Номер провадження: 11-кп/785/315/15
Номер справи місцевого суду: 495/6096/14-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23.04.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілих: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисника адвоката ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 12 кримінальне провадження за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_8 на вирок Білгород-Дністровський міськрайонного суду Одеської області від 26.12.2014 року, яким:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Шабо, Білгород-Дністровського району Одеської області, громадянина України, з середньотехнічною освітою, який перебуває у фактичних шлюбних відносинах, має на утриманні малолітню дитину, ІНФОРМАЦІЯ_2 , працює за наймом, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою : АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 15, ч.2 ст. 185, ч.1 ст. 309, ч.3 ст. 357 КК України, та йому призначено покарання:

- за ч.1 ст. 185 КК України у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі;

- за ч.2 ст. 185 КК України у вигляді 2 (двох) років 6 місяців позбавлення волі;

- за ч.3 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України у вигляді 1 (одного) року 6 місяців позбавлення волі;

- за ч.1 ст. 309 КК України у вигляді 1 (одного) року 3 місяці позбавлення волі;

- за ч.3 ст. 357 КК України у вигляді 2 (двох) років обмеження волі.

Відповідно до ч.1 ст. 70 КК України, при сукупності злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_10 остаточне покарання у виді 2 (двох) років 6 місяців позбавлення волі.

Відповідно до ст.ст. 75, 76 КК України, звільнено ОСОБА_10 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік 6 місяців.

Відповідно до ст. 76 КК України, покладено на засудженого ОСОБА_10 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції; не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_10 до набрання вироком законної сили залишено без змін домашній арешт.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 на суму 10 000 грн. задоволено, стягнуто з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_8 10 000 грн. моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_10 на користь держави кошти за проведення експертизи в сумі 882 грн., -

встановила:
Як вказано у вироку суду першої інстанції, ОСОБА_10 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень за наступних обставин:

01.11.2012 року, приблизно о 14:00 годині, ОСОБА_10 , маючи намір на таємне викрадення чужого майна, шляхом розбиття скла правої задньої двері, проник до салону автомобіля марки Тойота-Камрі, д/з НОМЕР_1 , який знаходився біля парку ім. Леніна по вул. Калініна в м. Білгород-Дністровський Одеської області, звідки скоїв крадіжку майна ОСОБА_7 , а саме грошових коштів в сумі 3000 гривень, після чого, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, чим завдав потерпілому матеріальний збиток на вказану суму, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Далі, 01.11.2012 року, приблизно о 15 годині 30 хвилин, ОСОБА_10 , маючи намір на таємне викрадення чужого майна, знаходячись неподалік Білгород-Дністровського РЕМ, розташованого по вул. Маяковського, 42 м. Білгород-Дністровський Одеської області, шляхом розбиття переднього лівого скла, проник до салону автомобіля марки Міцубісі-Паджеро, д/з НОМЕР_2 ., проник в салон вказаного автомобіля звідки скоїв крадіжку майна ОСОБА_11 на загальну суму 27385 гривень, після чого, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, чим завдав потерпілому матеріальний збиток на вказану суму, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Також, 04.11.2012 року, приблизно о 14 годині 30 хвилин, ОСОБА_10 , знаходячись біля будинку №71, розташованого по вул. Шабській в м. Білгород-Дністровський Одеської області, маючи намір на таємне викрадення чужого майна, шляхом розбиття скла передньої лівої двері, проник до салону автомобіля марки Шкода-Октавіа, д/з НОМЕР_3 , звідки скоїв крадіжку майна ОСОБА_12 на загальну суму 600 гривень, після чого, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, чим завдав потерпілому матеріальний збиток на вказану суму, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Також, 05.11.2012 року, приблизно о 13 години 15 хвилин, ОСОБА_10 , діючи за попередньою змовою із ОСОБА_13 (раніше засуджений), розподіливши між собою ролі, умисно, з корисливих спонукань, з метою таємного викрадення чужого майна, на автомобілі марки DAEWOO NEXIA, реєстраційний номер НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_13 , прибули до смт. Сарата Одеської області і, перебуваючи біля будівлі Саратського казначейства, розташованого по вул. Котовського в смт. Сарата, ОСОБА_13 залишився чекати ОСОБА_10 в автомобілі, а останній в свою чергу попрямував до автомобілю марки CHEVROLET AVEO, реєстраційний номер НОМЕР_5 , припаркованого біля будинку №16 вул. Котовського в смт. Сарата, Одеської області, де розбивши вітрове скло задньої лівої двері автомобілю, таємно викрав з салону автомобіля майно ОСОБА_14 на загальну суму 51 975 гривень, а також паспорт громадянина України, ідентифікаційний код, пенсійне посвідчення, страхове свідоцтво, техпаспорт на автомобіль CHEVROLET AVEO, водійське посвідчення, страховий поліс на автомобіль, службове посвідчення, довідка МСЕК про інвалідність другої групи, чим спричинили потерпілий матеріальну шкоду на вказану суму, після чого на автомобілі під керуванням ОСОБА_13 з місця скоєння правопорушення зникли, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Далі, 20.11.2012 року, приблизно о 10 годині 30 хвилин, ОСОБА_10 , маючи намір на таємне викрадення чужого майна, помітивши не зачинені двері автомобіля марки Мазда Кседокс, д/н НОМЕР_6 , який було припарковано біля райдержадміністрації по вул. Л.Попова в м. Білгород-Дністровський Одеської області, шляхом таємного викрадення чужого майна скоїв крадіжку майна ОСОБА_15 на загальну суму 300 гривень, а також паспорт громадянина України та закордонний паспорт, трудову книгу, військовий квиток, два дипломи про освіту, кредитні картки банків Приватбанк та Південний, технічний паспорт на вказане авто, водійське посвідчення видане на ім`я потерпілого, після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник, обернувши викрадене на свою користь, чим завдав матеріальний збиток потерпілому на вказану суму.

У цей же день, 20.11.2012 року, приблизно о 13 годині 30 хвилин, ОСОБА_10 , рухаючись на автомобілі марки Ніссан-Тіана, д/з НОМЕР_7 по смт. Затока Білгород-Дністровського району Одеської області, маючи намір на таємне викрадення чужого майна, помітив автомобіль Фольксваген-Туарег, д/н НОМЕР_8 , який було припарковано біля земельної ділянки №411. Після чого, за допомогою раніше заготовленої викрутки, відчинивши праві задні двері намагався скоїти звідти крадіжку майна, яке належала ОСОБА_16 , але з причин, що не залежали від його волі, не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення даного правопорушення до кінця, після чого з місця скоєння правопорушення зник.

Крім того, 20.11.2012 року, під час проведення огляду місця події, а саме транспортного засобу Ніссан Тіана, д/н НОМЕР_7 , який знаходився на спецмайданчику №10 в с. Салгани Білгород-Дністровського району Одеської області, співробітниками Білгород-Дністровського МВ ГУ МВС України в Одеській області у внутрішній лівій кишені куртки, яка на момент огляду лежала на задньому сидінні вказаного автомобіля, виявлено та вилучено шприц, ємкістю 5 мл., з речовиною коричневого кольору. Згідно висновку експерта №1882 від 03.12.2012 надана на дослідження рідина, яка вилучена під час вищевказаного огляду місця події, містить особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено опій ацетильований. Маса опію ацетильованого в сухому залишку становить 0,122 г.

Кримінальне провадження в суді першої інстанції було розглянутою а порядку, передбаченому ч.3 ст. 349 КПК України, у зв`язку з чим, суд, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, при цьому з`ясувавши, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи не має сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини в апеляційному порядку.

На вирок суду першої інстанції потерпілим ОСОБА_8 подано апеляційну скаргу, в якій він, не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, доведеність вини ОСОБА_10 у вчинених кримінальних правопорушеннях та правильність кваліфікації його дій, просить вирок суду змінити в частині звільнення обвинуваченого ОСОБА_10 від відбування покарання з випробування та призначити йому покарання у вигляді 3 років позбавлення волі, посилаючись на те, що ОСОБА_10 не виконав обіцянку, дану в судовому засіданні, та не виплатив йому на протязі місяця 10000 гривень у відшкодування моральної шкоди. Крім того, апелянт вказує, що суд, на його думку, невірно встановив та взяв до уваги обтяжуючі та пом`якшуючі покарання обставини, зокрема невірно визнавши обставиною, що пом`якшує покарання винному активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Заслухавши доповідача, потерпілих ОСОБА_8 і ОСОБА_7 , які підтримали доводи апеляційної скарги та просили про її задоволення, прокурора і обвинуваченого ОСОБА_10 і його захисника адвоката ОСОБА_9 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи вирок суду першої інстанції законним та обґрунтованим, вивчивши матеріали кримінального провадження та дослідивши доводи апеляційної скарги колегія суддів приходить до висновку про необхідність залишення її без задоволення з наступних підстав.

Оскаржуваний вирок суду є обґрунтованим і належним чином вмотивованим.

Винуватість обвинуваченого ОСОБА_10 у крадіжках чужого майна, що належить потерпілим ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , замаху на крадіжку майна, що належить потерпілому ОСОБА_16 , діях, пов`язаних з незаконним обігом наркотичних засобів, а також незаконному заволодінні паспортом, іншим важливим особистим документом потерпілих ОСОБА_14 та ОСОБА_15 є повністю доведеною, підтверджується доказами, належним чином дослідженими судом першої інстанції, та ніким не оспорюється.

Судом першої інстанції дане кримінальне провадження розглядалося за правилами ч.3 ст. 349 КПК України, за скороченою процедурою, при цьому обвинувачений ОСОБА_10 визнав провину по всім епізодам інкримінованих йому злочинів у повному обсязі та погодився відшкодувати потерпілим матеріальну і моральну шкоду в узгодженому розмірі. Інші учасники судового провадження, у тому числі потерпілі, також були згодні з усіма обставинами справи згідно обвинувального акту.

В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_8 оскаржує тільки міру призначеного обвинуваченому ОСОБА_10 покарання, оскільки останній в узгоджений з ним строк не відшкодував у повному обсязі завдану йому моральну шкоду, а також суд не врахував інші обставини справи.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_10 суд першої інстанції врахував повною мірою суспільну небезпеку і характер вчинених ним кримінальних правопорушень, той факт, що ОСОБА_10 щиро розкаявся у вчиненні злочинів, активно сприяв їх розкриттю, що вперше притягується до кримінальної відповідальності, його посередню характеристику, що скоїв кримінальні правопорушення, які відносяться до категорії злочинів середньої тяжкості, його щире каяття в скоєному, активну участь у розкритті кримінальних правопорушень, що має на утриманні малолітню дитину, повне відшкодування матеріальної шкоди та часткове відшкодування моральної шкоди, а також думку потерпілих щодо призначення покарання, місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_10 можливе без ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим, на підставі ст. 75 КК України, звільнив обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, з покладанням на нього обов`язків, передбачених ч.1 ст. 76 КК України.

Призначене судом першої інстанції покарання у відношенні ОСОБА_10 , з урахуванням всіх обставин справи, відповідає вимогам ст. 65 КК України і зміні не підлягає.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 судом було задоволено. Згідно довідки, наданої обвинуваченим ОСОБА_10 апеляційному суду, на даний час він працевлаштований в КП Одесгорелектротранс контролером, тобто отримує офіційну заробітну плату і має можливість відшкодувати визначену судом шкоду апелянту. Крім того, потерпілий вправі звернутися до державної виконавчої служби з заявою про примусове стягнення з ОСОБА_10 коштів згідно вироку суду.

Суд першої інстанції при призначенні покарання з випробуванням щодо винуватого врахував в тому числі і позицію потерпілого.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів апеляційного суду Одеської області, -

ухвалила:
Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Білгород-Дністровський міськрайонного суду Одеської області від 26.12.2014 року щодо ОСОБА_10 без змін.
Судді апеляційного суду Одеської області:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_17 Сенатор