Справа №621/100/15-к
Пр. №1-кп/621/76/15
В И Р О К
Іменем України
22 січня 2015 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого - ОСОБА_4
потерпілого - ОСОБА_5
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Змієві кримінальне провадження №0000438 по обвинуваченню:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Челгаши Республіки Казахстан, українця, громадянина України, з вищою освітою, стрільця 3 взводу 4 роти охорони військової частини польова пошта НОМЕР_1 , солдата, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 405 КК України,
ВСТАНОВИВ:
21 серпня 2014 року солдат ОСОБА_4 на підставі Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» №607/2014 від 21 липня 2014 року ІНФОРМАЦІЯ_2 призваний у Збройні Сили України та направлений для подальшого проходження військової служби до військової частини польова пошта НОМЕР_1 , у якій наказом командира вказаної військової частини № НОМЕР_2 від 21 серпня 2014 року призначений на посаду стрільця 3 взводу 4 роти охорони.
На виконання розпорядження начальника Генерального штабу Головнокомандуючого Збройних Сил України №304/3907 від 06.09.2014 року про взяття під охорону та оборону об`єктів державного значення національної транспортної системи України, командиром військової частини польова пошта НОМЕР_1 затверджено план охорони та оборони залізничного моста через АДРЕСА_2 на 284 км перегону ст. Зміїв ст. Занки від 10 вересня 2014 року, до виконання якого залучено військовослужбовців 4 роти охорони вищевказаної військової частини.
Відповідно до вимог ст.ст. 6, 11, 16, 28, 30, 127-130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, солдат ОСОБА_4 під час проходження військової служби повинен свято та непорушно дотримуватись Конституції України і законів України, бути зразком високої культури, скромності й витримки, поважати честь і гідність кожної людини, виявляти повагу до військовослужбовців, шанувати честь і гідність товаришів по службі, додержуватись правил військової ввічливості та поведінки, не допускати негідних вчинків, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, беззастережно виконувати накази начальника, крім випадків явно злочинного наказу, виявляти повагу до начальників і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни.
Положеннями ст.ст. 29-32, 35-37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України передбачено, що старші офіцери за своїми військовими званнями є начальниками для сержантів та рядових, а сержанти для рядових однієї з ними військової частини, усні або письмові накази начальника, обов`язкові для виконання підпорядкованими військовослужбовцями.
Згідно ст. 128 Статуту гарнізонної та вартової служб Збройних Сил України, командири військових частин і підрозділів, від яких від наряджуються варти, несуть відповідальність за добір і розподіл особового складу варт, його підготовку до несення служби, за справний стан зброї та патронів і за вчасне відправлення варт на розвід.
08 жовтня 2014 року приблизно о 17 годині 30 хвилин, заступник командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 з тилу полковник ОСОБА_6 , будучи відповідно до ст. 31 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України прямим начальником для солдата ОСОБА_4 , прийняв рішення про зміну складу добового наряду по охороні мосту через АДРЕСА_2 на 284 км перегону ст. Зміїв ст. Занки у період з 18 години 08 жовтня 2014 року по 18 годину 09 жовтня 2014 року, а саме виключення з його складу солдата ОСОБА_4 та встановленим порядком віддав усний наказ заступнику командира роти охорони військової частини польова пошта НОМЕР_1 сержанту ОСОБА_5 про доведення до солдата ОСОБА_4 змісту зазначеного прийнятого ОСОБА_6 рішення.
Отримавши вказаний наказ, приблизно о 17 годині 40 хвилин, сержант ОСОБА_5 будучи відповідно до ст. 31 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України безпосереднім начальником для солдата ОСОБА_4 , перебуваючи біля приміщення казарми військової частини польова пошта НОМЕР_1 , розташованої поблизу річки АДРЕСА_2 на 284 км перегону ст. Зміїв ст. Занки, повідомив солдату ОСОБА_4 про те, що останній заступати у добовий наряд не буде та встановленим порядком віддав солдату ОСОБА_4 усний наказ виконувати свої службові обов`язки згідно розпорядку дня, затвердженого командиром військової частини 09 вересня 2014 року.
