АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 11/791/1155/13
Головуючий в 1 інстанції Зубов
Категорія ст. ст. 366 ч.1, 191 ч. 2 КК
Доповідач Грушицький А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2013 року колегія суддів
судової палати в кримінальних справах
апеляційного суду Херсонської області
в складі

головуючого судді
Грушицького А.,

суддів Ришкової
Н.М., Жили І.Е.,

з участю прокурора Чепуріної
А.С.,

представника управління освіти
Безкоровайного В.О.,

адвоката ОСОБА_2,

засудженої ОСОБА_3,

розглянула в судовому засіданні в м.
Херсоні кримінальну справу за
апеляцією прокурора на вирок
Суворовського районного суду м.
Херсона від 29 квітня 2013 року.

Цим вироком засуджено

ОСОБА_3

ІНФОРМАЦІЯ_1,

гр. України, не
судиму,

за ч. 1 ст. 366 КК України до штрафу в сумі
3400 грн., із застосуванням ст. 69 КК
України без позбавленням права займати
певні посади чи займатися певною
діяльністю.

На підставі ч.5 ст.7 КПК України від
призначеного покарання звільнена.

За ч. ч.2,3 ст. 191 КК України виправдана.

Вирішено питання про речові
докази.

Згідно з вироком суду ОСОБА_3
визнано винною та засуджено за те що
вона працюючи директором Херсонської
загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів
№41, та виконуючи відповідно до статуту
навчального закладу організаційно -
розпорядчі та адміністративно -
господарські функції, будучи службовою
особою, вчинила службове підроблення, а
саме в період з 21.12.2006 року до 03.03.2012
року, перебуваючи у приміщенні
Херсонської загальноосвітньої школи
І-ІІІ ступенів №41, по вул. Карбишева 30 в
м. Херсоні, переслідуючи умисел
направлений на підробку офіційних
документів, усвідомлюючи суспільну
небезпечність своїх дій, передбачаючи
настання суспільно небезпечних
наслідків, використовуючи своє
службове становище й надані
повноваження щодо прийому та
звільнення технічних працівників
навчального закладу, надала вказівки
працівникам загальноосвітньої школи
№41 скласти накази по навчальному
закладу щодо переведення та зміну
навантаження працівникам школи ОСОБА_4
та ОСОБА_5, до яких було внесено
завідомо неправдиві відомості, а саме
про перебування ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на
посадах технічних працівників школи з
встановленим згідно штатного розпису
окладом а також внесла завідомо
неправдиві відомості про вихід ОСОБА_4
та ОСОБА_5 на роботу та відпрацьованих
робочих годинах в офіційні документи -
табелі обліку робочого часу.

Вказані підробні накази та табелі
обліку робочого часу були підписані
ОСОБА_3 і у подальшому надані у
централізовану бухгалтерію управління
освіти, згідно яким була нарахована та
виплачена заробітна плата: ОСОБА_4 в
сумі 36893, 97 грн., і ОСОБА_5 14449, 82 грн., які
були використані ОСОБА_3 на потреби
навчального закладу, ремонт та
поліпшення благоустрою школи.

У своїй апеляційній скарзі
прокурор ставить питання про
скасування вироку в зв'язку з
неправильним застосуванням
кримінального закону, і направлення
справи на новий судовий розгляд.
Прокурор посилається на те, що суд
необґрунтовано виправдав ОСОБА_3 за ч. 3
ст. 191 КК України, безпідставно
застосував щодо неї ст. 69 КК України
призначаючи покарання за ч. 1 ст.
366 КК України, безпідставно звільнив
від покарання на підставі ч.5 ст.7 КПК
України.

У запереченнях на апеляційну
скаргу прокурора, адвокат ОСОБА_2
звертає увагу на те, що дії ОСОБА_3 були
обумовлені відсутністю належного
фінансування навчального закладу, у
зв'язку з чим вона була вимушена
вишукувати кошти на придбання
матеріальних цінностей.

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, доводи прокурора на
обґрунтування апеляції, пояснення та
останнє слово засудженої ОСОБА_3, яка
щиро каялася та просила залишити вирок
суду без змін, представника управління
освіти Безкоровайного В.О., який
покладався на розсуд суду, адвоката
ОСОБА_2, який вважав апеляційну скаргу
прокурора безпідставною, перевіривши
матеріали справи і обговоривши доводи
апеляції, колегія суддів вважає її
підлягаючою задоволенню.

Суд правильно встановив фактичні
обставини справи та дійшов
обґрунтованого висновку про
доведеність вини ОСОБА_3 у складанні,
видачі посадовою особою завідомо
неправдивих офіційних документів,
внесення до офіційних документів
завідомо неправдивих відомостей. Такий
висновок ґрунтується на зібраних у
встановленому законом порядку та
перевірених судом доказах.

Дії засудженої ОСОБА_3 судом
правильно кваліфіковані за ст. 366 ч. 1 КК
України.

Викладені у вироку мотиви з яких
суд дійшов висновку про відсутність
доказів винності ОСОБА_3 за ч.2 та ч.3
ст.191 КК України колегія суддів визнає
аргументованими, такими, що
відповідають матеріалам справи.

Свідки ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_5, ОСОБА_12,
ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15 підтвердили
показання ОСОБА_3 про те, що обладнання
школи потребувало постійного ремонту,
були необхідні кошти для лабораторій,
підсобного приладдя.

Всі кошти з карток ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 йшли на потреби школи.

Зазначені твердження ОСОБА_3 та
вказаних свідків будь яких сумнівів у
їх достовірності не викликають,
оскільки об'єктивно підтверджені
квитанціями на придбання матеріальних
цінностей.

Відповідно до постанови №7 від
24.10.2003 року Пленуму Верховного Суду
України «Про практику призначення
судами кримінального покарання»
призначаючи покарання у кожному
конкретному випадку суду зобов'язані
врахувати ступінь тяжкості вчиненого
злочину, дані про особу винного та
обставини справи, що пом'якшують і
обтяжують покарання. Особі, яка вчинила
злочин, має бути призначено покарання
необхідне й достатнє для її
виправлення та попередження нових
злочинів.

Згідно з вимогами ст. 69 КК
України, за наявності кількох обставин,
що пом'якшують покарання та істотно
знижують ступінь тяжкості вчиненого
злочину, з урахуванням особи винного
суд, умотивувавши своє рішення, може
призначити основне покарання нижче від
найнижчої межі, встановленої в санкції
статті (санкції частини статті)
Особливої частини цього Кодексу.

Як видно із матеріалів справи,
суд першої інстанції з урахуванням
обставин, що пом'якшують покарання та
істотно знижують ступінь тяжкості
вчиненого ОСОБА_3 злочину, призначив їй
за ч.1 ст.366 КК України із застосуванням
ст.69 КК України покарання у виді штрафу
в розмірі 3400 грн.

Тому доводи прокурора про те, що
місцевий суд всупереч вимогам ст. 65 КК
України призначив ОСОБА_3 за ч.1 ст.366 КК
України покарання із застосуванням
ст.69 КК України, не мотивувавши
належним чином своє рішення, колегія
суддів вважає необгрунтованими.

На підтримку такого рішення суду
колегія суддів зважає на відсутність у
справі обставин, які обтяжують
покарання засудженої, та виключно
позитивні дані про її особу, а отже,
підстав для скасування вироку за
м'якістю призначеного засудженій
покарання, про що йдеться у апеляційній
скарзі прокурора, немає.

З урахуванням наведеного, і
керуючись ст. ст. 365, 366 КПК України,
колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

апеляцію прокурора, який брав участь
у розгляді справи судом першої
інстанції залишити без задоволення, а
вирок Суворовського районного суду м.
Херсона від 29 квітня 2013 року щодо
ОСОБА_3 без зміни.

Судді :