Справа № 1-57/2010
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2010 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Ничик Г.І.,

секретаря Петруняк Н.А,

з участю прокурора Сорочихіна О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Городенка справу про обвинувачення

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, не одруженого, невійськовозобовязаного, громадянина України, який має неповну середню освіту, державних нагород, почесних звань не має, не працює, раніше не судимий

за ч.2 ст. 186 КК України

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж) з погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоровя потерпілої.

Злочин вчинив при таких обставинах:

13 грудня 2009 року біля 10 год., ОСОБА_1 прийшов додому до жительки с. Воронів вул. Л. Українки ,47, Городенківського району ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, щоб допомогти останній по господарству. Коли перебував в її житловому будинку, в ОСОБА_1 виник злочинний намір відкрито заволодіти грошима ОСОБА_2 Умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, з корисливих мотивів, застосувавши щодо ОСОБА_2 психічне насильство, а саме погрожуючи їй побиттям, яке потерпіла сприйняла як реальне, ОСОБА_1 відкрито заволодів грошима ОСОБА_2 в сумі 500 гривень, які знаходились в шухляді серванту. Викраденими грошима ОСОБА_1 повністю розпорядився.

Підсудний ОСОБА_1 в судовому засіданні визнав себе винним у вчиненні злочину, щиро розкаявся. Суду показав, що з потерпілою ОСОБА_2 він проживає на одній вулиці в с. Воронів, вона пенсіонерка, проживає одна, неодноразово він допомагав їй по господарству виконувати різну роботу: колов дрова, носив воду, за що ОСОБА_2 давала йому горілки. За проханням ОСОБА_2 він також ходив в магазин купувати їй продукти, тому бачив, де вона зберігає гроші. 13.12.2009 року біля 10 год. ОСОБА_1 прийшов до ОСОБА_2, мав намір допомогти їй по господарству. Коли вже знаходився в будинку, він вирішив викрасти гроші у ОСОБА_2, щоб мати за що купити випивку. Спочатку ОСОБА_1 потребував, щоб ОСОБА_2 дала йому гроші, він кричав на неї й погрожувати, що буде бити, якщо вона не дасть гроші. Однак, ніяких дій, щоб спричинити тілесні ушкодження ОСОБА_2 він не вчиняв. Так як ОСОБА_2 не чинила опору, він взяв з шухляди серванту всі гроші, які там знаходились, вийшов з житлового будинку і пішов до магазину, де купив дві пляшки горілки, ковбасу хліб та пиво. Звідти пішов до ОСОБА_3 додому, де разом з ним випивали. Від випитого ОСОБА_1 спянів і заснув, тому не памятає, що відбувалось далі. Яку суму грошей він викрав в ОСОБА_2 він не знає, оскільки їх не рахував. Гроші були купюрами по 20 гривень.

Потерпіла ОСОБА_2 в судове засідання не зявилась, подала суду заяву про розгляд справи в її відсутності. Оголошеними в ході судового розгляду відповідно до ст. 306 КПК України показаннями потерпілої, даними під час досудового слідства, підтверджено показання ОСОБА_1 про обставини вчиненого ним злочину.

Крім повного визнання вини підсудним, його вина у вчиненні злочину доведена такими доказами:

Свідок ОСОБА_3 суду показав, що13.12.2009 року біля 11 год. до нього додому прийшов пяний ОСОБА_1, в руках тримав недопиту пляшку горілки та гроші. Він не міг стояти на ногах, ліг на диван і заснув. Коли ОСОБА_1 спав, він випустив з рук гроші. ОСОБА_3 підняв гроші, які випали, а також зібрав на подвірї свого господарства купюри по 20 грн., які загубив ОСОБА_4, порахував і їх поставив на тумбочку біля ліжка, там було 120 грн. Коли йшов у магазин, по дорозі зустрів ОСОБА_5, яка розповіла йому, що ОСОБА_1 викрав у ОСОБА_2 гроші. Тоді він повернувся додому, розбудив ОСОБА_1 і нагнав його з будинку. ОСОБА_4 гроші він не віддав, а пішов до ОСОБА_2 і віддав їй гроші.

Свідок ОСОБА_6 суду показала, що вона сестра підсудного, який проживає разом з нею,ще однією сестрою, братом і їх матірю. Підсудний не вміє рахувати, він знаходиться на обліку в психоневрологічному кабінеті Городенківської ЦРЛ, він займається дрібним заробітком в жителів с. Воронів, допомагаючи їм по господарству. 14.12.2009 року від соціального працівника ОСОБА_7 їй стало відомо, що її брат ОСОБА_1, забрав у гр. ОСОБА_2 гроші в сумі 500 гривень. Коли вона з матірю розпитували підсудного про даний факт, однак він нічого їм не хотів розповідати, грошей додому він не приніс. Свідок ствердила, що ОСОБА_1 раніше допомагав ОСОБА_2 по господарству, колов дрова, носив воду та виконував іншу хатню роботу. Також пояснила, що підсудний любить випити горілки, тому й ходить по людях робити за горілку.

Зачитаними в ході судового розгляду відповідно до ст. 306 КПК України показаннями свідка ОСОБА_8, продавця магазину (а.с. 19), підтверджено, що 13.12.2009 р. підсудний купував у магазині продукти та розраховувався двома купюрами по 20 грн.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні злочину стверджується - протокол-заявою ОСОБА_2 від 14.12.2009 року про те, що ОСОБА_2 13.12.2009р. в неї дома, погрожуючи їй, відкрито заволодів її грошима в сумі 500 грн. (а.с. 5).

Таким чином, вина ОСОБА_1 у вчиненні злочину доведена повністю. Він вчинив відкрите викрадення чужого майна, з погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоровя потерпілої. Його дії за ч.2 ст. 186 КК України кваліфіковані правильно.

При призначенні покарання підсудному суд виходить з вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та суспільну небезпеку злочину. Призначаючи покарання, суд враховує обставини, що обтяжують покарання - вчинення злочину в стані алкогольного спяніння та обставини, що помякшують покарання: щире каяття підсудного, судиться вперше, вину визнав, потерпіла не має до нього претензій. Також суд враховує дані про особу підсудного: він знаходиться на обліку в психіатричному кабінеті Городенківської райполіклініки з діагнозом легка розумова відсталість. За висновком амбулаторної судово-психіатричної експертизи (Акт № 3 від 04.01.2010 р.) ОСОБА_1 на період часу, що відноситься до інкримінованого йому злочину перебував в стані і перебуває на час проведення експертизи в стані, при якому здатний в повній мірі усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Призначаючи покарання підсудному суд враховує те, що ОСОБА_1 судиться вперше, за місцем проживання характеризується як добра людина, яка не має засобів для проживання та надає допомогу односельцям у виконанні різних робіт по господарству. Тому приходить до переконання про призначення підсудному покарання в межах санкції статті з застосуванням ст. 75 КК України, так як його виправлення можливе без відбування покарання.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 323-324 КПК України суд,

З А С У Д И В :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та призначити покарання - чотири роки позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_1 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку один рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обовязки, передбачені п.п.2 і 3 ст.76 КК України:

- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи;

- повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, навчання чи роботи.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу залишити у вигляді знаходження на підписці про невиїзд з місця постійного проживання.

Вирок може бути оскаржений до Івано-Франківського апеляційного суду через Городенківський районний суд протягом 15 діб з часу його проголошення.

Головуючий суддя Ничик Г.І.