Ухвала

іменем україни

27 листопада 2014 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у
кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Пойди М.Ф.,

суддів:
Квасневської Н.Д.,
Кульбаби В.М.,

за участю прокурора
Парусова А.М.,

засудженого ОСОБА_1,

захисника
ОСОБА_2

розглянула в судовому засіданні в м.
Києві кримінальну справу за касаційною
скаргою захисника ОСОБА_2 на вирок
Свалявського районного суду
Закарпатської області від 24 вересня 2013
року та ухвалу Апеляційного суду
Закарпатської області від 23 квітня 2014
року щодо ОСОБА_1

Вироком Свалявського районного суду
Закарпатської області від 24 вересня 2013
року

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

громадянина України, раніше не
судимого,

засуджено за п.п. 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК
України на 10 років позбавлення волі з
конфіскацією майна.

Вирішено питання про судові витрати у
справі.

Ухвалою Апеляційного суду
Закарпатської області від 23 квітня 2014
року вирок районного суду щодо
засудженого залишено без зміни.

Ухвалено з мотивувальної частини
вироку виключити кваліфікуючу ознаку -
вчинення злочину повторно.

За вироком суду ОСОБА_1 визнано винним у
вчиненні злочину за наступних
обставин.

Восени 2006 року в м. Брно Чеської
Республіки в барі «Шерлок Холмс»
громадянка Чеської Республіки ОСОБА_5
через співучасницю злочину ОСОБА_3
замовила за 100 000 чеських крон у ОСОБА_6
вбивство свого чоловіка ОСОБА_7 з метою
заволодіти його майном.

Для виконання вбивства ОСОБА_6
домовився із ОСОБА_1, котрий 17.10.2006 року
отримав від ОСОБА_5 через ОСОБА_3 та
ОСОБА_6 5 000 чеських крон за виконання
замовлення.

19 жовтня 2006 року в м. Брно Чеської
Республіки на пішохідному містку над
вул. Спортивною, ОСОБА_1 у співучасті з
ОСОБА_6 було завдано удар у голову
ОСОБА_7, та скинуто останнього з
пішохідного моста на проїжджу частину
вулиці, в наслідок чого потерпілий
отримав тяжкі тілесні ушкодження, від
яких загинув.

20 жовтня 2006 року ОСОБА_1 і ОСОБА_6
отримали від замовника ОСОБА_5 залишок
коштів у сумі 95 000 чеських крон, які
остання залишила у камері зберігання
на вокзалі.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_2
ставить питання про скасування вироку
та ухвали суду, направлення справи на
нове розслідування. Стверджує, вирок
суду винесено незаконним складом суду,
обґрунтовано недопустимими доказами і
ґрунтується на припущеннях, вина
засудженого недоведена. Порушено право
на захист засудженого, оскільки суд не
надав йому права на останнє слово, не
проведено очні ставки із
співучасниками злочину. У супереч
вимогам кримінально-процесуального
закону в матеріалах кримінальної
справи відсутній належно оформлений
протокол судового засідання.

Заслухавши доповідача, захисника та
засудженого, котрі підтримали доводи
касаційної скарги і просили її
задовольнити, прокурора, який вважав,
що касаційна скарга захисника
задоволенню, а вирок та ухвала суду
скасуванню не підлягають, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи
скарги, колегія суддів вважає, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду про винність ОСОБА_1 у
вчиненні злочину, за який його
засуджено за викладених у вироку
обставин, ґрунтуються на доказах,
зібраних та оцінених відповідно до
вимог КПК України 1960 року.

Вироком Крайового суду м. Брно Чеської
Республіки від 02 червня 2008 року (т. 3,
а.с.140-208) встановлено участь у вбивстві
на замовлення потерпілого чотирьох
осіб: ОСОБА_5 - замовника вбивства,
ОСОБА_3 - підбурювача до вчинення
злочину, ОСОБА_6 - підбурювача та
виконавця злочину, ОСОБА_1 - виконавця
злочину (т. 3 а.с.145)

Досліджуючи докази у справі, суд
обґрунтовано прийняв до уваги
показання засудженого ОСОБА_1 про те, що
він у Чехії познайомився з ОСОБА_6,
котрий пропонував йому вчинити
вбивство ОСОБА_7 на замовлення ОСОБА_5.

За показаннями ОСОБА_5, наданими
правоохоронним органам та суду Чеської
Республіки про обставини замовлення
нею через ОСОБА_3 та ОСОБА_6 вбивства,
слідує, що останній підшуковував
виконавця для вчинення злочину, а
ОСОБА_5 мала показати йому чоловіка,
котрого треба вбити у барі «У Жидле» м.
Брно. ОСОБА_9 повідомив її, що вбивство
буде скоєне в ОСОБА_10 на мості. Гроші за
виконане замовлення вона мала передати
ОСОБА_9.

