У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі :

головуючого

Пивовара В.Ф.,

суддів

Кривенди О.В., Шевченко Т.В.,

за участю прокурора

Дрогобицької О.М.,

засудженої

ОСОБА_1,

розглянула в судовому засіданні у
м. Києві 29 березня 2007 року
кримінальну справу за касаційним поданням прокурора, який брав участь у
розгляді справи апеляційним судом по першій інстанції, та касаційною скаргою
засудженої ОСОБА_1 на вирок апеляційного суду Миколаївської області від 26
грудня 2006 року, яким

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженку ІНФОРМАЦІЯ_2,

республіки Молдова,
мешканку АДРЕСА_1 не судиму,

засуджено:

- за ч. 4 ст. 187 КК України на
вісім років позбавлення волі з конфіскацією майна;

- за п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України
на десять років позбавлення волі з конфіскацією майна.

На підставі ст. 70 КК України, за
сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим,
остаточно визначено ОСОБА_1 покарання - десять років позбавлення волі з
конфіскацією всього майна, яке є її особистою власністю.

ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні
таких злочинів.

У другій половині дня ІНФОРМАЦІЯ_3
ОСОБА_1 пішла до своєї родички ОСОБА_2, яка мешкає в АДРЕСА_2, проте, не заставши її вдома, вирішила провідати свою подругу,
мешканку цього ж села, але її теж не було вдома.

Після цього ОСОБА_1 зайшла до своєї знайомої ОСОБА_3, яка проживала в
АДРЕСА_3. Під час розмови, яка відбувалась у літній кухні помешкання, ОСОБА_1
попросила у ОСОБА_3 5 гривень, а отримавши відмову, вирішила вчинити напад на
неї з метою заволодіння її майном та позбавити ОСОБА_3 життя.

Реалізуючи свої злочинний намір,
ОСОБА_1 вийшла у коридор, зачинила зсередини вхідні двері та повернулася в
кімнату, де потерпіла вже готувалась до сну. Для того, щоб з вулиці нічого не
було видно ОСОБА_1 прикрила вікно ковдрою, після чого, скориставшись тим, що
ОСОБА_3 є людиною похилого віку, якій важко пересуватися, проживає одна та не
може чинити опір, накинула їй на шию хустку, повалила на ліжко, зі значною
силою затягнула цю хустку на шиї потерпілої і утримувала до тих пір, поки
ОСОБА_3 не перестала чинити опір та подавати ознаки життя.

Смерть ОСОБА_3 настала від
механічної асфіксії внаслідок здавлювання шиї та закриття дихальних шляхів.

Впевнившись, що ОСОБА_3 мертва,
ОСОБА_1 заволоділа її грошима у сумі 270 гривень.

У касаційному поданні прокурор
ставить питання про зміну вироку щодо ОСОБА_1 у зв'язку з неправильним
застосуванням кримінального закону, оскільки, на його думку, суд незаконно
призначив засудженій додаткове покарання
у виді конфіскації майна.

ОСОБА_1 у своїй касаційній скарзі
просить змінити вирок щодо неї та пом'якшити призначене їй покарання.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України, пояснення ОСОБА_1, яка
підтримала свою касаційну скаргу; міркування прокурора, який просив касаційне
подання прокурора задовольнити, а касаційну скаргу засудженої задовольнити
частково, вирок щодо ОСОБА_1 змінити, виключивши з нього рішення про
застосування додаткового покарання у виді конфіскації майна; перевіривши
матеріали справи та обговоривши викладені у поданні та скарзі доводи, колегія
суддів вважає, що касаційне подання підлягає задоволенню, а касаційна скарга
засудженої - частковому задоволенню з таких підстав.

Висновок суду про доведеність винності ОСОБА_1 у вчиненні зазначених у
вироку злочинних дій відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується
зібраними у справі та перевіреними в судовому засіданні доказами і є
обґрунтованим.

Так, на досудовому слідстві ОСОБА_1 повністю визнала себе винною у вчиненні
злочинів, детально розповівши про обставини вбивства нею ОСОБА_3

Ці показання узгоджуються з даними протоколу огляду місця події та
протоколу відтворення обстановки та обставин події, проведеного з метою
перевірки і уточнення результатів допитів засудженої ( т 1 а.с. 6-17, 118-129).

Як видно з висновку судово-медичної експертизи, смерть ОСОБА_3 настала від
механічної асфіксії внаслідок здавлювання шиї та закриття дихальних шляхів.

Дії ОСОБА_1 правильно кваліфіковані
за п. 6 ч.2 ст. 115 КК України та ч. 4 ст. 187 КК України, що не оспорюються
прокурором та засудженою.

При
призначенні засудженій основного покарання суд дотримався вимог ст. 65 КК
України, врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винної, обставини,
що пом'якшують та обтяжують покарання, та призначив ОСОБА_1 покарання, яке є
необхідним і достатнім для її виправлення і попередження нових злочинів, а тому
підстав для його пом'якшення, про що йдеться у скарзі засудженої, колегія
суддів не вбачає.

Разом
із тим, призначаючи ОСОБА_1 додаткове покарання, суд не врахував, що відповідно
до вимог ч.2 ст. 98 КК України до особи, яка вчинила злочин у неповнолітньому
віці, додаткове покарання у виді конфіскації майна не застосовується.

Як
видно з матеріалів справи, на момент вчинення злочинів щодо ОСОБА_3 ОСОБА_1 була
неповнолітньою, а тому рішення суду про застосування до неї конфіскації майна
має бути виключене з вироку.

На підставі наведеного і
керуючись ст. ст. 395, 396 КПК України, колегія суддів Судової палати у
кримінальних справах Верховного Суду України, -

у х в а л и л а :

касаційне подання прокурора задовольнити, а касаційну скаргу засудженої
ОСОБА_1 задовольнити частково.

Вирок апеляційного суду
Миколаївської області від 26 грудня 2006 року щодо ОСОБА_1 змінити, виключивши
з нього рішення про застосування за ч.4 ст. 187 КК України, п.6 ч.2 ст. 115 КК
України та на підставі ст. 70 КК України
додаткового покарання у виді конфіскації майна.

У решті цей вирок залишити без
зміни.

судді:

Пивовар
В.Ф. Кривенда О.В. Шевченко Т.В.