Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/1147/13-к
Провадження № 1-кп/553/1/2015
В И Р О К
Іменем України
04.06.2015м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві, кримінальне провадження № 0000055 від 27.11.2012 року по обвинуваченню,-

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Богаївка, Полтавського р-ну, Полтавської області, українця, гр. України, освіта середня, одруженого, непрацюючого, раніше несудимого, зареєстрованого АДРЕСА_1 та проживаючого: АДРЕСА_2 ,

та
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Шили, Полтавського р-ну, Полтавської області, українця, гр. України, освіта середня, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, непрацюючого, в силу ст. 89 КК України несудимого, зареєстрованого: АДРЕСА_3 , фактично проживаючого: АДРЕСА_4 ,

обох у вчиненні злочину передбаченого ст. 121 ч.2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

23.10.2012 року, близько 11:00 год., обвинувачені ОСОБА_7 і ОСОБА_8 , рухаючись на автомобілі «Ford Sierra», д.н.з. НОМЕР_1 , по вул. Сакко в м. Полтава, виконали небезпечний маневр, внаслідок якого водій автомобіля «ВАЗ 2107», д.н.з. НОМЕР_2 - потерпілий ОСОБА_9 був змушений зупинитися поблизу будинку № 35 вул. Сакко в м. Полтава. Внаслідок раптово виниклих неприязних стосунків до потерпілого ОСОБА_9 у обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 виник умисел на завдання потерпілому тілесних ушкоджень.

З метою реалізації злочинного наміру, обвинувачений ОСОБА_7 завдав удар потерпілому ОСОБА_9 правою рукою в область лівої скроні, удар рукою в область сонячного сплетіння та численні удари ногами в область шиї, скроні, сонячного сплетіння, а обвинувачений ОСОБА_8 завдав потерпілому удар своєю головою в область носа, удар лівою рукою в область правої скроні та численні удари ногами в область шиї, скроні, сонячного сплетіння, внаслідок чого останньому були спричинені тілесні ушкодження у вигляді: черепно-мозкової травми, забою головного мозку з переломом кісток основи черепа та кісток лицьового скелету (перелом латеральної стінки лівої орбіти з розривом лобно-скулового та клиновидно-скулового швів зі зміщенням фрагментів, осколкові переломи передньої та латеральної стінок лівої верхньощелепної порожнини зі зміщенням фрагментів та гемосинусом, перелом скулового відростку лівої скроневої кістки, перелом великого крила основної кістки зліва зі зміщенням, перелом кісток носу), гематоми м`яких тканин обличчя з субкон`юктивальними крововиливами, які згідно висновку експерта № 2324 від 08.11.2012 року є тяжкими тілесними ушкодженнями за ознакою небезпеки для життя.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 вину у вчиненні інкримінуємого йому злочину визнав частково, а саме в частині нанесення потерпілому удару ногою в живіт, позов прокурора визнав частково на 300 грн., інший позов прокурора не визнав взагалі, позов потерпілого визнав частково в частині відшкодування моральної шкоди в сумі 5000 грн. та витрат на правову допомогу пропорційно сумі визнаного ним позову. Також пояснив, що не вчиняв даного злочину, а обвинувачення щодо вчинення ним даного злочину є наклепом з боку потерпілого. Крім того, в судовому засіданні пояснив наступне, а саме, що 23.10.2012 року він з дружиною та сім`єю обвинуваченого ОСОБА_8 їздили в с. Шили, Полтавського району за продуктами. Набрали продуктів і поверталися додому. Біля військової частини в АДРЕСА_5 , виїхав потерпілий ОСОБА_9 на своєму автомобілі ВАЗ, фактично вилетів з повороту і відразу ж почав обгонити його авто. Оскільки потерпілий виїхав на смугу зустрічного руху, а попереду назустріч їхало авто, потерпілий, так як йому не було місця для маневру, почав підрізати їхнє авто. Він почав гальмувати, щоб уникнути зіткнення. Авто потерпілого дещо відстало. Потім потерпілий почав знову здійснювати обгін, після чого показав непристойний жест в його бік та поїхав. Особисто непристойний жест він не бачив, про це йому сказав хтось із пасажирів. Він за ним погнався і його авто він вже наздогнав в АДРЕСА_3 , в районі хлібозаводу. Зробивши різкий маневр він притиснув своїм автомобілем авто потерпілого ОСОБА_9 до обочини, машини зупинилися, він вийшов та запитав потерпілого, що він робе і вдарив його раз ногою в живіт і пішов сів у машину. Потім виходив ОСОБА_8 до потерпілого, але що він робив він не бачив. Проте, бачив в праве дзеркало автомобіля, як ОСОБА_8 бив потерпілого в область голови рукою пару раз. Потерпілий в той момент стояв. Скільки конкретно ОСОБА_8 наніс потерпілому ударів він не бачив. Жалкує що так вийшло.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 вину у вчиненні інкримінуємого йому злочину визнав частково, а саме в частині нанесення потерпілому двох ударів рукою в обличчя, позови прокурора визнав повністю, позов потерпілого визнав частково в частині відшкодування моральної шкоди в сумі 5000 грн., в частині стягнення витрат на правову допомогу не визнав. Також зазначив, що не вчиняв даного злочину, а обвинувачення щодо вчинення ним даного злочину є перебільшенням з боку потерпілого. Також пояснив наступне, а саме, що він подзвонив до обвинуваченого ОСОБА_10 , щоб він звозив його у село. Десь близько 9 години 23.10.2012 року вони поїхали в село Шили, Полтавського району, загрузили продукти і повертались назад до м. Полтави. По дорозі додому, з повороту в напрямку с. Терентіївки, Полтавського району, виїхав потерпілий на автомобілі ВАЗ. Він їхав позаду них, після чого потерпілий почав йти на обгін, а на зустріч йому їхав автомобіль. Вони почали пропускати його і ледве не з`їхали в обочину. Потім потерпілий почав знову їх обгонити, але обвинувачений ОСОБА_7 його не пропускав. ОСОБА_7 більш за все розлютило, що «ВАЗ» обгонить його «Форд». Коли потерпілий в черговий раз здійснював обгін, він побачив, як він у вікно, яке було відкрите, показав непристойний жест в їхню сторону. Вони почали наздоганяти його автомобіль і наздогнали його на вул. Сакко в м. Полтаві біля приміщення хлібозаводу. ОСОБА_7 вибіг першим різко з машини. Він почув якісь тупі звуки і крики. Зрозумів, що відбувається бійка, тому й вийшов з машини і підбіг до потерпілого. Біля нього стояв ОСОБА_11 . Він бачив як обвинувачений ОСОБА_7 наносив удар потерпілому в груди після чого той зігнувся. Підійшовши до потерпілого сам також вдарив його в лоба, щоку і щось йому сказав. Після того як він вдарив потерпілого два рази, останній присів. Він наніс потерпілому декілька ударів правою рукою в ліву щелепу кулаком, після чого той присів. Не наносив головою удари потерпілому, а лише зімітував удар головою потерпілому, оскільки вони стояли лоб в лоб з ним. Потерпілий закричав що вони зробили. Потім всі сіли в машину і швидко поїхали. Через декілька днів їх викликали в міліцію. Заперечує той факт, що всі ці тілесні ушкодження сталися в тому числі й від його дій. На його думку його удари не могли б спричинити такі тяжкі наслідки.

