АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1010/15 Справа № 182/1309/14-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 червня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів: - ОСОБА_3

- ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні суду кримінальне провадження № 0000088 за апеляційними скаргами прокурора, який приймав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, обвинуваченого ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 березня 2015 року стосовно

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Покровське Нікопольського району Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , такого, що раніше не мав судимості,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України,

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Покровське Нікопольського району Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , такого, що раніше не мав судимості,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України,

за участю:

прокурора - ОСОБА_8

захисника - ОСОБА_9

обвинувачених - ОСОБА_6

- ОСОБА_7

ВСТАНОВИЛА:

Обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу на вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 березня 2015 року, в якій, просив вирок суду першої інстанції скасувати, ухвалити новий вирок, яким його виправдати.

Вимоги своєї апеляційної скарги обвинувачений обґрунтовує невідповідністю висновку суду фактичним обставинам кримінального провадження та істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону.

Так, обвинувачений в своїй апеляційній скарзі зазначає, що суд безпідставно дійшов висновку, що саме він вчинив діяння, передбачені ч. 1 ст. 249 КК України, оскільки жоден свідок не бачив, що саме він встановлював заборонені для рибальства засоби рибного промислу. Свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 пояснили суду, що бачили як двоє людей на човні витягали сітку і не бачили, щоб він або ОСОБА_6 встановлювали їх або використовували рибу, що знаходиться у сітці для власних потреб. В дійсності обвинувачений ОСОБА_7 за допомогою ОСОБА_6 витягували браконьєрські сітки для того, щоб ці сітки не заважали їм рибалити на вудочку, а отже, враховуючи, що відвернена шкода була більша ніж заподіяна, то його дії необхідно кваліфікувати як дію у стані крайньої необхідності, що не є злочином. Крім того, не вся вилучена риба отримана із сіток, до 10 штук риби було виловлено у дозволений спосіб лову на вудочку.

Крім того, істотно порушено вимоги кримінального процесуального закону, а саме право обвинуваченого на захист, оскільки в основу обвинувачення було покладено незаконно отриманий процесуальний документ протокол про адміністративне правопорушення.

Обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу на той же вирок Нікопольського районного суду Дніпропетровської області від 17 березня 2015 року, в якій, просив вирок суду першої інстанції скасувати, ухвалити новий вирок, яким його виправдати.

Вимоги своєї апеляційної скарги обвинувачений обґрунтовує тим, що оскаржуваний вирок є незаконним і підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Однією із підстав для скасування вироку суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_6 зазначає неправильне визначення судом першої інстанції істотної шкоди, завданої рибному господарству, оскільки законом не встановлено визначення істотної шкоди. Судом першої інстанції також неправильно застосовано для визначення істотності завданої шкоди суму 17 грн. тоді як необхідно застосовувати суму на рівні податкової соціальної пільги.

Крім того, судом першої інстанції істотно порушено вимоги кримінального процесуального закону, а саме право обвинуваченого на захист, оскільки в основу обвинувачення було покладено незаконно отриманий процесуальний документ протокол про адміністративне правопорушення.

Прокурор, який приймав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, також подав апеляційну скаргу на той же вирок, в якій не оспорюючи обставин вчинення кримінального правопорушення, доведеності вини обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення та правильності правової кваліфікації їх дій, просив вирок суду першої інстанції скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати винними ОСОБА_6 і ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України, та призначити їм покарання у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 150 неоподаткованих мінімумів доходів громадян кожному з конфіскацією знарядь і засобів промислу та всього збутого. Речові докази прокурор просить звернути на користь держави та стягнути з ОСОБА_6 , ОСОБА_7 солідарно на користь державного бюджету України та місцевих бюджетів 7879 грн. 50 коп.

Вимоги своєї апеляційної скарги прокурор обґрунтовує тим, що оскаржуваний вирок підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особам обвинувачених. В судовому засіданні обвинувачені своєї вини не визнали, давали свідчення, які не відповідають дійсності, тим самим намагалися уникнути покарання за вчинення кримінального правопорушення. Крім того, судом недостатньо враховано суспільну небезпеку вчиненого кримінального правопорушення.

Оскаржуваним вироком ОСОБА_6 та ОСОБА_7 визнано винуватими у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України, та призначено їм покарання у вигляді штрафу на користь держави у розмірі ста неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто в сумі 1700 грн. кожному, з конфіскацією знарядь і засобів промислу та всього добутого, також вирішено долю речових доказів

ОСОБА_13 запобіжного заходу не обиралася. Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Стягнуто з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 солідарно на користь бюджету України та місцевих бюджетів на відшкодування завданої шкоди 7879 грн. 50 коп.

