У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних
справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого, судді

Редьки А.І.

суддів за участю прокурора

Заголдного В.В. та Мороза М.А. Кравченко Є.С.

розглянула в судовому засіданні 29 березня 2007
року в м. Києві кримінальну справу за касаційним поданням заступника прокурора
Хмельницької області на вирок Городоцького районного суду Хмельницької області
від 30 вересня 2005 року, яким засуджено

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

немаючого судимості,

за ч. 1 ст. 190 КК України на 600 грн. штрафу.

За ч. 2 ст. 368 КК України
ОСОБА_1 виправдано за недоведеністю вини.

Суд визнав, що ОСОБА_1,
будучи ІНФОРМАЦІЯ_2 відділення ДАІ Ярмолинецького РВ УМВС у Хмельницькій
області, 20 січня 2004 року у службовому кабінеті привласнив собі 50 грн. і 50
доларів США, які одержав від ОСОБА_2, обіцяючи йому внести ці кошти в касу
райвідділі за тимчасову стоянку автомобіля, вилученого в потерпілого.

Ухвалою
Апеляційного суду Хмельницької області від 11 січня 2006 року вирок змінено,
виключено вказівку про виправдання ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 368 КК України і
постановлено вважати дії ОСОБА_1 перекваліфікованими з зазначеної статті на ч.
1 ст. 190 КК України. У решті вирок суду залишено без зміни.

У касаційному поданні прокурор
просить скасувати судові рішення щодо ОСОБА_1, а справу - направити на новий
судовий розгляд. Твердить, що справу розглянуто однобічно і неповно. Вважає, що
в діях засудженого є ознаки складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 368 КК
України, тому він має нести відповідальність за цим законом.

Заслухавши доповідь судді
Верховного Суду України, думку прокурора про підтримку доводів касаційного
подання, перевіривши матеріали справи й обговоривши доводи касаційного подання,
колегія суддів дійшла до наступного.

ОСОБА_1 визнано винуватим
у шахрайстві на підставі показань потерпілого ОСОБА_2 у судовому засіданні про
те, що він передав засудженому не хабар, а плату за тимчасову стоянку на
території райвідділу свого автомобіля, який у нього було вилучено за керування
цим транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння. Ці гроші, за словами ОСОБА_2 у суді, ОСОБА_1 пообіцяв йому внести
до каси райвідділу, але не зробив цього і, зловживаючи його довірою, привласнив
їх собі. У той же час на досудовому слідстві потерпілий неодноразово твердив,
що ІНФОРМАЦІЯ_2 ДАІ Ярмолинецького РВ ОСОБА_1 вилучив у нього автомобіль,
закрив у приміщення гаража ДАІ без належного документального оформлення і
неодноразово вимагав хабара за повернення автомобіля, тому він змушений був розраховуватись
із цим працівником міліції грошима.

Зазначені та інші
показання ОСОБА_2 на досудовому слідстві, а так само показання свідків:
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 не були
перевірені, не дано їм оцінку й у вироку.

Залишені поза увагою суду показання свідків
ОСОБА_10 та ОСОБА_11, які в долученому до матеріалів справи протоколі значаться
понятими при виявлені грошей у службовому кабінеті ОСОБА_1.

Не були належно досліджені
дані, що містяться в акті мічення грошей, в протоколах огляду місця події і
транспортного засобу потерпілого, який нібито не був зареєстрований у журналі
обліку РВ.

Приймаючи рішення про
перекваліфікацію дій ОСОБА_1 з ч. 2 ст. 368 на ч. 1 ст. 190 КК України, суд, як
видно з мотивувальної частини вироку, виходив із того, що ОСОБА_2 у даному
випадку передавав засудженому гроші не за конкретні дії, які той мав учинити на
його користь (повернути вилучений автомобіль), а для внесення їх в касу
райвідділу за тимчасову стоянку вилученого автомобіля на території РВ і в
правдивості таких намірів працівника міліції ОСОБА_2 був переконаний. Натомість
ОСОБА_1 не виконав цієї обіцянки й одержані від ОСОБА_2 гроші - привласнив
собі. Тобто з наведеного випливає, що зазначені дії ОСОБА_1 судом розцінені як
шахрайство. У той же час у резолютивній частині вироку зазначеного, що ОСОБА_1
засуджується за ч. 1 ст. 190 КК України й одночасно виправдовується за ч. 2 ст.
368 КК України.

У такий спосіб, на думку
колегії суддів, місцевий суд прийняв фактично два взаємовиключні рішення щодо
юридичної оцінки одних і тих самих дій ОСОБА_1.

Апеляційна інстанція,
виключивши з вироку рішення суду про виправдання ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 368 КК
України, і визнавши дії засудженого по зазначеному обвинуваченню
перекваліфікованими з ч. 2 ст. 368 на ч. 1 ст. 190 КК України, по суті не
виправила помилки місцевого суду. Адже перекваліфікація, за її правилами, не
допустима при такій зміні в характері обвинувачення, при якій новий злочин
містить хоча б одну ознаку, яка відсутня у складі того злочину, який йому було
раніше інкриміновано. Тобто об'єм обвинувачення
ні в якому разі не можна розширювати. Судові ж інстанції у даній справі
допустились цього.

За таких обставин доводи
прокурора в касаційному поданні про те, що висновки судових інстанцій не відповідають
фактичним обставинам справи, є слушними.

Тому вирок щодо ОСОБА_1
підлягає скасуванню, а справа - направленню на новий судовий розгляд.

При новому судовому
розгляді суд має належно перевірити всі докази у справі, співставити їх,
проаналізувати у сукупності, звернути увагу на допущені недоліки, усунути їх і
залежно від установленого, вирішити питання про винуватість чи невинуватість
ОСОБА_1 у пред'явленому обвинуваченні.

На підставі наведеного та
керуючись ст. ст. 394 - 398 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

касаційне подання
прокурора задовольнити, вирок Городоцького районного суду Хмельницької області
від 30 вересня 2005 року й ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 11
січня 2006 року щодо ОСОБА_1 скасувати, а кримінальну справу - направити на
новий судовий розгляд.

Судді:

Мороз
М.А.
Редька А.І. Заголдний В.В.