Однак, незважаючи на часткове визнання вини обвинуваченим и ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні злочину передбаченого ст. 121 ч.2 КК України, винність їх у вчиненні даного злочину підтверджується наступними доказами, наданими стороною обвинувачення, наявними у матеріалах справи, дослідженими та перевіреними в судовому засіданні.

- показаннями потерпілого ОСОБА_9 , який в суді пояснив, що 23.10.2012 року в 11 годин він привіз людей в село Кротенки, Полтавського району та повертався назад до м. Полтави, через село Надержинщина. В районі Лісних полян його обігнав автомобіль «Форд сієра». Обігнавши, він побачив як обвинувачений ОСОБА_8 показав йому через заднє скло непристойний жест. Через деякий час він пішов на обгін авто «Форд». Почав набирати швидкість, а водій автомобіля «Форд сієра» не давав закінчити обгін. Він почав добавляти швидкість і порівнявшись з ними рукою зробив зауваження водієві автомобіля «Форд» та зробив маневр. При виконанні маневру жодної небезпеки нікому не створював. З того часу його почали переслідувати, почали мигати фарами та намагатися зупинити, але він не став, оскільки припустив, що все це може негарно закінчитися. На АДРЕСА_6 , обвинувачений ОСОБА_7 створивши аварійну ситуацію, його підрізав, перегородивши своїм авто йому подальший шлях і він був змушений зупинитися. Обвинувачені почали вибігати з машини. В той час він вийшов з машини, став, закрив двері. До нього підійшов обвинувачений ОСОБА_8 та наніс йому удар головою в область носа, лоба. Удар був сильний. Свідомість він не втратив, але пішла кров. В цей момент обвинувачений ОСОБА_8 наніс йому сильний удар лівою рукою в область правої скроні. У цей час обвинувачений ОСОБА_7 стояв з лівої сторони і наніс йому правою рукою тупий удар в область лівої скроні, від чого він втратив на мить свідомість і почав спиною сповзати по машині. Обвинувачені наносили ще удари в область сонячного сплетіння, грудної клітки, голови,обличчя, брови, били поки він не впав на землю біля лівого колеса. Потім вони почали наносити йому удари ногами. Він частково намагався закрити руками своє обличчя. Наносили йому удари в область шиї, брови, груді. Скільки точно ударів нанесли точно сказати не може. Від ударів він втратив свідомість. Після скоєного з боку обвинувачених ніякої допомоги не було, вони залишили його на дорозі і поїхали. В процесі лікування також жодної допомоги від них не надходило. Вже до тями його привів чоловік, який назвався ОСОБА_12 , дав йому телефон та викликав швидку і міліцію. В той час з його роботи виїхав начальник ЖКО ОСОБА_13 . Він зупинився, разом з іншим чоловіком надали допомогу. Після того, що трапилося, був в шоковому стані. Потім ОСОБА_13 відвіз його додому в с.Кротенки, Полтавського району та повідомили про даний інцидент доньці. Після того вона відвезла його до 1 міської клінічної лікарні в травматологічний пункт. Його поклали до лікарні та призначили лікування та операцію в обласній лікарні. Пізніше йому зробили складну операцію та продовжували лікування. Після цих травм в нього постійні головні болі, підвищений артеріальний тиск, погіршився зір. Вважає, що суд повинен покарати обвинувачених суворо. Свій цивільний позов підтримав повністю.

- показаннями свідка ОСОБА_14 , який в суді пояснив, що 23.10.2012 року він їхав у місто по вулиці Сакко і побачив два автомобіля по його смузі руху. Склалося враження, що біля задньої машини, хтось з переднім лівим колесом щось робить, а попереді нього хтось сів в машину і поїхав. Ближче під`їхавши, побачив чоловіка , який сидів на асфальті та інше авто яке поїхало. Зупинився і підійшов до нього та запитав, що сталося. Потерпілий щось нерозбірливо відповів. Побачив у нього на обличчі ссадини, почервоніння обличчя та кров. Запитав у нього чи не потрібна допомога, взяв його під руку і допоміг йому сісти в машину та викликав швидку. Коли запитав, що трапилося, він відповів, що його побили. Пізніше приїхала швидка та товариш потерпілого. Після цього він поїхав по своїх справах.

- показаннями свідка ОСОБА_15 , яка в суді пояснила, що 22 жовтня 2012 року, батьки її чоловіка обвинуваченого по справі ОСОБА_8 попросили, щоб вони приїхали до них додому. Вони зателефонували до ОСОБА_7 і замовили його на наступний день на 9 год. ранку. На наступний день він приїхав разом зі своєю дружиною і з маленькою дитиною, забрали їх і вони поїхали в с. Шили, Полтавського району. Взявши продукти поїхали в місто. По дорозі до міста їх почала обганяти машина «ВАЗ», створивши аварійну ситуацію, обвинувачений ОСОБА_16 різко викрутив руль та вони ледве не з`їхали з дороги в кувет. Пізніше, перед переїздом по вулиці Сакко в м. Полтаві, їхнє авто обігнала машина червоного кольору. Потерпілий, який кермував тим авто відкрив вікно і показав їм непристойний жест та поїхав. ОСОБА_8 та ОСОБА_7 розлютилися та почали наздоганяти його. Ініціатором цього був обвинувачений ОСОБА_7 , в цьому його підтримувала і його дружина. Наздогнали його по вулиці Сакко в м. Полтаві в районі Хлібозаводу. Їх машина стояла попереду. Обвинувачений ОСОБА_11 вискочив з машини та побіг до потерпілого. Пізніше вийшов із автомобіля і її чоловік ОСОБА_8 . Як і хто кого бив вона не бачила оскільки сиділа в машині. Повернулися до авто спочатку ОСОБА_7 , потім ОСОБА_8 . Коли приїхали додому, зі слів чоловіка дізналася, що він вдарив потерпілого ОСОБА_9 два рази в щелепу. Коли почали викликати до міліції спочатку давала неправдиві покази стосовно свого чоловіка ОСОБА_8 , що його не було на місці пригоди, так як хвилювалася за нього.

- показаннями свідка ОСОБА_17 , яка суду пояснила, що до них зателефонувала ОСОБА_18 дружина обвинуваченого ОСОБА_8 та попрохала щоб її цивільний чоловік обвинувачений ОСОБА_7 , з яким вони проживають четвертий рік разом, відвіз їх в село. Вони погодилися і всі разом поїхали у с. Шили, Полтавського району. Взяли продукти та поверталися до міста. По дорозі до м. Полтави, потерпілий, який здійснював обгін на авто марки «ВАЗ», створив аварійну ситуацію від чого їх авто ледь не злетіло в кувет. Через деякий час знову почав здійснювати обгін знову створивши небезпеку для них. Врешті, все таки він їх обігнав, при цьому показав їм непристойний жест. Даний жест ОСОБА_7 не бачив. Потім вони продовжили рух і у м. Полтаві по вул. Сакко побачили як авто потерпілого ОСОБА_9 зупинилося. Обвинувачений ОСОБА_7 також зупинився за його машиною. Потім вискочив з машини і побіг до потерпілого, почали кричати. ОСОБА_7 розлютився і вдарив потерпілого ногою в живіт один раз. Розвернувся і пішов сів у машину. Вона сиділа спереду, дивилася у бокове дзеркало заднього виду. Потім вийшов обвинувачений ОСОБА_8 . Він підбіг до потерпілого та два рази вдарив кулаком по щоці. Все це відбувалось 2-3 хвилини. Потім вони сіли й усі поїхали з місця пригоди.

Дослідженими та оголошеними в суді :

· протоколом огляду місця події від 30.10.2012 року ( а.с. 60-61 том 1), згідно якого було оглянуто ділянку місцевості за адресою: м. Полтава, вул. Сакко, 35 де відбулося вчинення злочину обвинуваченими ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , а також схема місцевості по вул. Сакко, поблизу буд. №35 м. Полтаві;

· протоколом огляду місця події від 30.10.2012 року ( а.с. 62-64 том 1) за участю обвинуваченого ОСОБА_7 , згідно якого на території автостоянки біля Ленінського РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області було проведено огляд автомобіля «Форд Сіерра», сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 яким користувався обвинувачений ОСОБА_7 , а також фототаблиця місцевості по вул. Сакко, поблизу буд. №35 м. Полтаві де відбулося вчинення злочину;

- висновком судово медичної експертизи №2324 від 08.11.2012 року ( а.с. 68-70 том 1), відповідно до якого у потерпілого ОСОБА_9 проведенням судово-медичної експертизи, з урахуванням даних медичної документації, встановлені тілесні ушкодження у вигляді: черепно-мозкової травми забою головного мозку з переломом кісток основи черепа та кісток лицьового скелету (перелом латеральної стінки лівої орбіти з розривом лобно-скулового та клиновидно-скулового швів зі зміщенням фрагментів; оскільки переломи передньої та латеральної стінок лівої верхньо-щелепової порожнини зі зміщенням фрагментів та гемосинусом; перелом акулового відростку лівої скроневої кістки; перелом великого крила основної кістки зліва зі зміщенням, перелом кісток носу); гематоми м`яких тканин обличчя з сукон`юнктивальними крововиливами, які кваліфікуються тільки у своїй сукупності, як ТЯЖКІ тілесні ушкодження за ознаками небезпеки для життя (п.2.1.2, 2.1.3. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» Наказу №6 МОЗ України від 17.01.95 року). Дані тілесні ушкодження утворились від дії тупих предметів з обмеженими контактуючими поверхнями, якими могли бути і пальці рук стиснуті в кулак, нога людини у взутті чи будь-який інший предмет з подібною характеристикою та можливо в строк і за обставин, на які посилається підекспертний. Враховуючи аналітичну локалізацію, морфологічну характеристику даних тілесних ушкоджень, в момент спричинення тілесних ушкоджень підекспертний міг знаходитись як у вертикальному так і горизонтальному положенні, або близькому до них та обличчям до нападника(ів). Вищевказані тілесні ушкодження утворились не менш, як від двохкратної дії травмуючих факторів, в напрямку спереду назад і з досить сильною силою для утворення даних тілесних ушкоджень;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 08.11.2012 (т. 1 а.с. 71-72) за участю потерпілого ОСОБА_9 , згідно якого потерпілий впізнав обвинуваченого ОСОБА_8 як особу, яка наносила йому тілесні ушкодження;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 08.11.2012 (т. 1 а.с. 73-74) за участю потерпілого ОСОБА_9 згідно якого потерпілий впізнав обвинуваченого ОСОБА_7 як особу, яка наносила йому тілесні ушкодження;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 30.01.2013 р. (т.1 а.с. 78-83) за участю потерпілого ОСОБА_9 та фототаблиці до протоколу де потерпілий розповів та показав, яким чином обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_7 наносили йому удари 23.10.2012 року;

- протоколом перегляду відеозапису (т. 1 а.с. 84) згідно якого було зроблено відеозапис від 30.01.2013 року до протоколу відтворення обстановки та обставин скоєння відносно потерпілого ОСОБА_9 злочину 23.10.2012 року щодо спричинення йому тілесних ушкоджень;

- додатковим висновком експерта №229 від 04.02.2013 року (т.1 а.с. 86-87) згідно якого проведенням судово-медичної експертизи гр. ОСОБА_9 , з урахуванням даних медичної документації, встановлені тілесні ушкодження у вигляді: черепно-мозкової травми забою головного мозку з переломом кісток основи черепа та кісток лицьового скелету (перелом латеральної стінки лівої орбіти з розривом лобно-скулового та клиновидно-скулового швів зі зміщенням фрагментів; осколкові переломи передньої та латеральної стінок лівої верхньо - щелепової порожнини зі зміщенням фрагментів та гемосинусом; перелом скулового відростку лівої скроневої кістки; перелом великого крила основної кістки зліва зі зміщенням, перелом кісток носу); гематоми м`яких тканин обличчя з субкон`юнктивальними крововиливами, які кваліфікуються тільки у своїй сукупності, як ТЯЖКІ тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя (п.2.1.2.; 2.1.3. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» Наказу №6 МОЗ України від 17.01.95р.). Покази підекспертного гр. ОСОБА_9 дані ним 30.01.2013 року в ході проведення слідчого експерименту не протирічать об`єктивним судово-медичним даним судово-медичної експертизи гр. ОСОБА_9 ;

- довідками про вартість лікування (т. 1 а.с.117, 119) від 20.11.2012 року за № 4001 та від 21.11.2012 року за № 2897 згідно яких вартість лікування потерпілого ОСОБА_9 у 1 міській клінічній лікарні м. Полтави склала 342, 51 грн. та Полтавській обласній лікарні 1028,00 грн.;

- висновком комісійної судово-медичної експертизи №26 (т.2 а.с. 71-90) по факту тілесних ушкоджень у гр-на ОСОБА_9 згідно якого, проведенням комісійної судово-медичної експертизи гр. ОСОБА_9 з урахуванням даних комп`ютерної томографії головного мозку від 23.10.2012р., рентгенографічного дослідження кісток черепу від 23.10.2012р., 25.10.2012р. та проведеної 17.02.2014р. контрольної комп`ютерної томографії головного мозку з 3D-реконструкцією виявлено наступні тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма, забій головного мозку легкого ступеню з переломом основи черепу в ділянці великого крила основної кістки зліва, переломами кісток лицьового скелету в ділянці передньої та задньо-зовнішньої стінок лівої верхньощелепної пазухи, зовнішньої стінки лівої орбіти, лівої виличної кістки; кісток носу; розходження вилично-лобного та вилично-клинодібного швів черепу зліва; гематома м`яких тканин обличчя в ділянці повік обох очей, лівої вилочної ділянки, субкон`юнктивальні крововиливи обох очей. Дані тілесні ушкодження утворилися не менш як від 2-х ударів в ділянку носу та у ліву частину обличчя тупими предметами з обмеженою контактуючою поверхнею, якими могли бути пальці рук людини, стиснуті в кулак, нога людини у взутті або інші предмети з подібними характеристиками. Оскільки ці тілесні ушкодження розміщуються в одній анатомічній ділянці і кожне з них могло внести свій еквівалент у розвиток черепно-мозкової травми, оцінити їх можливо лише у сукупності, як ТЯЖКІ тілесні ушкодження по критерію небезпеки для життя( п.п. 2.1.1.а), 2.1.2, 2.1.3б) «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 р. «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України»). Виявлені у гр. ОСОБА_9 переломи кісток лицьового та основи мозкового черепу є травматичними, закритими, множинними, повними, зі зміщенням та розходженням фрагментів. Виявлені у гр. ОСОБА_9 тілесні ушкодження могли утворитися 23.10.2012 р. за обставин, на які вказує підекспертний 30.01.13р. в ході слідчого експерименту. Морфологічна характеристика та анатомічна локалізація даних тілесних ушкоджень дозволяє членам експертної комісії виключити можливість їх утворення внаслідок дії предметів з переважаючою поверхнею при падінні на проїздну частину чи на колесо автомобіля, як з раніше наданим прискоренням, так і без такого;

- висновком комісійної судово-медичної експертизи по факту тілесних ушкоджень у гр-на ОСОБА_19 за №143 від 03.11.2014 року (т.2 а.с.174-181) відповідно до якого згідно наданої медичної документації в 2003 році при ДТП ОСОБА_20 отримав поєднану черепно-лицьову травму: перелом лобної кістки, лабіринтів решіткової кістки, верхньої щелепи по Ле-Фор ІІ-ІІІ з гемосинусом (кров в пазухах кістки), відкритий перелом кісток носа, забій лобних долей головного мозку тяжкого ступеня, субарахноїдальний ( під павутинну оболонку мозку) крововилив, рани, забої м`яких тканин зі саднами обличчя, параорбітальні гематоми, субкон`юнктивальні крововиливи обох очей. Згідно п. п. 2.1.1.а, 2.1.1.2., 2.1.3. б.в.г. „Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень", затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 р. „Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України" дані тілесні ушкодження відносяться до ТЯЖКИХ по критерію небезпеки до життя. При огляді членами експертної комісії ОСОБА_19 було встановлено Д-з: Стійкі віддалені наслідки відкритої краніофаціальної травми із переломом лобової кістки справа із формуванням дефекту верхньої стінки правої орбіти розміром 0,8 см. із менінгоцеле через дефект, із переломом кісток носу, переломом верхньої щелепи із забоєм головного мозку тяжкого ступеню, травматичним САК (2003 р.) у вигляді післятравматичної кістозно-гліозної енцефалопатії із вторинною артеріальною гіпертензією, цефалгіями вазомоторного типу із легкою вестибулярною дисфункцією. При огляді щелепно-лицьовим хірургом виявлена незначна асиметрія обличчя за рахунок деформації лицьового скелету: виличних кісток, носових кісток з деформацією їх вліво, порушенням прикусу, викривлення носової перетинки, що є наслідком травми при ДТП в 2003 році;

- актом судово-медичного експерта №62 від 10.02.2015 року ( том 3 а.с. 16-24), згідно якого ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в період часу, що відноситься до інкримінованого йому протиправного діяння, будь-яким хронічним психічним захворюванням, недоумством не страждав і не перебував в стані тимчасового розладу психічної діяльності, а виявляв ознаки розладів особистості та поведінки внаслідок органічного ураження головного мозку (ЧМТ 2003р.). ОСОБА_19 на даний час будь-яким хронічними психічним захворюванням, недоумством не страждає, а виявляє ознаки розладів особистості та поведінки внаслідок органічного ураження головного мозку (ЧМТ 2003р.). Ступінь нервово-психічних порушень у ОСОБА_19 внаслідок вказаного розладу є таким, що не позбавляв його здатності повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними в період часу, що відноситься до інкримінованого йому протиправного діяння, і не позбавляє здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними на даний час. На час інкримінованого йому діяння ОСОБА_19 не знаходився в стані фізіологічного афекту як психологічної підстави сильного душевного хвилювання. Під дію ч.2, ч.З ст.19 та ст.20 КК України не підпадає. Може постати перед слідством та судом. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Вірною є кваліфікація злочинних дій обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_7 за ст. 121 ч.2 КК України, як заподіяння умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, вчинене групою осіб.

Як встановлено судом, пояснення потерпілим та свідками по справі давались особисто і добровільно і в цих поясненнях потерпілий та свідок ОСОБА_14 детально, послідовно, з подробицями показали обставини вчинення обвинуваченими ОСОБА_8 та ОСОБА_7 злочину передбаченого ст. 121 ч.2 КК України по вул. Сакко біля будинку № 35 в м. Полтаві. Фактично обставини щодо вчинення обвинуваченими заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_9 також підтвердили і свідки ОСОБА_15 та ОСОБА_17 , які являються дружинами обвинувачених, при допиті їх в судовому засіданні. Викладені обставини вчинення злочину пов`язаного з нанесенням тяжких тілесних ушкоджень обвинуваченими ОСОБА_8 та ОСОБА_7 об`єктивно узгоджуються із іншими доказами по справі, висновками судово медичної експертизи №2324 від 08.11.2012 року ( а.с. 68-70 том 1) потерпілого ОСОБА_9 та додатковим висновком експерта №229 від 04.02.2013 року (т.1 а.с. 86-87) судово-медичної експертизи, висновком комісійної судово-медичної експертизи №26 (т.2 а.с. 71-90) по факту тілесних ушкоджень у потерпілого ОСОБА_9 , довідками про вартість лікування (т. 1 а.с.117, 119) від 20.11.2012 року за № 4001 та від 21.11.2012 року за № 2897, показаннями свідків по справі ОСОБА_15 та ОСОБА_17 , які бачили та чули, з розповідей вдома своїх чоловіків, як обвинувачені завдавали тілесних ушкоджень потерпілому. Суд також розцінює позицію кожного з обвинувачених щодо часткового визнання матеріальної та моральної шкоди заявленої в позові потерпілим ОСОБА_9 та позовах прокурора, як факт підтвердження тих подій які відбулися 23.10.2012 року в АДРЕСА_6 . Перевіреними судом доказами не встановлено фактів застосування до обвинувачених в ході досудового розслідування з боку працівників правоохоронних органів фізичного чи психологічного насилля. По справі відсутні будь які відомості про наявність у обвинувачених, або свідків по справі, які є родичами обвинувачених яких - небудь тілесних ушкоджень, фактів виклику в ході досудового розслідування до них лікаря для огляду, звернення самих обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_7 на стадії слідства зі скаргами на дії органів міліції на застосування до них незаконних методів слідства.

Виходячи із викладеного, суд приходить до висновку, що показання потерпілого ОСОБА_9 , а також свідка по справі ОСОБА_14 , даних в судових засіданнях щодо вчинення обвинуваченими нанесення тяжких тілесних ушкоджень потерпілому, а також свідчення свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_17 щодо нанесення з боку обвинувачених ударів потерпілому по тулубу та голові, є достовірними та об`єктивними, а тому суд бере їх до уваги та разом з іншою сукупністю доказів по справі кладе їх в основу обвинувального вироку щодо вчинення обвинуваченими ОСОБА_8 та ОСОБА_7 злочину передбаченого ст. 121 ч.2 КК України. Щодо показань свідками ОСОБА_15 та ОСОБА_17 які є родичами обвинувачених, а саме їх дружинами, щодо обставин вчинення злочину обвинуваченими та заперечення ними факту нанесення саме тяжких тілесних ушкоджень потерпілому, суд вважає безпідставними та розцінює це як спробу сприяти таким чином, щоб обвинувачені уникнули відповідальності за вчинення ними цього злочину передбаченого ст. 121 ч.2 КК України та відшкодування завданої злочином шкоди. Також суд бере до уваги пояснення свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_17 , що вони всі давали суперечливі пояснення в судовому засіданні, самі повідомляли, що на стадії досудового розслідування давали неправдиві показання слідчому, щоб їхні чоловіки уникнули відповідальності, зазначали, що в повній мірі бачити сварку та бійку між обвинуваченими та потерпілим вони не могли, оскільки сиділи в машині яка стояла попереду місця вчинення злочину, певні нюанси лише чули зі слів обвинувачених вже вдома, а тому критично відноситься до таких пояснень, так як свідки не могли об`єктивно оцінювати та сприймати інформацію.

Такі свідчення свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_17 в судовому процесі про те, що обвинувачені не наносили тяжкі тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_9 , а лише завдали декількох незначних ударів по тулубу та обличчю, суд вважає невідповідаючими дійсності, бо такі їх свідчення спростовуються як послідовними і детальними показаннями потерпілого, свідка по справі ОСОБА_14 , висновками судово медичної експертизи №2324 від 08.11.2012 року ( а.с. 68-70 том 1) потерпілого та додатковим висновком експерта №229 від 04.02.2013 року (т.1 а.с. 86-87) судово-медичної експертизи, висновком комісійної судово-медичної експертизи №26 (т.2 а.с. 71-90) по факту тілесних ушкоджень у потерпілого ОСОБА_9 , довідками про вартість лікування (т. 1 а.с.117, 119) від 20.11.2012 року за № 4001 та від 21.11.2012 року за № 2897, протоколом огляду місця події від 30.10.2012 року ( а.с. 60-61 том 1), протоколом огляду місця події від 30.10.2012 року ( а.с. 62-64 том 1) за участю обвинуваченого ОСОБА_7 та фототаблицею до нього, протоколами пред`явлення особи для впізнання від 08.11.2012 (т. 1 а.с. 71-74), протоколом проведення слідчого експерименту від 30.01.2013 р. (т.1 а.с. 78-83) та фототаблиці до нього, протоколом перегляду відеозапису від 30.01.2013 року до протоколу відтворення обстановки та обставин скоєння відносно потерпілого ОСОБА_9 злочину 23.10.2012 року щодо спричинення йому тяжких тілесних ушкоджень.

Твердження обвинувачених та свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_17 в судовому засіданні, що обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_7 не наносили тяжкі тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_9 , а лише завдали декількох незначних ударів по тулубу та обличчю, а відтак і не вчиняли злочин передбачений ст. 121 ч.2 КК України, суд, виходячи з показань самих обвинувачених даних в процесі розгляду справи в суді, пояснень потерпілого та свідка ОСОБА_14 , щодо вчинення ними злочину, які об`єктивно підтверджуються і іншою сукупністю доказів по справі, зокрема висновками судово медичних експертиз потерпілого ОСОБА_9 , вважає безпідставними та розцінює заперечення вини у його вчиненні, як спосіб ухилення обвинувачених від відповідальності за вчинення даного тяжкого злочину, а також ухилення від відшкодування шкоди завданої злочином. Враховуючи пояснення всіх учасників судового процесу, досліджені докази у їх сукупності, показання свідків, то суд приходить до переконання, що такі дії обвинувачених свідчать, що ці всі злочинні дії вони робили умисно.

Аналізом зібраних та перевірених судом доказів встановлено, що обвинувачені цілеспрямовано заподіяли тяжкі тілесні ушкодження потерпілому, що знайшло своє відображення в доказах наданих стороною обвинувачення, поясненнях учасників судового процесу, висновками судово- медичних експертиз потерпілого. Будь-якої небезпеки обвинуваченим з боку потерпілого не було, а тому в даному випадку відсутні були підстави передбачені законом вчиняти будь які дії на свій захист від потерпілого. Крім того, судом встановлено, що обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 фізично здорові, мають міцну статуру і їхня удвох фізична перевага у зв`язку з цим над потерпілим мала явний характер.

Викладене свідчить, що обвинувачені вчиняючи злочинні дії, нанесли удари потерпілому ОСОБА_9 заподіявши йому тяжкі тілесні ушкодження у вигляді, зокрема, закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку легкого ступеню з переломом основи черепу в ділянці великого крила основної кістки зліва, переломами кісток лицьового скелету в ділянці передньої та задньо-зовнішньої стінок лівої верхньощелепної пазухи, лівої виличної кістки; кісток носу; розходження вилично-лобного та вилично-клинодібного швів черепу зліва; гематома м`яких тканин обличчя в ділянці повік обох очей, лівої вилочної ділянки, субкон`юнктивальних крововиливів обох очей, вчинили ці дії умисно, за що вони повинні нести кримінальну відповідальність.

Суд при призначенні покарання враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину кожним із обвинувачених, особу винних та обставини, що помякшують та обтяжують покарання кожного із обвинувачених, та виходить з того, що призначене обвинуваченим покарання має бути необхідним та достатнім для їх виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Пом`якшуючими покарання обставин для кожного із обвинувачених суд не вбачає.

Обтяжуючих обставин суд не вбачає.

Згідно ч.2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобіганню вчиненню нових злочинів як засудженими так і іншими особами.

Виходячи з положень ст. 65 КК України, приймаючи до уваги викладене вище, а також те, що обвинувачені вчинили тяжкий злочин, шкоду завдану злочином не відшкодували, вину в повній мірі не визнали, що свідчить, що особи обвинувачених не врахували власних помилок, критично не ставляться до скоєного, то, суд при таких обставинах не знаходить підстав для застосування до обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 положень ст.ст. 69 та 75 КК України, а вважає, що необхідним і достатнім покаранням для їх виправлення буде призначене покарання у вигляді реального позбавлення волі в межах санкції статті 121 ч.2 КК України.

Щодо вирішення питання заявлених по справі цивільних позовів, то суд приходить до наступних висновків.

Позов який заявлений потерпілим ОСОБА_9 і який частково визнали обвинувачені підлягає до часткового задоволення, а саме, в частині стягнення моральної шкоди в сумі 100000 грн. та витрат на правову допомогу в сумі 4000 грн., зважаючи на характер та ступінь заподіяної шкоди здоров`ю потерпілого, численність травм які він отримав, ряд проведених складних операцій, стан здоров`я на даний час, який значно погіршився, вартість лікування та реабілітацію відновлення звичного способу життя. Щодо інших цивільних позовів, які заявлені по даній справі, а саме цивільного позову прокуратури Ленінського району м. Полтави про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину на суму 342, 51 грн. та на суму 1028,00 грн., то вони підлягають повному задоволенню, оскільки вимоги викладені в позовах підтверджуються доказами наявними в матеріалах справи та перевіреними в судовому засіданні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373 та 374 КПК України, суд,-

З А С У Д И В :

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 121 ч.2 КК України на підставі якої призначити йому покарання у вигляді 7 років 6 місяців позбавлення волі.

ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 121 ч.2 КК України на підставі якої призначити йому покарання у вигляді 7 років 6 місяців позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу засудженим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 змінити з домашнього арешту на тримання під вартою до вступу вироку в законну силу і строк покарання кожному з них рахувати з 04 червня 2015 року. Взяти під варту засуджених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в залі суду негайно.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 солідарно на користь ОСОБА_9 у відшкодування моральної шкоди 100000 грн., а також у відшкодування витрат на правову допомогу 4000 грн., а всього 104000 грн.

Цивільний позов прокуратури Ленінського району м. Полтави на суму 342,51 грн. задовольнити повністю. Стягнути з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 солідарно на користь бюджетно фінансового управління виконавчого комітету Полтавської міської ради ( р/р 0002 в УДКСУ в м. Полтава Полтавській обл., ЗКПО 38019610, МФО 831019, код призначення 24060300) у відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину 342,51 грн.

Цивільний позов прокуратури Ленінського району м. Полтави на суму 1028 грн. задовольнити повністю. Стягнути з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 солідарно на користь Головного фінансового управління Полтавської обласної державної адміністрації ( р/р 2032 в ГУДКУ в Полтавській обл., ЗКПО 01999655, МФО 831019, для перерахування Полтавській обласній клінічній лікарні ім. М.В. Скліфосовського) у відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину 1028 грн.

Вирок може бути оскаржено в Апеляційний суд Полтавської області через районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається засудженим та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Суддя Ленінського районного суду м.Полтави ОСОБА_1