Справа № 11-585 2007
року Головуючий у 1-й інстанції Міхно
Категорія ст. 121 ч.
2 КК України Доповідач: Давиденко
УХВАЛА

Іменем України

2007 року жовтня
місяця 11 дня Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного
суду Полтавської області в складі:

головуючого -
судді Давиденка
Е.В.

суддів Голубенко
Н.В., Лісіченко Л.М.

з участю
прокурора Адамець
A.M.

адвоката ОСОБА_1

засудженого ОСОБА_2

розглянула у
відкритому судовому засіданні в м. Полтаві кримінальну справу за апеляцією
засудженого ОСОБА_2 на вирок Автозаводського районного суду м. Кременчука
Полтавської області від 14 березня 2007 року.

Цим
вироком: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженець м.
Кременчука, Полтавської області, українець, громадянин України, освіта базова
середня, не працюючий, не одружений, проживаючий: АДРЕСА_1, раніше судимий:

- 12.07.2000
року Автозаводським районним судом м. Кременчука за ст. ст. 140 ч. 2, 222 ч. 1,
42 КК України до 3 років
позбавлення волі, звільнений умовно-достроково на 11 місяців 3 дня;

04.08.2006 року
Крюківським районним судом м. Кременчука за ст. 396 ч. 1 КК України до 1 року
позбавлення волі, -

засуджений за
ст. 121 ч. 2 КК України до 7 років позбавлення волі.

Згідно з ч. 4
ст. 70 КК України остаточно засудженому призначено покарання у вигляді 7 років
позбавлення волі.

Вирішено долю
речових доказів.

ВСТА НОВИЛА:

Вироком суду
ОСОБА_2 засуджений за вчинення умисного злочину, скоєного за наступних
обставин.

Як встановив
суд, 03.08.2005 року близько 5 год.
20 хв. ОСОБА_2 разом із співмешканкою ОСОБА_3 збирав порожні пляшки у
Придніпровському

парку
м. Кременчука, де зустрів ОСОБА_4, який також збирав пляшки. На ґрунті
визначення території для збору пляшок між ними виник конфлікт, і коли ОСОБА_2
нахилився за пляшкою, ОСОБА_4 підбіг до нього і наніс удар ногою в правий бік,
від якого ОСОБА_2 упав, зчесавши об асфальт ліве коліно і ліве вухо, випустивши
з рук сумку з пляшками. Після цього ОСОБА_2 піднявся та, діючи з мотивів
помсти, підійшов до ОСОБА_4 і наніс йому удар рукою в область щелепи, від якого
останній упав на землю, а коли ОСОБА_2 нахилився над ним, потерпілий наніс йому
удар рукою в обличчя, від якого ОСОБА_2 упав на землю. Піднявшись, ОСОБА_2
помітив, що ОСОБА_4 замахнувся, щоб нанести йому удар, ухилився від удару і
потерпілий, рухаючись за інерцією, упав на землю. Після цього ОСОБА_2 пішов з
місця бійки, почувши, що за ним хтось іде, обернувся і помітив ОСОБА_4, який
замахнувся рукою, щоб нанести удар та, діючи на випередження, наніс йому удар
правою ногою в область живота, від якого ОСОБА_4 впав і ударився спиною об
колоду спортивного снаряду. Потім ОСОБА_2 пішов шукати свою сумку з пляшками,
біля дитячої гірки обернувся знову побачив ОСОБА_4, який наближався до нього,
діючи на випередження, ОСОБА_2 умисно наніс потерпілому удар правою ногою в
область живота, від якого потерпілий впав на металеву драбину дитячої гірки.
Залишивши ОСОБА_4 лежати на місці ОСОБА_2 покинув його.

В результаті
вказаних дій ОСОБА_2, потерпілому ОСОБА_4 було заподіяно тілесні ушкодження у
вигляді тупої травми живота, що викликали розриви правої нирки, великого
сальника, та відносно до живої людини належать до тяжких тілесних ушкоджень,
небезпечних для життя, від яких настала його смерть.

В апеляції
помічник прокурора просить скасувати вирок районного суду з постановлениям нового вироку, в
зв'язку з призначенням покарання, що за своєю м'якістю не відповідає ступеню
тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого.

В апеляції
засуджений ОСОБА_2 з одного боку зазначає про непричетність до вчинення
злочину, за який його засуджено, вказує, що справа розглянута з порушенням норм
кримінально-процесуального закону, висновки суду ґрунтуються лише на
показаннях, даних ним під час досудового слідства, які зараз він заперечує.
Крім того на його думку, під час додаткового розслідування не усунуті недоліки,
зазначені в ухвалі апеляційного суду, саме не проведена додаткова
судово-медична експертиза. З іншого боку, ОСОБА_2 просить про перекваліфікацію
його дій на необхідну оборону, оскільки і обвинувачення, і суд зазначають, що
потерпілий ОСОБА_4 перший нападав на нього, а ОСОБА_2 діяв лише на випередження
ударів. В зв'язку з чим засуджений ставить питання про скасування вироку суду.

Колегія суддів
апеляційного суду, заслухавши доповідача, вислухавши думку прокурора
Адамець A.M.,
яка не підтримала
апеляцію помічника

прокурора, вважала вирок суду законним і обґрунтованим, пояснення
засудженого ОСОБА_2 та захисника ОСОБА_1, які підтримали свою апеляцію про
непричетність до даного злочину, вказуючи при цьому, що до нього та свідка
ОСОБА_3 працівники міліції застосовували недозволені методи слідства, внаслідок
чого він та свідок змушені були дати неправдиві свідчення, провівши часткове
судове слідство, перевіривши доводи апеляцій та матеріали кримінальної справи,
приходить до висновку, що апеляція прокурора не підлягає задоволенню, а
апеляція ОСОБА_2 частковому задоволенню.

Районний суд
правильно встановивши фактичні обставини справи, дав невірну юридичну оцінку
діям засудженого ОСОБА_2

Як вбачається з
пред'явленого обвинувачення та встановлено за вироком суду між потерпілим
ОСОБА_4 та засудженим ОСОБА_2 виник конфлікт на грунті визначення території для
збору пляшок, під час якого потерпілий став висловлюватись на адресу засудженого
брутальними висловами, а потім став вчиняти активні дії направлені на
заподіяння шкоди здоров'ю ОСОБА_2

Такі висновки
суду підтверджуються показаннями засудженого ОСОБА_2, які він давав під час
досудового слідства в якості підозрюваного, обвинуваченого, під час відтворення
обстановки і обставин події злочину та в суді, який зазначав, що конфлікт між
потерпілим та ним виник на грунті визначення території для збору пляшок, в ході
якого потерпілий ОСОБА_4 почав бійку, а він захищаючись від нападу відбивався(а.с.166-172,
213, 214-215, 235, 243, 294).

Твердження
засудженого ОСОБА_2 про заподіяння шкоди потерпілому ОСОБА_4 саме за таких
обставин нічим не спростовано.

Навпаки ж
висновки суду про напад потерпілого на ОСОБА_2 та показання самого засудженого
підтверджуються показаннями свідка ОСОБА_3, яка зазначала, що конфлікт розпочав
потерпілий, який саме і почав наносити удари засудженому, а останній ухиляючись
від ударів ОСОБА_4 у відповідь відбивався(а.с.295, 349, 415).

Як вбачається з
первинних показань засудженого ОСОБА_2 під час нападу на нього з боку
потерпілого, йому також було заподіяно тілесні ушкодження.

Цей факт
підтверджується висновком судово-медичної експертизи ОСОБА_2 №1843 від
20.09.2005 року за яким у нього виявлені тілесні ушкодження у вигляді садна на
правому коліному суглобі, які утворилися від дії тупого предмету у зазначений
засудженим строк та при зазначених ним обставинам та відносяться до легких
тілесних ушкоджень, які не потягли короткочаного розгляду здоров'я(а.с.124).

Все вище викладене
свідчить про те, що засуджений ОСОБА_2 зазнав нападу з боку потерпілого, і коли
останній вчиняв протиправне насильство, він з метою самозахисту наносив удари
ОСОБА_4

Таким чином, з наявних у справі доказів
випливає, що ОСОБА_2 наносив удари потерпілому, захищаючись від його
неправомірних дій, і при цьому заподіяв тому тяжкі тілесні ушкодження, від яких
настала смерть.

Разом з тим,
засуджений ОСОБА_2 в своїх
показаннях, які він давав на досудовому слідстві зазначав, що під час спроб з
боку потерпілого заподіяти йому шкоди, він ухиляючись наносив тому удари на
випередження, а останій удар він наніс з усієї сили ногою у живіт, після цього
втік(а.с.214-215).

Тому, колегія
суддів, розцінює такі його дії, як перевищення меж необхідної оборони, тобто
ОСОБА_2 використав для захисту такий спосіб, застосування якого в даному
випадку не викликалося необхідністю.

За таких
обставин, дії засудженого ОСОБА_2 необхідно перекваліфікувати із ч.2 ст.121 КК
України на ст.124 КК України, як умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень у
разі перевищення меж необхідної оборони.

Посилання
засудженого ОСОБА_2 про його непричетність до вчиненого злочину та застосування
до нього недозволених методів слідства з боку працівників міліції не
заслуговують на увагу, оскільки вони перевірялися при частковому судовому
слідстві та підтвердження не знайли.

Винуватість
засудженого ОСОБА_2 підтверджується доказами дослідженими у суді першої
інстанції та наведеними у вироку суду.

Так, з
матеріалів справи вбачається, що засуджений ОСОБА_2 давав зізнавальні показання
щодо вчинення ним злочину, як під час досудового слідства в якості
підозрюваного, обвинуваченого, під час відтворення обстановки і обставин події
злочину, так і в суді, де зазначав, що конфлікт між потерпілим та ним виник на
грунті визначення території для збору пляшок, в ході якого потерпілий ОСОБА_4
почав бійку, а він захищаючись від нападу відбивався(а.с.166-172, 213, 214-215,
235, 243, 294).

Первинні
зізнавальні показання ОСОБА_2 підтверджуються, а також в свою чергу його твердження
про непричетність спростовуються показаннями свідка ОСОБА_3, яка була очевидцем
тих подій і яка зазначала, що конфлікт розпочав потерпілий, який саме і почав
наносити удари засудженому, а останній ухиляючись від ударів ОСОБА_4 у
відповідь відбивався та бив потерпілого(а.с.295, 349, 415).

Згідно
судово-медичної експертизи потерпілому ОСОБА_4 було заподіяно тяжкі тілесні
ушкодження у вигляді тупої травми живота, яка викликала розрив правої почки,
великого сальника і яка утворилася від дії тупого предмету(а.с. 115-120).

За матеріалами
справи вбачається, що у затриманого ОСОБА_2 вилучався та оглядався одяг, а саме
шорти, на яких було виявлено помарки крові. За висновком імунологічної
експертизи №374 від 6 вересня 2005 року на цих шортах знайдена кров людини, де
виявлений антиген А. Ці сліди крові можуть походити від потерпілого ОСОБА_4
(а.с.152-155).

Тому твердження
засудженого ОСОБА_2 про непричетність
до вчиненого, колегія суддів апеляційного суду не бере до уваги та розцінює їх,
як намагання уникнути відповідальності.

Необгрунтованими
є і посилання засудженого ОСОБА_2 про обмовлення його у вчиненні злочину,
внаслідок застосування до нього та свідка ОСОБА_3 недозволених методів
слідства.

Всі ці обставини
перевірялися судом апеляційної інстанції та підтвердження не знайшли.

Допитана в
судовому засіданні свідок ОСОБА_3 вказувала, що вона повідомила все що їй
відомо про вчинений злочин ОСОБА_2 добровільно.

Як вбачається з
матеріалів кримінальної справи ОСОБА_2 неодноразово допитувався як в якості
підозрюваного, так і в якості обвинуваченого в присутності адвоката та не
скаржився на застосування до нього недозволених методів слідства.

Призначаючи
покарання засудженому ОСОБА_2, колегія суддів апляційного суду виходить з
вимог, визначених ст.65 КК України, а саме враховує ступінь тяжкості вчиненого
злочину, особу винного та обставини, що пом'якшують та обтяжують покарання.

Враховуючи всі
ці обставини, а також перекваліфікацію дій, колегія суддів апеляційного суду
вважає за необхідне призначити ОСОБА_2 покарання в межах санкції статті 124 КК
України.

Таке покарання
буде необхідним і достатнім для виправлення та перевиховання засудженого
ОСОБА_2

Встановлено, що
ОСОБА_2 був засуджений вироком Крюківським районним судом м. Кременчука
Полтавської області від 4.08.2006 року за злочин вчинений до постановления даного вироку, а
тому йому необхідно обрати покарання за сукупності злочинів, передбачених ч.4
ст.70 КК України.

Виходячи з
наведеного, керуючись ст.
ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів апеляційного суду, -

УХВАЛИЛА:

Апеляцію
старшого помічника прокурора м. Кременчука залишити без задоволення.

Апеляцію
засудженого ОСОБА_2 задовольнити частково.

Вирок
Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 14 березня
2007 року змінити.

Дії ОСОБА_2 перекваліфікувати
з ч.2 ст.121 КК України на ст.124 КК України та призначити йому покарання у
вигляді 2 років обмеження волі.

Відповідно до
ч.4 ст.70, ст.72 КК України за сукупністю злочинів шляхом повного складання
покарань призначених за цим вироком, виходячи з співвідношення одному дню
позбавлення волі відповідають два дні обмеження

волі та вироком Крюківського районного суду м. Кременчука
Полтавської області від 4.08.2006 року у вигляді 1 року позбавлення волі,
остаточно визначити покарання у вигляді 2 років позбавлення волі.

В іншій частині
вирок суду залишити без зміни.