АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/992/15 Справа № 202/5185/14-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів Судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

26 травня 2015 року розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську кримінальне провадження № 0001223 за апеляційними скаргами прокурора прокуратури Індустріального району м. Дніпропетровська та обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 березня 2015 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, одруженого, який працює ПП « ОСОБА_7 », раніше не судимого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винним за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_9 , потерпілого ОСОБА_10 .

В апеляціях:

-прокурор просить вирок суду змінити та виключити з нього посилання та такі пом`якшуючи обставини як те, що обвинувачений ОСОБА_6 працює, має на утриманні мати та батька. В обґрунтування своїх апеляційних вимог прокурор посилається на те, що визнаючи обставинами, що пом`якшують покарання, суд першої інстанції не вмотивував свого рішення;

- обвинувачений ОСОБА_6 просить вирок суду скасувати та кримінальне провадження закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення. Свої апеляційні вимоги обвинувачений обґрунтовує тим, що при допиті свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , суд порушив вимоги ст. 352 КПК України у зв`язку з чим було порушено право на захист. При цьому суд не прийняв до уваги покази зазначених свідків. Крім того, апелянт зазначає, що судом при розгляді кримінального провадження не виконано вимоги ухвали апеляційного суду Дніпропетровської області, якою був скасований вирок від 09 вересня 2014 року у зазначеному кримінальному провадженні , оскільки при ухваленні вироку не було встановлено мотиву обвинуваченого у вчиненні правопорушення.

Стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 судом першої інстанції ухвалено обвинувальний вирок за ч. 1ст. 125 КК України та призначено покарання у виді штрафу у дохід держави у розмірі 850 гривень.

Згідно вироку суду, ОСОБА_6 визнаний винним за те, що він, 03 квітня 2014 року приблизно о 17 години 00 хвилин, перебуваючи у гаражі № НОМЕР_1 гаражного кооперативу «Лівобережний-3», що розташований по пр.Миру, 40Г у м. Дніпропетровську, побачив ОСОБА_10 , з яким у ОСОБА_6 на грунті раптово виниклих неприязних стосунків, стосовно вимог потерпілого ОСОБА_10 до обвинуваченого ОСОБА_6 покинути приміщення належного потерпілого гаражу № НОМЕР_1 , конфлікт, в ході якого обвинувачений, реалізовуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений на спричинення умисних легких тілесних ушкоджень, приблизився до ОСОБА_10 та умисно наніс йому не менше п`яти ударів кулаком в різні частини тіла та голови.

Внаслідок протиправних навмисних дій обвинуваченого ОСОБА_6 потерпілому ОСОБА_10 було спричинено тілесні ушкодження у вигляді: синця у правій пара орбітальній області, субкон`юктивального крововиливу зовнішнього кута правого ока, синця на шкірі над верхньою губою праворуч, крововиливу та трьох саден на червоній каймі верхньої губи праворуч з переходом на слизову оболонку, трьох внутрішньо - шкіряних крововиливів - на грудній клітині ліворуч по передньо - пахвовій лінії в проекції третього міжребер`я, в лобній області ліворуч та праворуч волосистої частини голови, садна на грудній клітині ліворуч на тлі крововилива. Враховуючи характер та локалізацію виявлених тілесних ушкоджень, можливо вказати, що вони могли утворитися від не менш як п`яти механічних дій тупого твердого предмету (предметів), що діяв (діяли) в область голови, обличчя та грудної клітини, які своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки.

Прокурор просив задовольнити апеляцію прокурора, а апеляцію обвинуваченого залишити без задоволення.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_9 просили задовольнити апеляцію першого за доводами зазначеними в ній.

Потерпілий ОСОБА_10 просив задовольнити апеляцію прокурора, а апеляцію обвинуваченого залишити без задоволення.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, міркування прокурора, пояснення обвинуваченого та його захисника, потерпілого, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляцій, колегія суддів вважає, що апеляції прокурора та обвинуваченого задоволенню не підлягають, з наступних підстав.