Одразу після цього, солдат ОСОБА_4 , будучи підлеглим сержанта ОСОБА_5 , усвідомлюючи, що останній є його безпосереднім начальником та виконує свої службові обов`язки, будучи невдоволеним законним рішенням сержанта ОСОБА_5 щодо подальшого виконання солдатом ОСОБА_4 службових обов`язків згідно розпорядку дня, вирішив стати на злочинний шлях, та діючи умисно, всупереч вимог ст.ст. 6, 11, 16, 29-32, 35-37, 127-130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, активно рухаючись у бік сержанта ОСОБА_5 , почав погрожувати йому заподіянням тілесних ушкоджень та побоїв, а саме нанесенням ударів в область обличчя та тулубу, при цьому, солдат ОСОБА_4 склав руку в кулак та здійснив спробу вдарити сержанта ОСОБА_5 , супроводжуючи свої дії нецензурною лайкою та грубо порушуючи порядок проходження військової служби.
В той же час, усвідомлюючи реальну можливість застосування солдатом ОСОБА_4 по відношенню до сержанта ОСОБА_5 фізичного насильства, з метою недопущення заподіяння останньому тілесних ушкоджень і побоїв, інші військовослужбовці військової частини польова пошта НОМЕР_1 перегородили шлях солдату ОСОБА_4 , після чого останній припинив погрожувати сержанту ОСОБА_5 , рухатись у його бік та здійснювати спроби його вдарити.
Таким чином, 08 жовтня 2014 року, приблизно о 17 годині 40 хвилин, солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової частини польова пошта НОМЕР_1 , перебуваючи біля приміщення казарми вказаної військової частини, яка знаходиться поблизу мосту через АДРЕСА_2 на 284 км перегону ст. Зміїв ст. Занки, усвідомлюючи, що заступник командира роти охорони військової частини польова пошта НОМЕР_1 сержант ОСОБА_5 являється для нього начальником та виконує обов`язки з військової служби, всупереч вимог ст.ст. 6, 11, 16, 29-32, 35-37, 127-130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи умисно, будучи невдоволеним законним рішенням сержанта ОСОБА_5 щодо подальшого виконання солдатом ОСОБА_4 службових обов`язків згідно розпорядку дня, затвердженого командиром військової частини 09 вересня 2014 року, активно рухаючись у бік сержанта ОСОБА_5 та супроводжуючи свої дії нецензурною лайкою, почав погрожувати останньому заподіянням тілесних ушкоджень та побоїв, а саме нанесенням ударів в область обличчя та тулубу.
Таким чином, своїми діями ОСОБА_4 вчинив погрозу заподіянням тілесних ушкоджень та побоїв начальникові у зв`язку з виконанням ним обов`язків з військової служби, тобто скоїв злочин, передбачений ч.1 ст.405 КК України.
15.07.2015 року між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 було укладено угоду про примирення, у відповідності до вимог ст. 471 КПК України.
Згідно даної угоди потерпілий ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_4 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 405 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, а також покарання, яке повинен понести ОСОБА_4 у виді позбавлення волі строком на один рік, в силу ч.1 ст. 58 КК України замінити вищевказане покарання на службове обмеження на той самий строк із відрахуванням у доход держави десяти відсотків із суми грошового забезпечення ОСОБА_4 .
В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, встановлені ст. ст. 471, 473 КПК України та наслідки її невиконання.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.
Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення, зокрема, затвердити угоду.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.
Згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 405КК України, яке згідно зі ст. 12 КК України, є злочином невеликої тяжкості.
Сторони добровільно уклали угоду про примирення, зміст угоди відповідає вимогам ст. 471 КПК України.
При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені абз.. 1, 4 п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Крім цього, судом встановлено, що обвинувачений та потерпілий вірно розуміють наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій, будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені угодою.
Також, судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України.
Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення потерпілого ОСОБА_5 та обвинуваченого ОСОБА_4 і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.
Керуючись ст. ст. 314,373,374,475 КПК України, суд -
УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про примирення від 15 січня 2015 року, укладену між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 405 КК України.
Призначити ОСОБА_4 узгоджене сторонами покарання за ч. 1 ст. 405 КК України у виді одного року позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст. 58 КК України ОСОБА_4 замінити призначене покарання на службове обмеження на строк один рік, із відрахуванням у дохід держави десяти відсотків із суми його грошового забезпечення .
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до апеляційного суду Харківської області через Зміївський районний суд Харківської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Обвинуваченому, потерпілому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Головуючий: