АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,
потерпілого ОСОБА_7 ,
законного представника
потерпілої ОСОБА_8 - ОСОБА_9 ,
захисника ОСОБА_10 ,
обвинуваченого ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження за апеляційними скаргами заступника прокурора м. Києва ОСОБА_12 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_13 та обвинуваченого ОСОБА_11 на вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 22 вересня 2014 року відносно

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Юрівка Києво-Святошинського району Київської області, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, працюючого трактористом у «Київзеленбуд», без місця реєстрації на території України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 122 КК України,

в с т а н о в и л а:

Вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 22 вересня 2014 року ОСОБА_11 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 122 КК України, та йому призначено покарання:

_________________________________________________________________
Справа №11-кп/796/84/2015 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_14
Категорія: п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України Доповідач ОСОБА_1
- за п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України у виді довічного позбавлення волі;

- за ч. 1 ст. 122 КК України у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначено ОСОБА_11 покарання у виді довічного позбавлення волі.

Цим же вироком вирішено питання щодо речових доказів та витрат, пов`язаних із залученням експерта.

Як встановив суд у вироку, 01.02.2014 року приблизно о 06 год. 05 хв. на кухні квартири АДРЕСА_2 , між ОСОБА_11 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння, його дружиною ОСОБА_15 та її матір`ю ОСОБА_16 виник конфлікт на ґрунті зловживання обвинуваченим спиртними напоями.

Після того, як ОСОБА_15 та ОСОБА_16 вийшли з кухні, ОСОБА_11 на грунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, умисно, з метою заподіяння смерті ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , взяв кухонний ніж, який знаходився на столі у підставці для ножів, та, тримаючи його в правій руці, зайшов до кімнати, де перебувала ОСОБА_15 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_15 , ОСОБА_11 , підійшовши до неї, умисно наніс їй ножем один удар в ліву частину обличчя, спричинивши їй тілесне ушкодження у вигляді проникаючого сліпого колото-різаного поранення голови, яке віднесено до тяжких (по критерію небезпеки для життя) та знаходиться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті потерпілої ОСОБА_15 .

Після цього, ОСОБА_11 , продовжуючи свої протиправні дії, спрямовані на умисне вбивство двох осіб, вийшов з кімнати, де перебувала ОСОБА_15 , та тримаючи ніж в правій руці, зайшов до кімнати, де знаходилась ОСОБА_16 , яка сиділа на ліжку, та, підійшовши до неї, став умисно наносити їй удари ножем в область тулуба та голови, спричинивши ОСОБА_16 тілесні ушкодження у вигляді двох поверхневих колото-різаних ран грудей, поверхневу колото-різану рану живота та проникаючого сліпого колото-різаного поранення голови, які віднесені до тяжких (по критерію небезпеки для життя) та знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті.

ОСОБА_11 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на умисне вбивство двох осіб, тримаючи в правій руці ніж, повернувся назад до кімнати, де знаходилась ОСОБА_15 , яка сиділа на дивані, та, підійшовши до останньої, умисно наніс їй три удари ножем в праву область грудей, спричинивши їй тілесні ушкодження у вигляді трьох проникаючих сліпих колото-різаних поранень грудної клітки, які віднесені до тяжких (по критерію небезпеки для життя) та знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті.

Від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_15 та ОСОБА_16 померли на місці.

Смерть ОСОБА_15 , як зазначено у висновку судово-медичної експертизи №373 від 18.04.2014 року, настала від поєднаних колото-різаних проникаючих поранень голови та грудної клітки з ушкодженням кісток основи черепу, оболонок та речовини головного мозку, ребер, внутрішніх органів та шоку, на що вказують: колото-різані рани, наявність крові в правому бічному шлуночку (біля 1,5 мл), в плевральних порожнинах приблизно 2400 мл рідкої крові, переважно недокрів`я внутрішніх органів, ознаки шунтування кровотоку в нирках, смугасті крововиливи під ендокардом лівого шлуночку серця.

Смерть ОСОБА_16 , як слідує з висновку судово-медичної експертизи №372 від 18.04.2014 року, настала від проникаючого колото-різаного поранення голови з ушкодження кісток обличчя та основи черепу, оболонок та речовини головного мозку, на що вказують: колото-різана рана (рана № 1), наявність крові в правому бічному шлуночку (біля 1,5 мл), переважно недокрів`я внутрішніх органів, ознаки шунтування кровотоку в нирках, смугасті крововиливи під ендокардом лівого шлуночку серця.

Крім того, ОСОБА_11 в цей же день, приблизно о 06 год. 10 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в квартирі АДРЕСА_3 , після вчинення умисного вбивства своєї дружини ОСОБА_15 та її матері ОСОБА_16 , побачивши, що його неповнолітня падчерка ОСОБА_8 зайшла до кімнати, в який він знаходився, з метою умисного спричинення тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, підійшов до останньої та, схопивши її за великий палець правої руки, різко повернув його проти природного руху, намагаючись потягнути на себе, спричинивши таким чином ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді перелому дистального епітафіза фаланги першого пальця лівої кисті, рваної рани першого пальця лівої кисті, а потім схопив її за волосся та умисно вдарив два рази головою об дверну раму та, поваливши її на підлогу, декілька разів вдарив головою об підлогу, внаслідок чого потерпіла втратила свідомість, спричинивши останній тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, синця на повіках лівого ока, підшкірний крововилив скроневої ділянки зліва.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №422/Е від 22.04.2014 року, у ОСОБА_8 виявлені тілесне ушкодження, серед яких тілесне ушкодження, у вигляді перелому дистального епітафіза фаланги першого пальця лівої кисті, рвана рана першого пальця лівої кисті, відносяться до середнього ступеню тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я ОСОБА_8 на строк понад 21 добу.

На вказаний вирок суду заступник прокурора м. Києва ОСОБА_12 подав апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи фактичні обставини справи та правильність кваліфікації дій ОСОБА_11 , посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить змінити вирок суду в частині визначення покарання за сукупністю злочинів, визначивши ОСОБА_11 остаточне покарання на підставі ч. 2 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання довічним позбавленням волі у виді довічного позбавлення волі.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що судом допущено помилку при обранні принципу визначення остаточного покарання обвинуваченому за сукупністю злочинів, яке визначено шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, в той час як суд повинен був визначити остаточне покарання обвинуваченому за сукупністю злочинів, за правилами ч. 2 ст. 70 КК України, шляхом поглинення будь-яких менш суворих покарань довічним позбавленням волі, та таким чином судом не застосовано ч. 2 ст. 70 КК України, яка підлягала обов`язковому застосуванню.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_13 , не оспорюючи фактичні обставини справи та правильність кваліфікації дій обвинуваченого, вказує на невідповідність призначеного судом покарання особі обвинуваченого внаслідок суворості та просить прийняти рішення, яким вирок суду змінити в бік пом`якшення.

В обґрунтування своїх вимог апелянт зазначає, що суд, пославшись на ряд обставин, які характеризують обвинуваченого, їх належним чином не врахував та призначив покарання, що не відповідає його особі.

В апеляційній скарзі та доповненнях до неї обвинувачений, просить змінити кваліфікацію злочину зі ст. 115 КК України на ст. 116 КК України, вирок суду скасувати та повернути справу на новий судовий розгляд.

В обґрунтування своїх вимог апелянт зазначає, що свою вину у вбивстві тещі та дружини визнає, однак не згоден з кваліфікацією своїх дій за ст. 115 КК України, оскільки вбивство вчинив не навмисно, а в стані сильного душевного хвилювання, яке було викликано неправомірними діями тещі та дружини в результаті постійних конфліктів та сварок, які виникали у них через те, що він мало заробляє грошей, постійно палить в квартирі та навіть п`є пиво, а вони не могли терпіти запах диму та спиртного, а тому він постійно вимушений був йти з квартири, щоб не скандалити.

При цьому зазначає, що в день вчинення злочину він декілька раз вживав спирт, оскільки йому було зле через вживання алкоголю напередодні, а також, щоб заспокоїти нерви, так як у нього з тещею та дружиною, як і напередодні, знову виник конфлікт, під час якого він відчув, що не контролює себе, а що далі трапилось погано пам`ятає, однак став приходити в себе, коли побачив падчерку без свідомості. Злякавшись та щоб не зійти з глузду від того, що скоїв, він випив ще спирту і заснув, а потім його розбудили працівники міліції. Тому він зізнається у злочині і непоправних наслідках, за які щиро кається перед судом, та зазначає, що він кохав свою дружину і ніколи у нього не було на думці не те, щоб вбити, а навіть побити її, однак за останні чотири місяці, тобто з часу як вони забрали до себе тещу з села, сім`я для нього стала «пеклом» через постійні конфлікти. Також вказує, що за своє життя він не мав приводів до міліції, має постійне місце роботи та подяки, які занесені в трудову книжку.

Крім того зазначає, що висновки амбулаторної експертизи про те, що він хронічний алкоголік і у нього зміни особистості, були сфабриковані, оскільки він працює водієм та перед кожним виїздом вранці проходить медичний огляд, тим більше, що посвідчення водія психічно хворим та особам, які вживають алкогольні напої, не видають. Проте, його позбавили права на проведення експертизи у медичному закладі закритого типу.

Також обвинувачений подав заперечення на апеляційну скаргу прокурора, в яких просить її відхилити.

В судовому засіданні обвинувачений відкликав апеляційну скаргу захисника ОСОБА_13 , про що подав відповідну заяву, а по суті поданої ним апеляційної скарги уточнив свої вимоги та просив змінити вирок суду, перекваліфікувавши його дії зі ст. 115 КК України на ст. 116 КК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та захисника ОСОБА_10 на підтримку доводів апеляційної скарги обвинуваченого і їх заперечення проти апеляційної скарги прокурора, а також пояснення прокурора, котрий підтримав апеляційну скаргу прокурора, та заперечував проти апеляційної скарги обвинуваченого, заперечення потерпілого ОСОБА_7 та законного представника потерпілої ОСОБА_8 ОСОБА_9 проти всіх апеляційних скарг, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин кримінального провадження, винуватості ОСОБА_11 в умисному вбивстві двох осіб, тобто в умисному протиправному заподіяння смерті двох осіб, та в заподіянні умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження і кваліфікації його дій за п. 1 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 122 КК України, є правильними і ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні та наведених у вироку доказах в їх сукупності та взаємозв`язку, обґрунтовано визнавши їх належними, допустимими, достовірними та достатніми для висновку про винуватість ОСОБА_11 у вчиненні інкримінованих йому злочинів.

Зокрема, винуватість ОСОБА_11 у вчиненні злочинів, за які він засуджений, підтверджується показаннями потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 та даними, котрі містяться в протоколах огляду місця події від 01.02.2014 року та від 13.02.2014 року; слідчого експерименту від 05.02.2014 року; огляду 23.02.2014 року мобільного телефону ОСОБА_20 ; висновках судово-медичних експертиз.

При цьому факт заподіяння ОСОБА_11 смерті ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , а також середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень ОСОБА_8 не оспорюється самим обвинуваченим.

Разом з тим, в суді першої інстанції обвинувачений стверджував про неумисний характер його дій, вказуючи на те, що у нього не було умислу на позбавлення життя дружини та її матері, а також на спричинення ОСОБА_8 тілесного ушкодження середньої тяжкості, при цьому пояснював, що не знає, як взяв кухонний ніж, проте пам`ятає, що з ножем пішов до кімнати ОСОБА_15 , яка вже лежала в ліжку, і вдарив її ножем чи в голову, чи в груди, точно не пам`ятає, як не може згадати і кількість нанесених ним ударів. Потім він вийшов з кімнати та пішов в кімнату до ОСОБА_16 і почав їй наносити удари ножем, але не може пригадати, куди саме, і скільки разів завдав їй ударів. Після чого, він знову зайшов до кімнати ОСОБА_15 та вдарив її ножем ще один раз, але куди, не пам`ятає. Обернувшись, він побачив ОСОБА_8 , та злякався, що вона все бачила і буде кричати, а тому вдарив її головою об двері, не маючи на меті вбивати чи завдавати тілесні ушкодження, потім заклеїв їй рота скотчем і зв`язав їй руки, щоб вона не кричала.
Однак ці доводи обвинуваченого були перевірені судом першої інстанції і обґрунтовано визнані такими, що не відповідають дійсності, оскільки спростовуються об`єктивними доказами у провадженні, які змістовно наведені у вироку, і зокрема винуватість ОСОБА_11 підтверджується:

- показаннями потерпілої ОСОБА_8 про те, що 31.01.2014 року між її матір`ю ОСОБА_15 , бабусею ОСОБА_16 та вітчимом ОСОБА_11 в квартирі АДРЕСА_2 відбулася сварка, причини якої їй невідомі, та вітчим пішов з квартири. Коли він повернувся, вона не знає, бо відпочивала, а прокинулась, почувши плач матері. Вона зайшла до матері в кімнату і побачила, що в неї обличчя в крові, проте на її питання, матір нічого не відповідала. Тоді вона зайшла до кімнати бабусі і побачила там ОСОБА_21 , який стояв біля бабусі та тримав ніж. Побачивши її, він підійшов до неї та нічого не сказавши, схопив її за руку, а потім взяв за волосся і вдарив спочатку об дверний косяк, а потім об підлогу, не менше 6 ударів, від чого вона втратила свідомість. Коли прийшла до свідомості, то лежала у своєму ліжку зв`язаною і рот був заклеєний скотчем, а в подальшому ОСОБА_21 відклеїв скотч та розв`язав її. Вона з бабусиного телефону відіслала тітці смс-повідомлення про те, що трапилось, та за порадою останньої пішла до сусідки, звідки викликали працівників міліції;

- висновком судово-медичної експертизи №373 від 18.04.2014 року, згідно якого у ОСОБА_15 виявлені тілесні ушкодження, серед яких проникаюче сліпе колото-різане поранення голови: колото-різана рана (рана №1) на обличчі зліва з рановим каналом, що відходить від неї, та йде спереду назад, справа наліво та знизу доверху, по ходу котрого ушкоджені м`які тканини обличчя, кістки основи черепу (ліве велике крило основної кістки), тверда та м`яка мозкові оболонки, речовина головного мозку, проникає в порожнину лівого бічного шлуночку де сліпо закінчується; глибина ранового каналу становить біля 10,5 см; трм проникаючих сліпих колото-різаних поранення грудної клітки: перше поранення: колото-різана рана (рана № 2) на передній поверхні грудей справа з рановим каналом, що відходить від неї, та йде спереду назад, справа наліво, та дещо зверху донизу, по ходу котрого ушкоджені м`які тканини грудей, косо-поперечний перелом 2-го ребра, глибина ранового каналу становить біля 8 см; друге поранення: колото-різана рана (рана № 3) на передній поверхні грудей справа з рановим каналом, що відходить від неї, та йде спереду назад, справа наліво та майже, та дещо зверху донизу, по ходу котрого ушкоджені м`які тканини грудей, хрящова частина 3-го ребра справа (у вигляді повного її перетину), верхня частка правої легені (у вигляді наскрізного її ушкодження) бічні стінки перикарду та серця, глибина ранового каналу становить біля 17,5 см; третє поранення: колото-різана рана (рана № 4) на передній поверхні грудей справа з рановим каналом, що відходить від неї, та йде спереду назад, справа наліво, та дещо зверху донизу, по ходу котрого ушкоджені м`які тканини грудей, хрящова частина 4-го ребра справа (у вигляді наскрізного її ушкодження), глибина ранового каналу становить біля 12 см, які утворились від дії гострого предмету, маючого колюче ріжучі властивості (по типу клинка ножа), котрий в своєму складі мав обушок та лезо, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень (по критерію небезпеки для життя) та знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті.

Смерть ОСОБА_15 настала від поєднаних колото-різаних проникаючих поранень голови та грудної клітки з ушкодженням кісток основи черепу, оболонок та речовини головного мозку, ребер, внутрішніх органів та шоку, на що вказують: колото-різані рани (рана №№ 1-4), наявність крові в правому бічному шлуночку (біля 1,5 мл), в плевральних порожнинах приблизно 2400 мл рідкої крові, переважно недокрів`я внутрішніх органів, ознаки шунтування кровотоку в нирках, смугасті крововиливи під ендокардом лівого шлуночку серця, а тому, враховуючи локалізацію морфологію, характер вказаних пошкоджень та глибину ранових каналів, ОСОБА_15 , здійснювати активні дії після отримання тілесних ушкоджень ймовірно не могла.

Всі ушкодження є прижиттєвими, виникли незадовго (до 30-40 хвилин) до настання смерті та наносились в короткий проміжок часу (до 30-40 хвилин) (т. 1 а.п. 160-166 );

- висновком судово-медичної експертизи №372 від 18.04.2014 року, відповідно до якого у ОСОБА_16 виявлені тілесні ушкодження, серед яких проникаюче сліпе колото-різане поранення голови: колото-різана рана (рана № 1) на обличчі справа з рановим каналом, що відходить від неї, та йде спереду назад, справа наліво та знизу доверху, по ходу котрого ушкоджені м`які тканини обличчя, кістки обличчя (зовнішня стінка пазухи правої верхньої щелепи, внутрішня стінка правої орбіти), кісток основи черепу (верхня стінка правої орбіти та верхня стінка пазухи основної кістки), тверда та м`яка мозкові оболонки, речовина головного мозку, рановий канал проникає в правий бічний шлуночок головного мозку де сліпо закінчується; глибина ранового, каналу становить біля 10,5 см, яке утворилось від дії гострого предмету, маючого колюче ріжучі властивості (по типу клинка ножа), котрий в своєму складі мав обушок та лезо, відноситься до тяжкого тілесного ушкодження (по критерію небезпеки для життя) та знаходиться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті.

Всі ушкодження є прижиттєвими та виникли незадовго (до 30-40 хвилин) до настання смерті та наносились в короткий проміжок часу (до 30-40 хвилин).

Смерть ОСОБА_16 настала від проникаючого колото-різаного поранення голови з ушкодження кісток обличчя та основи черепу, оболонок та речовини головного мозку, на що вказують: колото-різана рана (рана № 1), наявність крові в правому бічному шлуночку (біля 1,5 мл), переважно недокрів`я внутрішніх органів, ознаки шунтування кровотоку в нирках, смугасті крововиливи під ендокардом лівого шлуночку серця, а тому, враховуючи локалізацію морфологію, характер вказаних пошкоджень та глибину ранового каналу, ОСОБА_16 здійснювати активні дії після отримання тілесних ушкоджень ймовірно не могла (т. 2 а.п. 119-122).

- висновком судово-медичної експертизи №422/Е від 22.04.2014 року, згідно якого у ОСОБА_8 виявлені тілесні ушкодження, серед яких перелом дистального епітафіза фаланги першого пальця лівої кисті, рвана рана першого пальця лівої кисті, яке відноситься до середнього ступеню тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я на строк понад 21 добу.

Вказані тілесні ушкодження за давністю можуть відповідати 01.02.2014 року (т. 2 а.п. 11-18);

- даними, що містяться в протоколі слідчого експерименту, проведеного 05.02.2014 року з обвинуваченим, в ході якого ОСОБА_11 детально на місці показав та розказав обставини вбивства ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , що відповідають встановленим судом фактичним обставинам кримінального провадження (т. 2 а.п. 61-73).

Доводи в апеляційній скарзі ОСОБА_11 про те, що потерпіла ОСОБА_8 його обмовляє, так як вказувала також і про залиття ним їй в рот спирту та зґвалтування, що не підтверджується висновками судово-медичної експертизи через відсутність у потерпілої характерних слідів вчинення вказаних дій, не заслуговують на увагу, оскільки сам ОСОБА_11 обставин, за яких ОСОБА_8 могла отримати виявлені в неї тілесні ушкодження, вказати з достовірністю не може, як не зміг їх повідомити і при проведенні слідчого експерименту 05.02.2014 року. Показання ж потерпілої ОСОБА_8 про механізм заподіяння їй ОСОБА_11 тілесних ушкоджень саме в час та при обставинах встановлених судом першої інстанції узгоджуються з іншими дослідженими в суді доказами, зокрема з висновком судово-медичної експертизи №422/е від 22.04.2014 року, відповідно до якого також досліджувалась фотокопія «картки виїзду швидкої медичної допомоги» №861 підстанції №12 від 01.02.2014 року на ім`я ОСОБА_8 , з якої видно, що остання одразу повідомила про її побиття вітчимом (т. 1 а.п. 144, т. 2 а.с. 11-18).

Відповідно ж до акту судово-психіатричної експертизи №217 від 18.03.2014 року, неповнолітня потерпіла ОСОБА_8 у період вчинення відносно неї кримінального правопорушення 01.02.2014 року, якими-небудь психічними розладами не страждала і за своїм психічним станом та згідно свого віку, розвитку могла розуміти характер і значення протиправних дій, вчинених відносно неї, але не могла в повному обсязі чинити опір даним противоправним діянням, враховуючи її вік та фізичний стан (стан після струсу головного мозку, який вона отримала в період кримінального правопорушення). Рівень психічного розвитку ОСОБА_8 відповідає стандартам її вікового періоду. Вона не виявляє ознак схильності до фантазування, схильності до навіювання; здатна давати відповідні сприйнятій інформації свідчення і її мовна продукція та мотивація поведінки носять самостійний характер. З урахуванням наявного рівня психічного розвитку та вікових особливостей, ОСОБА_8 здатна розуміти значення скоєних щодо неї насильницьких дій та правильно оцінювати обставини, що мають значення для провадження, і може давати щодо них відповідні свідчення (т. 2 а.п. 80-84).

