. 186 КК України, за ознаками відкритого викрадення чужого майна (грабіж), поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненого повторно, за ч. 1 ст. 122 КК України, за ознаками: умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків передбачених у статті 121 КК України, але таке що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Керуючись вимогами ст. 65 КК України при призначенні покарання обвинуваченому, суд враховує, що він вчинив злочини, які відповідно ст.12 КК України відноситься до тяжких злочинів (ч. 2 ст. 186 КК України) та злочинів середньої тяжкості (ч.1 ст. 122 КК України), раніше неодноразово судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, не перебуває на обліках у лікаря психіатра та лікаря нарколога, офіційно не працює, має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вину визнає повністю, щиро кається, майнова шкода, завдана грабежем відшкодована.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого суд відносить те, що він вину визнав повністю, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочинів.

Обставин, що обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.

Приймаючи до уваги наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обставин, тяжкість скоєних злочинів, особу обвинуваченого, суд вважає за необхідне призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 186 КК України, ч.1 ст. 122 КК України, з відбуванням покарання в кримінально-виконавчому закладі, оскільки його виправлення та перевиховання не можливо без ізоляції від суспільства.

Покарання обвинуваченому за ч. 2 ст. 186 КК України, ч. 1 ст. 122 КК України (за сукупністю злочинів) має бути призначене за правилами ч.1 ст. 70 КК України шляхом повного поглинання менш суворого покарання більш суворим покарання.

Суд, керуючись ст.65 КК України вважає, що таке покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення та запобіганню скоєнню ним нових злочинів.

Суд, з урахуванням обставин, встановлених в ході судового розгляду, даних про особу обвинуваченого, який неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів проти власності, маючи не зняті та непогашені судимості, на шлях виправлення не став, та знову вчинив тяжкий злочин проти власності, та злочин середньої тяжкості проти здоровя людини, не вбачає підстав для застосування до обвинуваченого положень ст. 75 КК України.

Суд не вбачає підстав для застосування ст. 69 КК України, про яку клопоче обвинувачений, оскільки останній, хоча і визнав в повному обсязі свою провину, кається у вчиненому, має на утриманні малолітню дитину, однак будучи неодноразово судимий, звільнившись умовно-достроково з місць позбавлення волі, не став на шлях виправлення, вчинив два злочини, один з яких є тяжким корисливим злочином; не вчинив жодних дій, спрямованих на відшкодування шкоди здоровю потерпілого, не надав медичної допомоги або іншої допомоги потерпілому безпосередньо після вчинення злочину; та крім того обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 186 КК України (№ за ЄРДР 0003829 від 28.11.2014р.); що не лише істотно не знижує ступінь тяжкості злочинів, вина в яких доведена та позитивно не характеризує обвинуваченого.

Цивільний позов не заявлений.

Питання про речові докази вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Строк відбуття покарання обвинуваченому, з урахуванням ч. 5 ст. 72 КК України, слід відраховувати з моменту обрання запобіжного заходу з 15 січня 2015 року.

Запобіжний захід слід залишити без змін до набрання вироку законної сили тримання під вартою.

Керуючись ст.ст. 368 , 370, 371, 374-376 КПК України суд
У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186 КК України, ч. 1 ст. 122 КК України, та призначити йому покарання:

- за ч. 2 ст. 186 КК України - у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі;

- за ч. 1 ст. 122 КК України у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі;

На підставі ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначити покарання за сукупністю злочинів у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі з відбуванням покарання в кримінально-виконавчому закладі закритого типу.

Запобіжний захід, обраний відносно ОСОБА_6 - тримання під вартою, залишити без змін до набуття вироком чинності.

На підставі ст. 72 ч. 5 КК України початок строку відбування покарання ОСОБА_6 відраховувати з 15 січня 2015 року.

Речові докази:

- чоловічу куртку та мобільний телефон Сони Еріксон V 132 імей НОМЕР_2 в корпусі чорного кольору, передані на зберігання власнику ОСОБА_7 залишити у володінні останнього,

Матеріали кримінальних проваджень № 0000091 від 10.01.2015 року залишити при обвинувальному акті з подальшим зберіганням у справі за № 210/624/15-к, провадження № 1-КП/210/237/15.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1