Ці ж обставини про домовленість із
ОСОБА_6 підтвердила ОСОБА_3, котра
запропонувала йому залучити в якості
безпосереднього виконавця когось із
його друзів. Остання, підтвердила своє
знайомство з ОСОБА_1 котрий за
показаннями ОСОБА_6 був виконавцем
вбивства.

Відповідно до протоколу пред'явлення
для впізнання (т.2, а.с. 134-135) ОСОБА_3
впізнала ОСОБА_1, або «ОСОБА_1», якого
вона знала, як виконавця вбивства
потерпілого ОСОБА_8.

Об'єктивно участь ОСОБА_1 у злочині
підтверджено оцінкою спостереження за
мобільними телефонами, якою
встановлено, що в момент вчинення
злочину телефон ОСОБА_1 знаходився у
безпосередній близькості до місця
вчинення злочину (т. 3 а.с. 52-92), а також
висновком судової криміналістичної
(одорологічної) експертизи та
висновком спеціаліста відділення
службової кінології Поліції Чеської
Республіки, з яких убачається, що за
результатами ідентифікації запахів у
виявлених відбитках запахових слідів,
відібраних із зовнішньої сторони одягу
померлого ОСОБА_7 та відібраними від
ОСОБА_1 запаховими слідами, поміщеними
у порівняльний запаховий бокс,
виявлено схожість в усіх випадках (т. 6
а.с. 43-135).

Згідно професійного пояснення та
протоколу ідентифікації запахів,
виконаних сектором розкриття та
документації тяжких злочинів
Управління по боротьбі з
організованою злочинністю Поліції
Чеської Республіки, виключено
результат випадкового фактору під час
проведення ідентифікації запахових
слідів з порівняльним законсервованим
запахом (т. 2, а.с. 100-103).

Наведене спростовує доводи скарги про
недоведеність вини засудженого.

Доводи касаційної скарги про
недопустимість у якості доказів
протоколів відібрання запахових
слідів та висновків судової
одорологічної експертизи є
необґрунтованими.

Зокрема, згідно протоколу про
відібрання експериментальних зразків
від 29 вересня 2010 року ця слідча дія
проводилася за згоди ОСОБА_1 та в
присутності захисника відповідно до
норм міжнародного законодавства та КПК
України 1960 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 65 КПК України 1960
року фактичні дані, одержані на
території іноземної держави її
компетентними органами при виконанні
запиту (доручення) про міжнародну
правову допомогу,розслідуванні
кримінальної справи, переданої в
Україну в порядку перейняття
кримінального переслідування, або в
ході діяльності міжнародної слідчої
групи, використовуються органом
дізнання, слідчим і судом як докази,
одержані відповідно до вимог цього
Кодексу.

Доводи касаційної скарги захисника які
є аналогічними апеляційній скарзі,
перевірялися судом апеляційної
інстанції, висновки якого належним
чином мотивовано, а ухвала суду
відповідає вимогам ст. 377 КПК України 1960
року.

Необґрунтованими є доводи касаційної
скарги захисника про відсутність в
матеріалах справи протоколу судового
засідання та порушення права на захист
засудженого.

Як убачається з матеріалів
кримінальної справи та протоколу
судового засідання (т. 7, а.с. 7, 63-65, 80, 90, 95,
107, 145, 198, 205, 237-250) підсудний скористався
своїм правом на останнє слово.

Обставин, передбачених вимогами ст. 54
КПК України 1960 року на обґрунтування
доводів захисника щодо незаконності
складу суду в матеріалах справи не
встановлено.

Неповнота судового слідства, про що
ставить питання захисник у касаційній
скарзі не є предметом касаційного
розгляду, перевірялась судом
апеляційної інстанції, висновки якого
належно мотивовані та ґрунтуються на
сукупності розглянутих судом першої
інстанції доказах.

Зважаючи на небезпечність вчиненого
особливо тяжкого злочину, обставин
його скоєння, призначене покарання
засудженому відповідає вимогам ст. 65 КК
України.

Враховуючи зазначене, колегія суддів
вважає доводи скарги захисника
безпідставними, а касаційну скаргу
такою, що задоволенню не підлягає.

Виходячи з викладеного, керуючись
статтями 395, 396 КПК України 1960 року, п. п.
11, 15 розділу Х1 «Перехідні положення»
КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_2
залишити без задоволення, а вирок
Свалявського районного суду
Закарпатської області від 24 вересня 2013
року та ухвалу Апеляційного суду
Закарпатської області від 23 квітня 2014
року щодо ОСОБА_1 - без зміни.

Судді:

Квасневська Н.Д. Пойда М.Ф.
Кульбаба В.М.