Порушень в ході судового розгляду вимог кримінального процесуального законодавства, які могли бути підставою для скасування або зміни вироку суду, перевіркою матеріалів кримінального провадження не виявлено.

Доводи апеляції обвинуваченого, що в його діях не міститься склад кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та він взагалі не спричиняв тілесних ушкоджень потерпілому, колегія суддів вважає такими, що суперечать дослідженим в судовому засіданні доказам.

Так, як вбачається з технічного запису та журналу судового засідання, обвинувачений ОСОБА_6 не визнавав себе винним в скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення та наводив доводи на свою користь, які суд належним чином перевірив.

Так, перевіряючи такі доводи обвинуваченого, суд допитав потерпілого, свідків та дослідив письмові докази, а саме: висновок судово-медичної експертизи від 16 квітня 2014 року №1244е, відповідно до якого, виявлені у потерпілого тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминучі насліди. Також згідно вказаної експерти встановлено термін їх спричинення, а саме 03 квітня 2014 року; протоколи слідчих експериментів за участю потерпілого ОСОБА_10 та свідка ОСОБА_13 ; висновок судово-медичної експертизи №1436-е від 30 квітня 2014 року, відповідно до якого характер та локалізація виявлених тілесних ушкоджень не суперечить механізму їх нанесення, на який вказує потерпілий ОСОБА_10 в ході проведення слідчого експерименту.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції оцінюючи безпосередньо досліджені при судовому розгляді докази, а саме покази потерпілого ОСОБА_10 , свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , висновки судово-медичних експертиз, прийшов до обґрунтованого висновку, що вони узгоджуються між собою, та у сукупності спростовують покази обвинуваченого про його непричетність до спричинення тілесних ушкоджень потерпілому та правильно кваліфікував дії ОСОБА_6 за ч.1 ст.125 КК України.

При цьому, також не є обґрунтованими, на думку колегії суддів, доводи апеляції обвинуваченого про порушення судом кримінального процесуального закону при допиті свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , оскільки з технічного запису судового засідання суду першої інстанції таких порушень не вбачається. При цьому суд в своєму вироку дав показам цих свідків належну оцінку та прийшов до обґрунтованого висновку, що їх покази не спростовують покази потерпілого ОСОБА_15 щодо спричинення йому тілесних ушкоджень обвинуваченим ОСОБА_6 .

Крім того, не можна визнати такими що заслуговують на увагу, доводи апеляції обвинуваченого, що судом не встановлено мотив обвинуваченого в скоєнні інкримінованого йому правопорушення, оскільки це суперечить фабулі обвинувачення викладеній у вироку, з якого вбачається що мотивом був особисті неприязні стосунки.

Що стосується доводів прокурора по необхідність виключення з вироку такі обставини, які пом`якшують покарання, як те, що обвинувачений ОСОБА_6 працює, має на утриманні мати та батька, колегія суддів вважає їх такими що не заслуговують на увагу. Так відповідно до ч. 2 ст. 66 КК України, суд при призначенні покарання може визнати такими, що його пом`якшують, і інші обставини, не зазначені в частині першій цієї статті. Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, виходячи з матеріалів кримінального провадження, обґрунтовано визнав обставини що пом`якшують покарання винного, що обвинувачений ОСОБА_6 працює, має на утриманні мати та батька, та підстав для виключення таких обставин не вбачає.

Призначаючи ОСОБА_6 покарання, у виді штрафу у розмірі 850 гривень, суд першої інстанції, у відповідності до ст. 65 КК України, в повній мірі врахував ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, данні про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, працює, має на утриманні мати та батька. У зв`язку з чим, на думку колегії суддів, таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення винного та запобігання скоєння ним нових кримінальних правопорушень.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 404,407 КПК України, судова колегія,

у х в а л и л а:

Вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 березня 2015 року, відносно ОСОБА_6 , залишити без змін.

Апеляції прокурора та обвинуваченого залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ впродовж трьох місяців з дня її проголошення, а особою, яка тримається під вартою, - в той же строк з дня вручення їй копії ухвали, шляхом подачі касаційних скарг безпосередньо до суду касаційної інстанції.

судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4