Справа № 159/3273/15-к
Провадження № 1-кп/159/178/15
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Ковель 15 липня 2015 року

Ковельський міськрайонний суд Волинськоі області під головуванням

судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Ковелі обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №00105 від 30 квітня 2015 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ковеля Волинської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, проживаючого в АДРЕСА_1 , такого, не має судимостей, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст. 15, ч.1 ст.190 КК України, що надійшов з прокуратури Волинської області, -

в с т а н о в и в :

22 червня 2015 року до Ковельського міськрайонного суду Волинської області надійшов обвинувальний акт стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст. 15, ч.1 ст.190 КК України.

Ухвалою суду від 22 червня 2015 року по вказаному провадженню було призначено підготовче судове засідання.

Будучи викликаним у підготовче судове засіданні у передбаченому законом порядку судовою повісткою (повідомленням), про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, потерпілий ОСОБА_6 у підготовче судове засідання 03 липня 2015 року не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, у зв`язку з чим підготовче судове засідання було відкладене на 10.00 год. 15 липня 2015 року, про що належним чином було повідомлено потерпілого ОСОБА_6 .

Будучи належним чином повідомленим про час та місце проведення підготовчого судового засідання судовою повісткою (повідомленням),про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, потерпілий ОСОБА_6 повторно не з`явився в підготовче судове засідання і не повідомив суд про причини неявки.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про закриття даного кримінального провадження на підставі п.7 ч.1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Заслухавши прокурора, який заперечив проти задоволення клопотання, обвинуваченого, який підтримав клопотання захисника про закриття кримінального провадження, вивчивши обвинувальний акт, суд вважає, що клопотання про закриття кримінального провадження підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 477 КПК України кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення є провадження, яке може бути розпочате слідчим, прокурором лише на підставі заяви потерпілого щодо кримінальних правопорушень, зазначених у вказаній статті, у тому числі щодо кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ст.190 КК України КК України.

Згідно обвинувального акта ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 190 КК України, а саме у закінченому замаху на заволодіння чужим майном шляхом обману.

Зокрема, згідно наказу тимчасово виконуючого обов`язки начальника УМВС України на Львівській залізниці підполковника міліції ОСОБА_7 №69 о/с від 10.08.2010 року, лейтенанта міліції ОСОБА_4 призначено на посаду слідчого СВ Волинського Лінійного відділу УМВС України на Львівській залізниці.

У своїй службовій діяльності ОСОБА_4 , як працівник міліції, повинен був керуватися Законом України «Про міліцію» від 20.12.1990 №565-ХП, яким передбачено: ст.. 2 основним завданням міліції є : запобігання правопорушеннями та їх припинення; охорона і забезпечення громадського порядку; ст.. 3 діяльність міліції будується на принципах законності; ст..4 правовою основою діяльності міліції є: Конституція України, Закон України «Про міліцію», інші законодавчі акти України, … нормативні акти Міністерства внутрішніх справ України.

Під час здійснення повноважень слідчого при провадженні досудового слідства по кримінальній справі ОСОБА_4 повинен був керуватися положеннями Кримінально-процесуального кодексу України (в редакції 1960 року), зокрема: ст.. 22 прокурор, слідчий і особа, яка провадить дізнання, зобов`язані вжити всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин справи, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Згідно ст.. 2 ч.1 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», як працівник міліції, ОСОБА_4 був службовою особою, оскільки постійно виконував функції представника влади, був працівником правоохоронного органу, на якого відповідно до функціональних обов`язків слідчого СВ Волинського ЛВ УМВС України на Львівській залізниці, затверджених 03.01.2011 року начальником СВ Волинського ЛВ УМВСУ на Львівській залізниці підполковником міліції ОСОБА_8 були покладені такі обов`язки: п.1 при розслідуванні кримінальних справ, перевірці заяв та повідомлень про злочини дотримуватися вимог Конституції та законів України; п.2 забезпечувати повне, всебічне та об`єктивне розслідування кримінальних справ у межах встановлених законом строків; п.3 забезпечувати реалізацію у повному обсязі прав і законних інтересів всіх учасників кримінального судочинства; п.5 не допускати вчинків та будь-яких дій, що ганьблять звання слідчого і можуть викликати сумніви у його об`єктивності та неупередженості; п.8 при провадженні досудового слідства самостійно приймати всі рішення про спрямування слідства і про провадження слідчих дій, за винятком випадків, коли законом передбачено одержання вмотивованого рішення суду або згоди прокурора, і несе повну відповідальність за їх своєчасне виконання.

Однак, обвинувачений ОСОБА_4 , будучи представником влади та службовою особою, яка займає відповідальне становище, грубо порушив вище загадані положення діючого законодавства, використавши своє службове становище в корисливих цілях та всупереч інтересам служби.

Так, в провадженні обвинуваченого ОСОБА_4 перебувала кримінальна справа, порушена ним 15.02.2011 року відносно ОСОБА_6 за ознаками складу злочину, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України. При розслідуванні даної справи в лютому 2012 року, в своєму службовому кабінеті №9, що в приміщенні Волинського ЛВ УМВС України на Львівській залізниці, розташованому в м. Ковель по вул. Драгоманова,17, обвинувачений ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливих мотивів, маючи на меті умисел шляхом обману заволодіти грошовими коштами, які належать ОСОБА_6 , на загальну суму 1000 доларів США, що в еквіваленті до національної валюти станом на 21.02.2011 року становило 7940 гривень, усвідомлюючи, що він не має можливості будь-яким чином вплинути на подальший рух кримінальної справи, оскільки з 26.02.2011 року вказана справа у його провадженні не знаходилась, та вплинути на призначення судом покарання, шляхом обману, створюючи враження у ОСОБА_6 , що може допомогти тому у вирішенні даного питання, звернувся до потерпілого з пропозицією сприяти в розслідуванні кримінальної справи, а саме зібранні матеріалів, що позитивно його характеризують, долучені до матеріалів документи, які пом`якшують відповідальність, що в подальшому могло сприяти у призначенні судом ОСОБА_6 покарання, не пов`язаного з позбавленням волі.

В свою чергу ОСОБА_6 , не усвідомлюючи протиправних дій ОСОБА_4 , прийняв від нього пропозицію та добровільно погодився (зобов`язався, сплатити вказану суму коштів частинами: 1000 грн., 4000 грн. та 3000 грн.

У подальшому, реалізовуючи свій злочинний умисел, 15 березня 2011 року, близько 16 години, ОСОБА_4 , в центральному парку в м. Ковель, будучи службовою особою, яка займає відповідальне становище, діючи умисно з корисливих мотивів, шляхом обману заволодів грошовими коштами, належними ОСОБА_6 у розмірі 1000 грн.

У продовження свого єдиного умислу на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_6 , 21березня 2011 року, приблизно о 12 годині, поблизу магазину «Ажур», що знаходиться на привокзальній площі м. Ковеля, ОСОБА_4 будучи службовою особою, яка займає відповідальне становище, діючи умисно з корисливих мотивів, шляхом обману заволодів грошовими коштами, належними ОСОБА_6 у розмірі 4000 грн.

Отримавши вказані кошти, діючи умисно, з корисливих мотивів, у продовження свого єдиного умислу на заволодіння шляхом обману грошовими коштами ОСОБА_6 загальною сумою 8000 грн., ОСОБА_4 звернувся до ОСОБА_6 про передачу йому останньої частини грошових коштів в сумі 3000 грн.

Після отримання від ОСОБА_6 4000 гривень ОСОБА_4 був затриманий працівниками УСБ України у Волинській області.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_9 шляхом обману намагався заволодіти грошовими коштами потерпілого ОСОБА_6 на загальну суму 80000 гривень, однак не довів свої дії до кінця з причин, що не залежали від його волі.

Як встановлено у ході підготовчого судового засідання та підтверджується даними витягу з кримінального провадження №0000105, відомості про вчинене обвинуваченим ОСОБА_4 кримінального правопорушення (злочин), передбачений ст.15 ч.2, ст.190 ч.1 КК України були внесені до ЄРДР 30.04.2015 року, і підставою для внесення вказаних відомостей до ЄРДР стала перекваліфікація дій обвинуваченого та оголошення йому підозри у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.

Незважаючи на ту обставину, що відповідно до ст. 477 КПК України кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення може бути розпочате слідчим, прокурором лише на підставі заяви потерпілого щодо кримінальних правопорушень, згаданих у цій статті, дане кримінальне провадження було розпочате без відповідної заяви потерпілого ОСОБА_6 .. Крім цього, як встановлено у ході підготовчого судового засідання потерпілий ОСОБА_6 жодного разу не був допитаним у ході досудового розслідування у межах даного кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 190 КК України.
Заперечуючи проти задоволення клопотання сторони захисту, щодо закриття кримінального провадження на підставі ч.1 ст. 284 КПК України, прокурор пояснив, що спілкувався з потерпілим ОСОБА_6 у телефонному режимі. Останній знає про існування кримінального провадження і перебування даного кримінального провадження у провадженні суду. Зі слів потерпілого, той працює в Республіці Білорусь, а тому не може з`являтись в судові засідання.

Однак, вказана обставина не є підставою для внесення в ЄРДР відомостей про злочин, передбачений ч.1 ст.190 КК України без заяви потерпілого чи його представника.

Крім цього, позиція потерпілого, який знаючи про наявність в провадженні суду кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 190 КК України, на судові виклики-повідомлення не реагує, що свідчить про небажання підтримувати обвинувачення в суді.

Згідно п.2 ч.3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про закриття провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами п. 4-8 ч.1 або ч.2 ст. 284 КПК України.

Згідно ч.1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо:

7) потерпілий, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представник відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення;

Згідно ч.7, 8 ст. 284 КПК України, якщо обставини, передбачені пунктами 5, 6, 7, 8, 9 частини першої цієї статті, виявляються під час судового провадження, а також у випадку, передбаченому пунктами 2, 3 частини другої цієї статті, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження. Закриття кримінального провадження або ухвалення вироку з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої цієї статті, не допускається, якщо підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує. В цьому разі кримінальне провадження продовжується в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ч.6 ст. 340 КПК України повторне неприбуття в судове засідання потерпілого, який був викликаний у встановленому цим Кодексом порядку (зокрема, наявне підтвердження отримання ним повістки про виклик або ознайомлення з її змістом у інший спосіб), без поважних причин або без повідомлення про причини неприбуття після настання обставин, передбачених у частинах другій і третій цієї статті, прирівнюється до його відмови від обвинувачення і має наслідком закриття кримінального провадження за відповідним обвинуваченням.

Таким чином заявлене захисником обвинуваченого ОСОБА_4 клопотання про закриття даного кримінального провадження на підставі п.7 ч.1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, яке підтримав сам обвинувачений ОСОБА_4 є підставним і підлягає задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись п.7 ч.1 ст. 284, ч.4 ст. 286, п.2 ч.3 ст. 314, ст.. 477 КПК України, суд-

у х в а л и в :

Кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №00105 від 30 квітня 2015 року стосовно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст. 190 КК України закрити, на підставі п.7 ч.1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Волинської області через Ковельський міськрайонний суд протягом 7 днів з дня її проголошення.

Копію ухвали, після її проголошення, негайно вручити учасникам провадження.

Головуюча: ОСОБА_1