Справа № 11-860/07 Головуючий
у 1-й інстанції: Устіченко К.І.
Категорія: ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 188, Доповідач: Войтовський С. А.
ч.2 ст. 277 КК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів
судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Миколаївської області

у складі:
головуючого - Царюка В.В. суддів - Гулого В.П.,
Войтовського С. А.

за участю
прокурора - Омеляна В.М.

захисника -
ОСОБА_3

обвинувачених -
ОСОБА_1, ОСОБА_2

25
грудня 2007 року розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві кримінальну справу за апеляцією
Херсонського транспортного прокурора на постанову Снігурівського районного суду
Миколаївської області від 24 жовтня 2007 року,
якою справа по обвинуваченню

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, уродженця м. Херсона, раніше не судимого,

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2народження, уродженця м. Снігурівка Миколаївської
області, раніше не судимого,

у скоєні
злочинів, передбачених ч.3 ст. 15,
ч.3 ст. 188, ч.2
ст. 277 КК України

- направлена
Херсонському транспортному прокурору
для проведення додаткового
розслідування.

Органами
досудового слідства ОСОБА_1 і ОСОБА_2 обвинувачуються в тому, що 17 липня 2007 року, приблизно о 16 годині, на 348 км перегону Снігурівка-Івано-Кепіно
Одеської залізниці розрили та намагалися викрасти кабель зв'язку МКСАШп 4x4x1,
2 вартістю 27.432 грн., що потягло

особливо тяжкі наслідки - порушення функціонування залізничного
транспорту, але не змогли довести злочин
до кінця з причин, які не залежали від
їх волі, так як були затримані
працівниками Херсонської дистанції сигналізації зв'язку. Крім того, навмисно пошкодили магістральний кабель
МКСАШп, що створило аварійну
ситуацію, загрозу безпечності руху
потягів та могло призвести до транспортної пригоди, аварії або катастрофи та заподіяло матеріалі
збитки на суму 50.723 грн.76 коп.

Направляючи
кримінальну справу на додаткове розслідування,
суд послався на те, що органами
досудового слідства порушені вимоги ст.
45 КПК України, оскільки при
розслідуванні справи ОСОБА_1, який має
освіту 2 класи, не було надано
захисника. Також суд послався на те, що
місце злочину в постанові про притягнення в якості обвинувачених та в
обвинувальному висновку органами досудового слідства вказано невірно, так як злочин було вчинено не на 348 км, а на 343 км перегону Снігурівка-Івано-Кепіно
Одеської залізниці. Крім того, суд
послався на те, що в судовому засіданні
підсудні вказали про застосування до них на досудовому слідстві незаконних
методів розслідування з боку працівників міліції, але цим обставинам оцінка дана не була. На
думку суду, у підтвердження висновку про
можливість настання особливо тяжких наслідків органам досудового слідства належало
провести технічну експертизу, а не
посилатись на висновки спеціаліста, який
не попереджувався про кримінальну відповідальність за дачу неправдивого заключения. Також суд вказав
на порушення органами досудового слідства
ст. 10 Конституції України, ст.
2 Закону України "Про мови в Українській РСР", ст. 19 КПК України, оскільки всі документи в справі складені
російською мовою. Суд вважає, що

Постанова
про притягнення в якості обвинувачених і обвинувальний висновок повинні бути
складені українською мовою.

В
апеляції прокурор просить скасувати постанову суду і направити кримінальну
справу на новий судовий розгляд. Апелянт посилається на те, що при розслідуванні справи право на захист
ОСОБА_1 порушено не було, оскільки він
може вільно писати та читати,
добровільно відмовився від участі захисника, розумів суть пред'явленого обвинувачення і
захищався від нього самостійно. Також вказує,
що органами розслідування місце скоєння злочину встановлено
правильно, що підтверджується
відповідними документами, які наявні в
справі. На думку прокурора, сама по собі
заява підсудних про застосування до них незаконних методів ведення слідства не
є підставою для направлення кримінальної справи на додаткове розслідування.
Вказує, що при необхідності проведення
технічної експертизи, суд міг її
призначити самостійно та в порядку ст.
315-1 КПК України дати інші відповідні доручення органу досудового слідства.
Також прокурор посилається на те, що всі
свідки по справі давали пояснення російською мовою, а тому переклад процесуальних документів на
українську мову проти власного бажання обвинувачених свідчив би про ігнорування
органами досудового слідства права громадян на вільне використання російської
мови.

Заслухавши
доповідь судді, пояснення прокурора
Омеляна В.М. , який підтримав апеляцію і
просив скасувати постанову суду, думку
захисника ОСОБА_3 і обвинувачених
ОСОБА_1 таОСОБА_2, які вважали постанову
суду законною і обґрунтованою, вивчивши
матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція прокурора підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з
п.2 ч.1 ст. 45 КПК України участь
захисника при провадженні досудового слідства і в розгляді кримінальної справи
в суді першої інстанції є обов'язковою у справах про злочини осіб, які через свої фізичні або психічні вади
(німі, глухі, сліпі,
тощо) не можуть самі реалізовувати своє право на захист. Відповідно до п.13 постанови Пленуму
Верховного Суду України № 8 від 24.10.2003 року " Про застосування
законодавства, яке забезпечує право на
захист у кримінальному судочинстві" під особами, які через свої фізичні або психічні вади не
можуть самі реалізовувати право на захист необхідно розуміти, зокрема,
осіб з істотними дефектами мови,
зору, слуху тощо, а також осіб,
які хоча і визнані судом осудними,
але мають психічні вади, що
перешкоджають самостійно захищатися від обвинувачення.

З
матеріалів кримінальної справи слідує,
що вище перелічені вади у ОСОБА_1 відсутні, на обліку у лікарів психіатра та нарколога
він не значиться. Крім того, ОСОБА_1 в
ході досудового слідства жодних клопотань стосовно участі захисника при
провадженні слідчих дій не заявляв,
а, напроти, добровільно відмовився від його участі у
справі (а.с. 39, 40, 56, 57, 67, 68, 201, 202).

Посилання
суду на те, що обвинувачений ОСОБА_1 у
зв'язку з неграмотністю та недостатнім рівнем освіти не міг оцінити та
зрозуміти суть обвинувачення спростовуються його власноручними показами у кінці
кожного протоколу допиту, які він не
тільки підписував, а і викладав власну
точку зору з приводу пред'явленого обвинувачення.

Наведе
підтверджує, що участь захисника, в даному випадку, не була обов'язковою, а залежала від волі обвинуваченого ОСОБА_1

Що
стосується заяви обвинувачених в судовому засіданні про застосування до них в
ході досудового слідства методів психічного та фізичного впливу з боку
працівників міліції, то сама по собі
така заява не є підставою для повернення справи на додаткове розслідування.
Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 11.02.2005 року
"Про практику застосування судами України законодавства, що регулює повернення кримінальних справ на
додаткове розслідування", якщо за
своїм характером така заява є приводом до порушення кримінальної справи, то суд,
попередивши заявника про кримінальну відповідальність за ст. 383 КК України, направляє її за належністю прокурору.
Результати перевірки цієї заяви прокурором не є обов'язковими для суду і
підлягають оцінці разом з іншими доказами.

З
матеріалів справи слідує, що в ході
досудового слідства обвинувачені з такими заявами не звертались ні до слідчого, ні до прокурора. Вказане вони підтвердили і
при розгляді справи в апеляційній інстанції. При отриманні заяв від
обвинувачених про застосування до них недозволених методів ведення слідства, їх належить перевірити відповідно до вимог
діючого закону.

Органами
досудового слідства встановлено, що
місце злочину знаходилось на 348 км Снігурівка-Івано-Кепіно Одеської залізниці.
У разі отримання інших даних, суд вправі
був в порядку ст. 315-1 КПК України дати
відповідні доручення органу досудового слідства щодо встановлення цих обставин.
Також при необхідності, у разі сумніву в
заключенні спеціаліста, суд міг
призначити судово-технічну експертизу стосовно можливості настання особливо
тяжких наслідків щодо порушення функціонування залізничного транспорту.

Вказівка
суду на те, що документи по справі, зокрема,

Постанова
про притягнення в якості обвинувачених та обвинувальний висновок, складені російською мовою і це є підставою
для направлення справи на додаткове розслідування, також являється необгрунтованою. В ході
досудового слідства питання щодо застосування української мови, викладення процесуальних документів і надання
пояснень українською мовою, не
порушувалась. Матеріали справи вказують на те,
що свідки і обвинувачені бажали давати пояснення на російській мові і
вносили свої зауваження теж російською мовою.

Крім
того, вказані в постанові питання не
порушувались суддею при попередньому розгляді справи. Напроти, з постанови про призначення справи до
судового розгляду від 05.10.2007 року слідує,
що обвинувальний висновок відповідає вимогам ст.
ст. 223, 224 КПК України,
суттєвих процесуальних порушень,
без виправлення яких справа не може бути призначена до розгляду в
судовому засідання, не встановлено.

Таким
чином, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що обґрунтованих підстав для направлення
справи на додаткове розслідування в постанові суду не наведено. Враховуючи
викладене,

Постанова
суду підлягає скасуванню, а справа
направленню на новий судовий розгляд.

Керуючись ст. ст.
365, 366 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляцію
Херсонського транспортного прокурора задовольнити.

Постанову
Снігурівського районного суду Миколаївської області від 24 жовтня 2007
року, якою кримінальна справа по
обвинуваченню ОСОБА_1 і ОСОБА_2у скоєні злочинів, передбачених
ч.3 ст. 15, ч.3
ст. 188, ч.2 ст. 277
КК України направлена

Херсонському транспортному прокурору
для проведення додаткового розслідування - скасувати.

Справу
направити на новий судовий розгляд в той же суд.