Згідно оскаржуваного вироку ОСОБА_6 та ОСОБА_7 визнано винуватими в тому, що вони, маючи умисел на незаконне зайняття рибним добувним промислом за допомогою забороненого знаряддя лову - рибальських сіток, у невстановлений час прибули на берег Каховського водосховища навпроти вул. 8-го Березня в с. Покровське Нікопольського р-ну Дніпропетровської області, де, реалізуючи свій злочинний умисел, не маючи законного дозволу на зайняття рибним добувним промислом, на гумовому човні «Шторм», використовуючи весла, вийшли на воду Каховського водосховища та на відстані близько 100-200 метрів від берега незаконно встановили дві жилкові сітки, після чого повернулися додому.

8 жовтня 2013 року приблизно о 07 год. 00 хв. ОСОБА_6 та ОСОБА_7 знову на гумовому човні «Шторм», використовуючи весла, вийшли на воду Каховського водосховища навпроти вул. 8-го Березня у с. Покровське Нікопольського р-ну Дніпропетровської області та з метою незаконного зайняття рибним добувним промислом зняли раніше встановлені ними жилкові сітки, тобто, незаконно займаючись рибним промислом за допомогою забороненого знаряддя лову - рибальських сіток та з використанням як засобу незаконного рибного промислу гумового човна в порушення ст.3.15 Правил любительського і спортивного рибальства у внутрішніх водоймах України, затверджених наказом Державного комітету рибного господарства України № 19 від 15 лютого 1999 року, яким заборонено лов риби з використанням заборонених знарядь лову, виготовлених із сітеснастних та інших матеріалів усіх видів і найменувань, виловили рибу в кількості: карась - 9 шт., судак - 4 шт., плітка - 63 шт., сазан - 1 шт., рак - 1 шт., чим спричинили державі істотну шкоду на загальну суму 7879 грн. 50 коп.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, доводи обвинувачених та захисника, які кожен окремо підтримали вимоги поданих ними апеляційних скарг та заперечували проти задоволення вимог апеляційної скарги прокурора, думку прокурора ОСОБА_8 , який вимоги апеляційної скарги прокурора, який приймав участь у розгляду кримінального провадження судом першої інстанції, підтримав у повному обсязі та заперечував проти задоволення вимог апеляційних скарг обвинувачених, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку про те, що вимоги апеляційних скарг підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 оскаржуваним вироком визнані винуватими у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України.

Норми ст. 249 КК України передбачають кримінальну відповідальність за незаконне зайняття рибним, звіриним або іншим водним добувним промислом, якщо воно заподіяло істотну шкоду.

Таким чином, відповідальність за злочин, передбачений ст. 249 КК, настає лише за умови, що діями винної особи заподіяно істотну шкоду. Якщо внаслідок вчинених дій істотна шкода не настала, винна особа за наявності до того підстав може нести відповідальність за ч. 3 або ч. 4 ст. 85 КУпАП. Тобто, наявність істотної шкоди, заподіяної в результаті вчинення дій винної особи, є ключовим при вирішенні питання щодо виду відповідальності винної особи (кримінальної чи адміністративної).

В обґрунтування свого висновку щодо наявності істотної шкоди, заподіяної діями обвинувачених, суд першої інстанції послався на показання провідного спеціаліста відділу іхтіології та регулювання рибальства Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства у Дніпропетровській області ОСОБА_14 , допитаної у судовому засіданні в якості свідка, та на біологічне обґрунтування кількісних показників, розроблене Інститутом рибного господарства Національної академії Аграрних наук України.

В той же час нормами п. 6 ч. 2 ст. 242 КПК України передбачено, що для визначення розміру шкоди довкіллю, заподіяної кримінальним правопорушенням слідчий або прокурор зобов`язаний звернутися до експерта для проведення експертизи.

Постановляючи обвинувальний вирок, суд першої інстанції вказаної норми кримінального процесуального закону не застосував.

Відповідно до норм ч. 1 ст. 412 КПК України порушення вимог КПК України, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, є істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, які згідно нормам п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України є однією із підстав для скасування або зміни судового рішення.

Оскільки суд першої інстанції допустив істотні порушення норм кримінального процесуального закону, тобто такі порушення, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, колегія суддів вважає, що після скасування оскаржуваного судового рішення має бути призначено новий судовий розгляд у суді першої інстанції відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 407 КПК України.

Відповідно до норм ч. 2 ст. 415 КПК України, призначаючи новий судовий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 412 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Вимоги апеляційних скарг обвинувачених ОСОБА_6 і ОСОБА_7 та прокурора, який приймав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, задовольнити частково.

Вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 березня 2015 року скасувати та призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції в іншому складі суду.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і не може бути оскаржена в касаційному порядку.

Судді: