Справа № 1 la / 59 -
07 p. Головуючий у 1-й Інст.: Кухарець В.М.
Категорія: ч.І ст.187, ч.З ст.289 КК України Доповідач:
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2007
року колегія судців судової палати в кримінальних справах Апеляційного суду
Рівненської області в складі:

Головуючої: Міщенко О.А. Суддів: Баглика СП., Квятковського
А.С. За участю прокурора: Горбань О.В. Потерпілих:
ОСОБА_4, ОСОБА_5 їх представника-адвоката: ОСОБА_6. Засуджених: ОСОБА_1, ОСОБА_3 Адвоката:
ОСОБА_7

розглянула у
відкритому судовому засіданні кримінальну справу за апеляціями засудженого
ОСОБА_3 та потерпілих ОСОБА_4 і ОСОБА_5 на вирок Рівненського міського суду від
07 грудня 2006 року.

Цим вироком
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець та мешканець АДРЕСА_1, українець, громадянин України, з неповною середньою
освітою, не працюючий, не одружений, раніше не судимий визнаний винним і
засуджений

· за ч.І
ст.187 КК України із застосуванням ст.69 КК України до позбавлення волі строком
на І рік;

· за ч.З
ст.289 КК України із застосуванням ч.1 ст.5, ст.69 КК України до позбавлення
воді строком на 2 роки.

Відповідно до
ч.І ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим
остаточне покарання призначено у виді позбавлення волі строком на 2 роки, з
відбуванням у кримінально-виконавчій установі.

ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженець с. Антопіль
Рівненського району Рівненської області, мешканець АДРЕСА_2, українець,
громадянин України, з професійно-технічною освітою, не працюючий, одружений,
раніше не судимий, засуджений

- за ч.З ст.289 КК України із
застосуванням ч.1 ст.5, ст.69 КК України до позбавлення

волі строком на 2 роки.

ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця с
Чабель Сарненського району Рівненської області, мешканця АДРЕСА_3,
українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не працюючий,
одружений, раніше не судимий, засуджений

- за ч.З ст.289 КК України із
застосуванням ч.1 ст.5, ст.69 КК України до позбавлення

волі строком на 2 роки.

Постановлено
стягнути солідарно з засуджених ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4
в рахунок відшкодування заподіяної майнової і моральної шкоди 4090 грн.

Відмовлено в
задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відшкодування
майнової і моральної шкоди за безпідставністю та недоведеністю позовних вимог.

Судом вирішено
питання щодо речових доказів по справі.

Цим вироком
ОСОБА_1., ОСОБА_2 та ОСОБА_3 визнані винними і засуджені за те, що 25 березня
2005 року близько 16 год.ЗО хв., за попередньою змовою між собою, перебуваючи
поблизу будинку АДРЕСА_4 незаконно заволоділи транспортним засобом марки Форд
Сієра, державний номерний знак НОМЕР_1,
в поєднанні з насильством, небезпечним для життя та здоров'я потерпілого
ОСОБА_4, заподіявши останньому легких тілесних ушкоджень. При цьому ОСОБА_1. заволодів
майном потерпілого: мобільним телефоном "Сіменс С 45" в чохлі
й з сім-картою оператора "Київстар ", грошима в сумі 70 грн., двома
ключами до автомобіля й двома брелками.

Засуджений
ОСОБА_3 в поданій на вирок суду апеляції не заперечуючи своєї вини і не
оспорюючи кваліфікацію вчинених ним дій, покликається на те, що судом враховано
не всі пом'якшуючі обставини, не застосовано принцип індивідуалізації
покарання, а тому обрана міра покарання є занадто суворою і просить вирок суду
змінити, міру покарання пом'якшити, застосувати ст.75 КК України і звільнити
від покарання з випробуванням.

В поданих на
вирок суду апеляціях потерпілі АДРЕСА_4 та ОСОБА_5 покликаються на
несправедливість та м'якість вироку суду, зазначаючи, що судом не враховано те,
що відносно них вчинено тяжкий та особливо тяжкий злочини, якими для них
заподіяна значна моральна і матеріальна шкода, яку стягнено у незначному
розмірі, а потерпілій ОСОБА_5 взагалі відмовлено у задоволенні цивільного
позову про відшкодування матеріальної і
моральної шкоди. Судом безпідставно відхилено їх клопотання про
скерування справи на додаткове розслідування для притягнення ОСОБА_1 до
кримінальної відповідальності за ч.2 ст.187 КК України. Просять вирок суду
скасувати, а справу направити на досудове слідство.

Апеляції
потерпілих стосовно ОСОБА_2 і ОСОБА_3 відкликано.

Заслухавши
доповідача, засуджених ОСОБА_1 та ОСОБА_3, який підтримав свою апеляцію,
потерпілих, які підтримали свої апеляції щодо ОСОБА_1, думку прокурора про
залишення апеляції без задоволення, а вироку без змін, дослідивши матеріали
справи і обговоривши доводи апеляції,
колегія суддів вважає, що апеляція засудженого ОСОБА_3 підлягає до
задоволення, а апеляції потерпілих щодо засудженого ОСОБА_1 не підлягають до
задоволення з таких підстав.

Висновки суду
про доведеність вини засуджених у вчиненні злочинів, зазначених у вироку
обставин відповідають фактичним обставинам справи, підтверджуються всебічно і
повно доказами, яким судом першої інстанції дана правильна юридична оцінка.

Кваліфікація дій
засуджених: ОСОБА_1 за ч.І ст.187,ч.З ст.289 КК України, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за
ч.З ст.289 КК України є вірною.

Призначаючи
ОСОБА_1., ОСОБА_2 покарання, суд, як видно з вироку, врахував ступінь тяжкості
вчинених ними злочинів, дані, що характеризують їх як осіб, обставини, що
пом'якшують покарання та вірно призначив їм міру покарання.

Підстав для
скасування вироку суду стосовно ОСОБА_1 не вбачається.

Що стосується
покарання ОСОБА_3, то суд не в повній мірі врахував обставини, які пом'якшують
покарання.

Як видно зі
справи, ОСОБА_3 злочин вчинив уперше, має на утриманні двох неповнолітніх
дітей, є потерпшим III категорії внаслідок Чорнобильської
катастрофи, у вчиненому щиро розкаявся, добровільно відшкодував завданий
потерпілим збиток, його роль у вчиненому злочині є другорядною, і при
апеляційному розгляді потерпілі просять його суворо не карати і претензій до
його не мають.

За таких
обставин, колегія суддів вважає за можливе виправлення засудженого без
відбування покарання, і при визначенні покарання застосувати ст.75 КК України.

Керуючись ст.ст. 365, 366 КПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляцію засудженого ОСОБА_3 задовольнити.

Вирок
Рівненського міського суду від 07 грудня 2006 року стосовно ОСОБА_3 змінити.
Застосувати до ОСОБА_3 ст.75 КК України, звільнити його від відбування
покарання з випробуванням з іспитовим строком два роки. Відповідно до вимог
ст.76 КК України зобов'язати ОСОБА_3 не виїжджати за межі України на постійне
проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої системи; періодично
з'являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

В решті вирок
суду залишити без зміни, а апеляції потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_5 стосовно
ОСОБА_1 - без задоволення.

Головуюча:
підпис

Судді:
підписи

Вірно: Доповідач
О.А.Міщенко