Справа № 11-215/08 Головуючий в 1
інстанції Луньова Т.М.
Категорія ст. 121 ч. 2 КК України Доповідач
в апеляційній інстанції Силка Г.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Луцьк 25 квітня 2008 року

Колегія суддів судової палати
в кримінальних справах Апеляційного суду

Волинської області в складі:

головуючого судді - Силки
Г.І.,

суддів - Польового М. І,
Бешти Г.Б,

за участю прокурора - Старчука
В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Луцьку кримінальну
справу за апеляцією засудженої ОСОБА_1. та її захисника ОСОБА_2. на вирок
Ковельського міськрайонного суду від 27 квітня 2007 року, яким

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженку та жительку м. Ковель, АДРЕСА_1, українку, громадянку України, з
середньою спеціальною освітою, непрацюючу, вдову, раніше не судиму,-

Засуджено за ч.2 ст. 121 КК
України на 7 років позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу
засудженій ОСОБА_1. змінено з підписки про невиїзд з постійного місця
проживання на тримання під вартою, взявши під варту, в залі суду.

Строк відбуття покарання
засудженій ОСОБА_1. постановлено рахувати з 27 квітня 2007 року, зарахувавши у
цей строк перебування її під вартою з 20.12.2006 року по 12 січня 2007 року.

Вироком вирішено долю речових
доказів.

Стягнуто з ОСОБА_1. на
користь НДЕКЦ при УМВС України у Волинській 47 грн. 09 коп. за проведення
дактилоскопічної експертизи та 117 грн. 70 коп. за про проведення трасологічної
експертизи.

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком ОСОБА_1. визнано винною та засуджено
за те, що вона 19 грудня 2006 року біля 21 год. перебуваючи в стані
алкогольного сп'яніння, на ґрунті особистих неприязних відносин, під час
суперечки, яка виникла в процесі розпиття спиртних напоїв між нею та її
співмешканцем ОСОБА_3. в приміщенні квартири АДРЕСА_2, в м. Ковелі, нанесла
останньому удар скляною пляшкою по голові заподіявши йому умисні тяжкі тілесні
ушкодження небезпечні для життя в момент їх заподіяння, які спричинили смерть
потерпілого.

В апеляції ОСОБА_1. вказує,
що вона засуджена за ч. 2 ст. 121 КК України необґрунтовано, без повного та
об'єктивного дослідження всіх доказів по справі. Зазначає, що захищалася від
ОСОБА_3. Просить перекваліфікувати її дії на статтю Кримінального кодексу, який
передбачає відповідальність за неумисне спричинення тілесних ушкоджень.

Захисник ОСОБА_2. в своїй
апеляції та доповнені до неї посилається на неправильність кваліфікацій дій
ОСОБА_1. як досудовим слідством так і судом. Вважає, що конфлікт спровокував
ОСОБА_3, який перебував в стані алкогольного сп'яніння, а засуджена змушена
була захищатися. Просить перекваліфікувати дії ОСОБА_1. на ст.. 119 чи 124 КК
України.

Заслухавши доповідача, який доповів суть вироку суду першої інстанції,
повідомив ким та в якому обсязі він оскаржений, виклав основні доводи
апеляцій, заслухавши міркування
прокурора, який просить залишити вирок без зміни, а апеляції без задоволення,
дослідивши матеріали справи, колегія суддів судової палати дійшла висновку, що
апеляція ОСОБА_1. та її захисника до
задоволення не підлягає з таких підстав.

Судом правильно встановлені
фактичні обставини справи і зроблений обґрунтований висновок про доведеність
винності ОСОБА_1. у вчинені інкримінованого їй злочину, такий висновок
ґрунтується на зібраних у встановленому законом порядку і перевірених судом
доказах.

Посилання засудженої та її
захисника в апеляціях на неповноту і односторонність дослідження доказів та
неправильну кваліфікацію дій ОСОБА_1., є безпідставними і спростовується
сукупністю наявних доказів.

Про час, місце та обставини
заподіяння ОСОБА_1. умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть
ОСОБА_3, підтверджується протоколом огляду місця події. З цього протоколу вбачається,
що в квартирі № АДРЕСА_2 в місті Ковелі о 02 год. 30 хв. 20 грудня 2006 року
виявлено труп ОСОБА_3. з забійно-різаної
раною правої лобної скроневої частини голови (а.с. 09, 10).

Потерпіла ОСОБА_4, підтвердила, що її
син ОСОБА_3 разом із ОСОБА_1. проживали у його квартирі АДРЕСА_2, в м. Ковелі.
20 грудня 2006 року їй стало відомо, що ОСОБА_3 помер від побоїв ОСОБА_5. До
цього підсудна неодноразово наносила йому тілесні ушкодження.

Про те, що ОСОБА_1.
неодноразово наносила побої ОСОБА_3 підтвердив в судовому засіданні і свідок
ОСОБА_6.

Сама ОСОБА_1. в судовому
засіданні не заперечувала про те,
що саме вона 19 грудня 2006 року
приблизно о 21 год. нанесла ОСОБА_3 удар пляшкою по голові, заподіявши йому
тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть.

Той факт, що ОСОБА_1.
нанесла ОСОБА_3 тяжке тілесне
ушкодження, що спричинило смерть останнього біля 21 години 19 грудня 2006 року
підтвердили свідки ОСОБА_7, ОСОБА_8.

З висновку судово-медичної
експертизи видно, що смерть громадянина ОСОБА_3. настала від комбінованої
забійно-різаної рани правої лобно-скроневої ділянки волосистої частини голови з
пошкодженням судин даної ділянки та розвитком масивної крововтрати. Дані
тілесні ушкодження відносяться до тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для
життя (а.с. 50).

Про те, що ОСОБА_1. нанесла
удар ОСОБА_3 пляшкою по голові від якого остання розбилась, підтверджується
протоколом огляду місця події (а.с. 9-13), протоколом огляду речових доказів
(а.с. 40-44), та висновком судово-медичної експертизи (а.с. 50) згідно якої,
тяжкі тілесні ушкодження, які спричинили смерть потерпілого утворилися в
наслідок комбінованої дії тупого твердого предмету та гострого предмету, що має
ріжучі властивості.

Посилання ОСОБА_1. та її
захисника в апеляціях на те, що наносячи удар пляшкою ОСОБА_3, по голові вона
захищалася від протиправних дій із сторони останнього є безпідставним та
спростовуються показаннями самої підсудної, як на досудовому слідстві так і в
судовому засіданні, яка стверджувала, що у день вчинення злочину потерпілий її
не бив і тілесних ушкоджень не заподіював (а.с. 23, 96, 138).

Об'єктивність показань
ОСОБА_1., в цій частині підтверджується актом медичного обстеження згідно якого
будь-яких тілесних ушкоджень на тілі останньої не виявлено (а.с. 24).

Згідно висновку
судово-медичної експертизи в ділянку волосистої частини голови ОСОБА_3, було
нанесено не менше одного удару, траєкторія руху травмуючого предмету найбільш
ймовірна зверху вниз (а.с. 50).

Даний висновок експерт
ОСОБА_9 підтвердив у судовому засіданні, спростовувавши показання підсудної про
те, що ОСОБА_3 через стіл тримав її руками за волосся наклонивши їй голову до
столу, а вона в цей час ударила його пляшкою по голові.

З наведеного вбачається, що
ОСОБА_3 не вчинив будь-яких дій, які б свідчили про наявність
суспільно-небезпечного посягання на засуджену ОСОБА_1., від яких вона повинна
була захищатись, наносячи удар потерпілому пляшкою по голові.

Є безпідставними посилання
ОСОБА_1. в апеляції на те, що під час заподіяння нею умисного тяжкого тілесного
ушкодження потерпілому, вона не знаходилась в стані алкогольного сп'яніння. З
її показань на досудовому слідстві
видно, що перед конфліктом, який закінчився нанесенням ОСОБА_3 умисного тяжкого
тілесного ушкодження, що спричинило смерть, вона із потерпілим вживали спиртні
напої (а.с. 7, 85, 86, 98).

Враховуючи вищезазначене суд
вірно прийшов до висновку, що ОСОБА_1. наносячи удар пляшкою ОСОБА_3 в
життєво-важливі органи - голову з такою силою, що від удару розбилася пляшка,
засуджена усвідомлювала суспільно-небезпечний характер свого діяння та свідомо
припускала настання тяжких наслідків, тобто смерті потерпілого.

Обставини, які б ставили під
сумнів достовірність зібраних у справі доказів чи правильність висновків суду
про винність ОСОБА_1. у злочинні, за який вона засуджена, не встановлено.

При перевірці справи також не
встановлено порушень кримінально-процесуального закону, які б могли перешкодити
суду, повно і всебічно розглянути справу і постановити законне та обґрунтоване
рішення.

Отже дії ОСОБА_1. за ч. 2 ст.
121 КК України, як заподіяння нею умисних тяжких тілесних ушкоджень,
небезпечних для життя, які спричинили смерть ОСОБА_3, кваліфіковані правильно.

Підстав для перекваліфікації
дій засудженої на ст. 119 чи ст. 124 КК України, на що вказують в своїх
апеляціях апелянти колегія суду не вбачає.

Призначаючи покарання
ОСОБА_1. суд у відповідності ст.ст. 50, 65 КК України врахував характер і
ступінь тяжкості вчиненого нею злочину, а саме що вона вчинила тяжкий злочин в
стані алкогольного сп'яніння та тяжкість наслідків, які наступили. Враховано
також і дані, які характеризують особу засудженої та обставини, що пом'якшують
покарання: вчинення злочину в перше, явка підсудної з зізнанням, та наявність
на її утримані пристарілих батьків, тому і обрав мінімальне покарання
передбачене санкцією закону за яким вона засуджена.

Обране покарання засудженій є
необхідне і достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових
злочинів.

Підстав для пом'якшення
покарання колегія суддів не вбачає.

На підставі наведеного і
керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів судової палати в
кримінальних справах Апеляційного суду Волинської області, -

У Х В А Л И Л А :

Вирок Ковельського
міськрайонного суду від 27 квітня 2007 року відносно ОСОБА_1 залишити -
без зміни, а її апеляцію та апеляцію захисника ОСОБА_2 - без задоволення.

Головуючий підпис Г.І. Силка

Судді підпис підпис Польовий М.А, Бешта Г.Б.

Оригіналу відповідає:

Суддя Апеляційного суду

Волинської області Г.І. Силка