При цьому на спростування доводів ОСОБА_11 в цій частині слід також вказати й про те, що за висновком судово-медичної експертизи №422/е від 22.04.2014 року відповісти на питання, чи наявні у ОСОБА_8 сліди спиртів, у зв`язку з її твердженнями про насильницьке залиття їй ОСОБА_11 в рот спирту, не виявилось можливим через відсутність даних про забір крові та сечі у ОСОБА_8 для токсикологічного дослідження, а обвинувачення ОСОБА_11 у зґвалтуванні ОСОБА_8 не висувалось та не було предметом розгляду в суді першої інстанції, проте в матеріалах провадження міститься висновок експерта №145 від 17.04.2014 року, відповідно до якого при дослідженні змиву зі статевого члена ОСОБА_11 встановлений змішаний ДНК-профіль, в якому по всіх досліджуваних локусах виявлені алелні поєднані властиві генотипу ОСОБА_8 , тому домішок біологічного матеріалу ОСОБА_8 в даному об`єкті не виключається (т. 2 а.п. 7-10).

За викладеним, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно покладено в основу своїх висновків про доведеність винуватості ОСОБА_11 у вчиненні інкримінованих йому злочинів показання потерпілої ОСОБА_8 , які є належними та достовірними і узгоджуються, як між собою, так і з іншими наданими стороною обвинувачення доказами, а доводи ОСОБА_11 в цій частині такими, що направлені на зменшення обсягу обвинувачення, визнаного судом доведеним.

Враховуючи наведене та з огляду на знаряддя вчинення злочину, яким є ніж, характер та локалізацію заподіяних тілесних ушкоджень в життєво важливі органи: ОСОБА_15 в голову та чисельних в грудну клітину, а ОСОБА_16 - в голову, від чого наступила смерть цих потерпілих; обставини, за яких, згідно показань ОСОБА_8 їй було спричинено ОСОБА_11 тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції у вироку дійшов правильного висновку про те, що умисел ОСОБА_11 був спрямований на позбавлення життя ОСОБА_15 та ОСОБА_16 і заподіяння тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості ОСОБА_8 , а твердження обвинуваченого ОСОБА_11 про протилежне, правильно розцінив як вибраний ним спосіб захисту з метою пом`якшити покарання за вчинене.
Водночас в апеляційній скарзі, обвинувачений ОСОБА_11 наполягає, що вчинив вбивство ОСОБА_15 та ОСОБА_16 в стані сильного душевного хвилювання, яке було викликано неправомірними діями тещі та дружини, а саме постійними конфліктами та сварками, які виникали у них через те, що він мало заробляє грошей, постійно палить в квартирі та навіть п`є пиво, а вони не могли терпіти запах диму та спиртного, через що він постійно вимушений був йти з квартири, щоб не скандалити, а умислу позбавляти їх життя він не мав.

Проте, такі твердження ОСОБА_11 спростовуються наведеними вище доказами, які вказують про умисний характер дій ОСОБА_11 , тим більше що й вбивство, яке було б вчинено в стані сильного душевного хвилювання, відповідно до ст. 116 КК України, та на яку просить перекваліфікувати його дії ОСОБА_11 , передбачає умисність дій особи.

Разом з тим, наявність обставин перебування ОСОБА_11 під час вчинення вбивства ОСОБА_15 та ОСОБА_16 в стані сильного душевного хвилювання матеріалами кримінального провадження не підтверджується.

Так, за показаннями ОСОБА_11 , 31.01.2014 року між ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ним в квартирі АДРЕСА_2 дійсно відбулася чергова сварка, після якої він пішов з квартири. Проте, в подальшому він повернувся до квартири і ліг спати. Прокинувшись, пішов на кухню, де неодноразово вживав спирт, а в подальшому до кухні зайшла його теща ОСОБА_16 та дружина ОСОБА_15 , які почали його сварити за вживання ним алкогольних напоїв. Коли вони пішли з кухні, він ще випив спирту, а потім взяв кухонний ніж і пішов до кімнати ОСОБА_15 , яка вже лежала в ліжку, і вдарив її ножем. Вийшовши з кімнати, він одразу ж пішов в кімнату до ОСОБА_16 і почав їй наносити удари ножем. Після чого, він знову зайшов до кімнати ОСОБА_15 та вдарив її ножем ще один раз.

Отже, зазначена ОСОБА_11 послідовність його дій, відсутність будь-яких протизаконних дій, знущань, тяжкої образи з боку потерпілих на момент, коли ОСОБА_11 ножем завдав удари в життєво важливі органи потерпілих, свідчать саме про умисел ОСОБА_11 на вчинення вбивства ОСОБА_15 та ОСОБА_16 та про відсутність раптовості, бурхливості, миттєвості його дій, чим характеризується виникнення та протікання стану сильного душевного хвилювання.

Крім того, і за висновком судово-психіатричної експертизи №184 від 06.03.2014 року, у період діяння, в якому підозрюється ОСОБА_11 , він не перебував у стані фізіологічного афекту, а також в іншому фізіологічно-нормальному стані, про що свідчить його перебування у той період у стані значного алкогольного сп`яніння, який змінює нормальне протікання психофізіологічних функцій, виключаючи можливість кваліфікації будь-яких фізіологічно-нормальних емоційних станів, а підвищує емоційність сприйняття та імпульсивність реагування, знижує інтелектуальний та вольовий контроль поведінки, полегшує реалізацію асоціальних форм діяльності (т. 2 а.п. 50-54).

Також за вказаним висновком судово-психіатричної експертизи ОСОБА_11 на період інкримінованого йому діяння та в теперішній час хронічним психічним захворюванням на страждав і не страждає, та за своїм психічним станом міг та може усвідомлювати свої дії та керувати ними, а у нього виявлялися ознаки психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю зі змінами особистості.

З матеріалів провадження вбачається, що вказана експертиза була призначена та проведена з дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства, а її висновки є конкретними та не мають жодних суперечностей, які б давали підстави для сумнівів в їх правильності, при цьому експертами відповідно до п. 23 Порядку проведення судової психіатричної експертизи, затвердженої наказом МОЗ №397 від 08 жовтня 2001 року, не порушувалось питання необхідності проведення відносно ОСОБА_11 стаціонарної судово-психіатричної експертизи, тому посилання ОСОБА_11 щодо не проведення відносно нього саме такої експертизи, є необґрунтованими і таких клопотань він не заявляв.

Таким чином, суд першої інстанції, проаналізувавши зібрані по справі докази в їх сукупності, дав їм належну оцінку та дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_11 у скоєнні злочинів та правильно кваліфікував його дії за п. 1 ч. 2 ст. 115 та ч. 1 ст. 122 КК України.

Підстав для задоволення прохання ОСОБА_11 про перекваліфікацію його дій зі ст. 115 КК України на ст. 116 КК України, колегія суддів не вбачає.
Що стосується призначеного ОСОБА_11 покарання, то судом першої інстанції воно призначено з дотриманням вимог ст.ст. 50, 65 КК України.
Твердження прокурора про неправильне застосування судом вимог кримінального закону при призначенні покарання ОСОБА_11 , а саме: незастосування ч. 2 ст. 70 КК України, колегія суддів вважає безпідставними.
Так, ч. 1 ст. 70 КК України визначено принципи призначення особі остаточного покарання за сукупністю злочинів, а положення ч. 2 ст. 70 КК України регламентують виключно умови обрання судом принципу призначення покарання за сукупністю злочинів. В даному ж конкретному випадку, призначення особі покарання у виді довічного позбавлення волі принаймні за один із злочинів, що входять у сукупність, відповідно до ч. 2 ст. 70 КК України дають суду можливість обрати лише єдиний принцип, передбачений ч. 1 ст. 70 КК України, поглинення менш суворого покарання більш суворим.
Таким чином, суд першої інстанції, призначивши ОСОБА_11 покарання за кожен злочин окремо, в т.ч. за п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України у виді довічного позбавлення волі, правильно на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначив остаточне покарання ОСОБА_11 у виді довічного позбавлення волі.

Враховуючи всі зазначені вище обставини, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційних скарг прокурора та обвинуваченого.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

апеляційні скарги заступника прокурора м. Києва ОСОБА_12 та обвинуваченого ОСОБА_11 залишити без задоволення, а вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 22 вересня 2014 року відносно ОСОБА_11 без змін.

Судді:

__________________ __________________ __________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3