Апеляційний суд Закарпатської
області в складі: головуючої -
Дорчинець С.Г., суддів - Машкаринця М. М., Кондора Р. Ю., з участю прокурора -
розглянув у відкритому судовому
засіданні матеріали за апеляцією прокурора на постанову Ужгородського
міськрайонного суду Закарпатської області від 20 листопада 2006
за скаргою ОСОБА_1 яку задоволено, скасовано постанову старшого слідчого СВ
Ужгородського MB УМВС України в Закарпатській області від 27 вересня 2005 року про
порушення кримінальної справи проти ОСОБА_1 за ознаками злочину, передбаченого
ч. 1 ст. 189 КК України.
останньої вбачається, що ОСОБА_1 вчинив дії стосовно ОСОБА_2, які не вказують на наявність ознак злочину. А
сама заява неповнолітньої ОСОБА_2, не перевірена і жодних доказів на
підтвердження її не зібрано, що заява ОСОБА_2є вигадкою з-за помсти за те, що
саме ОСОБА_1 затримав її за крадіжку мобільного телефону та грошей у його
доньки, передав працівникам міліції та за його скаргою була порушена
кримінальна справа проти неї, пред'явлено їй обвинувачення. Тобто підстав та
приводів для порушення кримінальної справи проти ОСОБА_1 не було.
прокурор порушує питання про скасування постанови суду від 20.11.2006 року та
направлення справи на новий судовий розгляд. Свої вимоги апелянт мотивує тим,
що судом порушені вимоги ст.ст. 236-1, 236-2 КПК України, що ігноровані вимоги ст.ст. 94 п.5, 95 КПК України, згідно яких
приводами та підставами до порушення кримінальної справи можуть бути
безпосереднє виявлення слідчим ознак злочину, а також заяви окремих
громадян. Судом не взято до уваги та обставина, що ОСОБА_1. незаконно утримував
неповнолітню, погрожував їй та вимагав від неї передачі грошей в сумі, яка у
Справа № 162/2007р..
Доповідач - Дорчинець С.Г.
десятки разів перевищила збитки, завдані її діями його доньці. А також те, що
ОСОБА_4 На відшкодування збитків суму, яка також перевищувала
збитки. Просить задовольнити апеляцію.
представник - адвокат
ОСОБА_5 постанову суду не оскаржили, але подали заперечення на подану
прокурором апеляцію. В запереченні вказують, що апеляція не відповідає вимогам ст. 350 ч.2 КПК України, зокрема до апеляції прокурора не додано
копії учасникам судового розгляду, інтересів яких стосується апеляція, крім
того вказують, що апеляція може бути подана на постанову суду в межах
обвинувачення, а обвинувачення ОСОБА_1 скасоване 10.07.2006 року постановою Ужгородського міськрайонного суду. Прокурором
оцінені дії ОСОБА_1 по затриманню злочинця, як злочин, що є порушенням ст. 38 КК України. Прокурором також не була
перевірена скарга неповнолітньої ОСОБА_2про вчинення щодо неї
злочинуОСОБА_1., хоча така перевірка є необхідною, прокурором не перевірені
скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_6 про вчинення щодо них незаконних дій працівниками
міліції. Всі ці обставини перевірені судом, оцінені та прийнято обґрунтоване
законне рішення. Доводи апелянта є безпідставними. Просять постанову суду
залишити без зміни, а апеляцію прокурора -
без задоволення. Справу розглянути у відсутності ОСОБА_1
суддю-доповідача про суть постанови, повідомлення про те, ким і в якому обсязі
вона оскаржена, виклавши основні доводи апеляції та заперечення обвинуваченого
ОСОБА_1 та його адвоката ОСОБА_5, заслухавши міркування прокурора, який
підтримав апеляцію, перевіривши справу в межах апеляції, апеляційний суд
приходить до переконання, що апеляція прокурора не підлягає до задоволення з
97 ч.ч. 4, 5 КПК України
заяви або повідомлення про злочини до порушення кримінальної справи повинні
бути ретельно перевірені. Ці вимоги закону не виконані.
матеріалів справи, представленої суду, видно, що кримінальна справа проти
ОСОБА_1 за ознаками ч.І ст. 189
КК України порушена старшим слідчим СВ Ужгородського MB
УМВС України в Закарпатській області 27
вересня 2005 року на
підставі однієї заяви неповнолітньої ОСОБА_2, яку ОСОБА_1. затримав та доставив
у міліцію за крадіжку у його доньки ОСОБА_6. мобільного телефону та грошей та
проти якої за це була порушена кримінальна справа, їй пред'явлено обвинувачення
та справа направлена до суду. І саме тоді, коли ОСОБА_2 була допитана в серпні
2005 року як підозрювана, тобто через місяць після вчинення крадіжки, вона
зробила заяву про вимагання від неї 15 000 доларів СІЛАОСОБА_1.
ОСОБА_1 видно, що ОСОБА_2 з помсти його оговорила.
органом досудового слідства не перевірені, нічим не підтверджені. А тому
вважати заяву ОСОБА_2 підставою та приводом для порушення кримінальної справи
неможна. Крім того суд першої інстанції правильно вказав, що не визнаються
злочинними дії осіб, які спрямовані на затримання особи, яка вчинила злочин та
доставления її відповідним органам влади, а також не є злочином вимога
потерпілого на відшкодування шкоди, завданої злочином. З матеріалів справи
вбачається, що ОСОБА_1. вимагав відшкодувати вартість викраденого та причинену
моральну шкоду без застосуваяня будь-якого насилля чи погроз застосування
насильства небезпечного для життя чи здоров'я.
Тому суд першої
інстанції правильно прийшов
до висновку, що підстав та
приводів до порушення кримінальної справи за ознаками ст. 189 ч.І КК України
для скасування постанови суду і посилання апелянта на те, що в постанові суду
не вказано, що в суді першої інстанції приймав участь прокурор Гайдук І.В.,
оскільки згідно протоколу судового засідання засідання суду проходило з участю
прокурора Гайдука І.В.. а при друкуванні допущена помилка.
При таких обставинах підстав для скасування рішення суду та задоволення
апеляції прокурора апеляційний суд не вбачає.
України, апеляційний суд, -
прокурора залишити без задоволення, а постанову Ужгородського міськрайонного суду від 20.11.2006 року про скасування постанови старшого слідчого СВ Ужгородського
MB УМВС України в Закарпатській області від 27.09.2005 року про
порушення кримінальної справи щодо ОСОБА_1 за ознаками злочину, передбаченого
Судді - МАШКАРИНЕЦЬ,