Справа № 357/4139/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/601/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 23 22.06.2015

УХВАЛА
Іменем України
22 червня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого судді: - ОСОБА_2 ,

суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_6 ,

засудженої - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженої ОСОБА_7 на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20 квітня 2015 року, якою клопотання засудженої ОСОБА_7 задоволено частково, в частині звільнення її від відбування покарання на підставі ст. 2 Закону України «Про амністію у 2014 році» залишено без задоволення, -

В С Т А Н О В И Л А:
Засуджена ОСОБА_7 звернулася до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з клопотанням про звільнення від відбування покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2014 році».

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20 квітня 2015 року клопотання ОСОБА_7 задоволено частково. Визначено остаточне покарання для ОСОБА_7 за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30.07.2013 року, зміненим ухвалою Апеляційного суду Київської області від 3.03.2015 року, та вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 4.04.2014 року на підставі ст.. 70 ч. 4 шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим та визначено остаточне покарання 8 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з розпорядженням, обліком та зберіганням матеріальних цінностей, строком на 3 роки та з конфіскацією всього належного їй майна. Строк відбування покарання засудженій раховано з 19.03.2012 року. В частині застосування до неї ЗУ «Про амністію у 2014 році» залишено без задоволення.

Своє рішення суд мотивував тим, що ОСОБА_7 засуджено до набрання чинності Закону України «Про амністію у 2014 році». На день набрання чинності даного Закону засуджена покарання ще не відбувала і мала статус особи, яка утримується під вартою у слідчому ізоляторі. Час тримання такої особи під вартою, підлягає зарахуванню в строк відбутого покарання, а тому ОСОБА_7 не підпадає під застосування Закону України «Про амністію у 2014 році».

Не погоджуючись з ухвалою суду, засуджена ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду першої інстанції в частині об`єднання вироків залишити без зміни та звільнити її від відбуття покарання згідно ст.ст. 2, 8 Закону України «Про амністію у 2014 році».

Свої вимоги обґрунтовує тим, що на момент набрання чинності Закону України «Про амністію у 2014 році» станом на 18 квітня 2014 року вона відбула більше, ніж ? частину покарання. Зазначає, що вчинений нею злочин не пов`язаний з насиллям, не є небезпечним для життя та стаття даного злочину підпадає під дію зазначеного Закону.

Під час апеляційного розгляду засуджена доповнила вимоги апеляційної скарги і просила зарахувати в строк відбування нею покарання час перебування її під вартою з 30.06.2011 р. по 3.07.2011 р.

Заслухавши доповідь судді, думку засудженої, яка підтримала подану апеляційну скаргу, думку прокурора, який підтримав вимоги апеляційної скарги ОСОБА_7 , перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно ст. 86 КК України, законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду можуть бути повністю або частково звільненні від відбування покарання.

18.04.2014 року набрав чинності Закон України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року, відповідно до ст. 2 якого передбачено, що звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, підлягають особи, крім тих, які підлягають звільненню від відбування покарання на підставі ст. 1 цього Закону, засудженні за будь-які злочини, які не поєднані з насильством, небезпечним для життя і здоров`я, якщо вони на день набрання чинності цим Законом відбули не менше половини призначеного строку основного покарання.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 засуджена 30.07.2013 року вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області за ст.ст. 191 ч. 5, 367 ч. 2, 366 ч. 2, 70 ч. 1 КК України до 8 років позбавлення волі з позбавленням на 3 роки обіймати посади, пов`язані з розпорядженням, обліком та зберіганням матеріальних цінностей, з конфіскацією майна та штрафом в сумі 4 250 грн. Строк відбування покарання раховано з 19 березня 2012 року, зарахувавши в строк покарання перебування під вартою 3 доби.

Зазначений вирок суду змінено ухвалою Апеляційного суду Київської області від 3 березня 2015 року. ОСОБА_7 засуджена за ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 367, ч. 1 ст. 366 КК України до покарання визначеного судом першої інстанції. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначено остаточне покарання 8 років позбавлення волі з позбавленням права займати посади, пов`язані з розпорядженням, обліком і зберіганням матеріальних цінностей строком на 3 роки та з конфіскацією всього належного їй майна.

Вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 4 квітня 2014 року ОСОБА_7 визнана винною та призначено покарання за ч. 1 ст. 367 КК України до 1 року обмеження волі з позбавленням на 1 рік права обіймати посади у банківських та інших фінансових установах, пов`язані з виконанням фінансово-господарських та організаційно-розпорядчих функцій, за ч. 2 ст. 367 КК України до 2 років позбавлення волі з позбавленням на 2 роки права обіймати посади у банківських та інших фінансових установах, пов`язані з виконанням фінансово-господарських та організаційно-розпорядчих функцій. В силу ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначено покарання у виді 2 років позбавлення волі з позбавленням права на 2 роки права обіймати посади у банківських та інших фінансових установах, пов`язані з виконанням фінансово-господарських та організаційно-розпорядчих функцій, без штрафу. Застосовано запобіжний захід взяття під варту.

Станом на 18 квітня 2014 року засуджена ОСОБА_7 відбула 1/4 строку покарання, а саме 2 роки 30 днів, а також враховуючи те, що вчинений нею злочин не пов`язаний з насильством та не є небезпечним для життя і здоров`я, тому ОСОБА_7 є особою, на яку поширюється ст. 2 Закону України «Про амністію у 2014 році».

Разом з тим обставин, передбачених ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» та ст. 8 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року, які можуть бути перешкодою для застосування амністії до засудженої ОСОБА_7 немає.

Тому, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції безпідставно було відмовлено в задоволенні клопотання засудженої ОСОБА_7 про звільнення її від відбування покарання на підставі ст. 2 Закону України «Про амністію у 2014 році», оскільки ОСОБА_7 є суб`єктом застосування до неї амністії 2014 року.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині відмови застосування Закону України «Про амністію у 2014 році» з постановленням нової ухвали, якою апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_7 задовольнити та звільнити її від подальшого відбування покарання, на підставі ст.2 Закону України «Про амністію у 2014 році».

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, ст. 2 Закону України «Про амністію у 2014 році», колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_7 час перебування її під вартою з 30 червня 2011 року по 3 липня 2011 року.

Ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20 квітня 2015 року щодо ОСОБА_7 в частині відмови у застосуванні Закону України «Про амністію у 2014 році» - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_7 про звільнення її на підставі ст. 2 Закону України «Про амністію у 2014 році» - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від подальшого відбування покарання, призначеного вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30 липня 2013 року та зміненого ухвалою Апеляційного суду Київської області від 3 березня 2015 року, та вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 4 квітня 2014 року на підставі ст. 2 Закону України «Про амністію у 2014 році».

ОСОБА_7 звільнити з-під варти в залі суду негайно.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3-х місяців з дня її проголошення.

Головуючий:
Судді: