АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/97/15 Справа № б/н Слідчий суддя - Суддя-доповідач - ОСОБА_1
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2015 року

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

судді - доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

підозрюваного ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

слідчого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську матеріали за апеляційною скаргою прокурора прокуратури м.Кривого Рогу на ухвалу слідчого судді Центрально-міського районного суду м.Кривого Рогу від 15 січня 2015 року про відмову в продовженні строку запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину України, уродженця м.Кривого Рогу, освіта вища, на утриманні має неповнолітню доньку, не працюючого, раніше не судимого, прожив. АДРЕСА_1

підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Криворізького МУ ГУМВС України в Дніпропетровській області, погоджене з прокурором прокуратури м.Кривого Рогу про продовження строків застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушеня, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував наявністю обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, а також наявністю обставин, які дають суду підстави вважати обґрунтованим існування ризиків, зазначених у п.1 ч.1 ст. 177 КПК України. Крім того, суд врахував обставини, передбачені ст. 178 КПК України, в тому числі тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, вагомість наявних доказів, якими обґрунтовується повідомлення про підозру. Ухвалою від 19 листопада 2014 року стосовно останього обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком до 16 січня 2015 року.

У відповідності до ч.6 ст.181 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати шести місяців.

Ч.3 ст.199 КПК України передбачає, що клопотання, у тому числі про продовження строку домашнього арешту повинно містити:

- виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою (домашнім арештом);

- виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали.

Ч.5 цієї норми розтлумачує, що слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою (домашнього арешту), якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у ч.3 виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою (домашнім арештом).

Відмовляючи в задоволені клопотання про продовження строку домашнього арешту, слідчий суддя послався на те, що під час розгляду клопотання, ні прокурором, а ні слідчим не надано суду переконливих доказів, що підозрюваний ОСОБА_6 під час дії обраного запобіжного заходу переховувався від органів досудового розслідування, та буде переховуватися у подальшому

Не погоджуючись з рішенням слідчого судді, прокурор прокуратури м.Кривого Рогу подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу, яка є незаконною у зв`язку невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішені, фактичним обставинам кримінального провадження та через порушення вимог кримінально-процесуального закону. ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, протягом двох місяців із зазначенням ризиків передбачених п.1 ч.1 ст.177 КПК України. Суд, відмовляючи в продовженні строку домашнього арешту повинен навести обставини, щодо зменшення ризику, однак в порушення зазначеної норми закону не зазначив з яких підстав прийшов до висновку про зменшення вказаного ризику та відмовив у продовженні строку домашнього арешту.

Заслухавши суддю - доповідача, підозрюваного та його захисника, які кожен окремо не підтримали доводи апеляційної скарги, та просили залишити ухвалу слідчого судді без змін, пояснення слідчого, думку прокурора, які просили задовольнити апеляційну скаргу, ухвалу судді скасувати та продовжити строк запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Доводи апеляційної скарги прокурора про невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження і вимогам кримінального процесуального закону є суттєвими, доречними та такими, що заслуговують на увагу.
Згідно вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

Одним із видів запобіжних заходів у кримінальному провадженні відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.176 КПК України є домашній арешт.
Зі змісту ст. 181 КПК України вбачається, що домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців.
Згідно ч. 6 ст. 181 КПК України у разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати шести місяців.

Апеляційним переглядом встановлено, що 04вересня 2014 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 190, ч.2 ст.364 КК України, та відкрите кримінальне провадження № 230000764.

18 листопада 2014 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України, обґрунтованість якої є явною та підтверджується фактичними обставинами.
Ухвалою слідчого судді Центрально-міського районного суду м.Кривого Рогу обрано запобіжний захід підозрюваному ОСОБА_6 у вигляді домашнього арешту, протягом двох місяців, тобто до 16 січня 2015 року.
На даний час досудове розслідування не закінчено. 14 січня 2015 року прокурор м.Кривого Рогу продовжив строк досудового розслідування до трьох місяців, тобто до 15 лютого 2015 року.
Розглядаючи клопотання слідчого та відмовляючи в його задоволенні, суд першої інстанції вказав, що не встановив наявність ризиків, передбачених п.1 ст. 177 КПК України, що є достатньою підставою для продовження застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. Крім того, суд не врахував тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, вагомість наявних доказів, якими обґрунтовується повідомлення про підозру.
Доводи апеляційної скарги прокурора про те, що суд, відмовляючи в продовженні строку домашнього арешту повинен був навести обставини, щодо зменшення ризику, однак в порушення зазначеної норми закону не зазначив з яких підстав прийшов до висновку про зменшення вказаного ризику та відмовив у продовженні строку домашнього арешту, обгрунтовані. Але, оскільки згідно ст.404 КПК України суд апеляґційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, то в задоволені апеляційної скарги прокурора необхідно відмовити.
Ч.2 ст.404 КПК України вказує на те, що суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого ...
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді, яка є незаконною та через порушення вимог кримінально-процесуального закону, а питання про продовження строку домашнього арешту щодо підозрюваного ОСОБА_6 , або про задоволення клопотання слідчого про продовження строку домашнього арешту, прокурором не ставиться, через те апеляційним судом на підставі ст.404 КПК України, не розглядається
Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 409, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора прокуратури м.Кривого Рогу залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Центрально-міського районного суду м.Кривого Рогу від 15 січня 2015 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ Криворізького МУ ГУМВС України в Дніпропетровській області, погоджене з прокурором прокуратури м.Кривого Рогу про продовження строків застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушеня, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України залишити без змін.

Судді: ---------------------------- ------------------------------ ------------------------------

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3