Справа № 210/4658/13-к
Провадження № 1-кп/210/237/13
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" листопада 2013 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого
Рогу Дніпропетровської області в
складі: головуючого
судді Чайкіної О.В.

при секретарі
Ромашевському В.Є.

за участю сторін кримінального
провадження:

прокурора
Охримович К.О.

обвинуваченого
ОСОБА_1

захисника обвинуваченого
ОСОБА_2

потерпілих
ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні кримінальні провадження №
0001945 та № 0000045 у відношенні
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, за правовою
кваліфікацією по ч. 1 ст.172 КК України та
ч. 2 ст. 172 КК України,

ВСТАНОВИВ :

У провадженні Дзержинського районного
суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської
області знаходяться на розгляді
обвинувальний акт у кримінальному
провадженні щодо кримінального
правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 172
КК України, внесеного в Єдиний реєстр
досудових розслідувань за № 0001945
від 27.06.2013 року відносно ОСОБА_1, та
обвинувальний акт по кримінальному
провадженню № 0000045 відносно
ОСОБА_1 за ознаками кримінального
правопорушення, передбаченого ст. 172 ч.2
КК України.

Під час судового розгляду
кримінального провадження між
обвинуваченим ОСОБА_1 та потерпілими
ОСОБА_4 та ОСОБА_3 укладено угоду про
примирення.

Зі змісту угоди вбачається, що
досудовим розслідуванням встановлено,
що ОСОБА_1, будучи фізичною
особою-підприємцем у період з
28.04.2013року по 30.05.2013року, здійснив грубе
порушення законодавства про працю, а
саме - 28.04.2013року діючи умисно, з метою
мінімізації податкових та інших
обов'язкових платежів та державних
цільових фондів, прийняв на роботу
неповнолітню ОСОБА_4 та гр. ОСОБА_3
продавцями в магазин «ІНФОРМАЦІЯ_2»,
розташований по АДРЕСА_1, без укладання
трудового договору та оформлення
трудової книжки. При цьому
неповнолітня ОСОБА_4 та гр.. ОСОБА_3
виконуючи свої посадові обов'язки,
перебували у фактичних трудових
відносинах без їх офіційного
оформлення.

Також зі змісту угоди вбачається, що
ОСОБА_1 своїми умисними діями скоїв
кримінальне правопорушення,
передбачене ст.. 172 ч. 2 КК України за
ознаками грубого порушення
законодавства про працю.

Сторони, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_1
домовились про призначення покарання
за ч. 2 ст. 172 КК України у вигляді штрафу
у розмірі 850 грн.

В судовому засіданні обвинувачуваний
ОСОБА_1 визнав себе винним у скоєнні
інкримінованому йому злочину, проти
затвердження угоди не заперечував.

Захисник обвинуваченого - адвокат
ОСОБА_2 просив угоду затвердити.

Потерпілі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у судовому
засіданні просили затвердити угоду про
примирення, зазначали, що наслідки
затвердження угоди їм зрозуміли.

Прокурор проти затвердження угоди не
заперечував.

Суд, заслухавши думку прокурора,
захисника. обвинуваченого, потерпілих,
приходить до наступного.

Судом встановлено, що обвинувачуваний
визнає себе винним та не заперечує
проти затвердження угоди.

Відповідно до ч.7 ст. 474 КПК України -
суд перевіряє угоду на відповідність
вимогам цього Кодексу та/або закону.

Суд відмовляє в затвердженні угоди,
якщо, зокрема умови угоди суперечать
вимогам цього Кодексу та/або закону, в
тому числі допущена неправильна
правова кваліфікація кримінального
правопорушення, яке є більш тяжким ніж
те, щодо якого передбачена можливість
укладення угоди, умови угоди не
відповідають інтересам суспільства;
умови угоди порушують права, свободи чи
інтереси сторін або інших осіб.

Відповідно до ст. 471 КПК України в угоді
про примирення зазначаються її
сторони, формулювання підозри чи
обвинувачення та його правова
кваліфікація із зазначенням статті
(частини статті) закону України про
кримінальну відповідальність, істотні
для відповідного кримінального
провадження обставини, розмір шкоди,
завданої кримінальним
правопорушенням, строк її
відшкодування чи перелік дій, не
пов'язаних з відшкодуванням шкоди, які
підозрюваний чи обвинувачений
зобов'язані вчинити на користь
потерпілого, строк їх вчинення,
узгоджене покарання та згода сторін на
його призначення або на призначення
покарання та звільнення від його
відбування з випробуванням, наслідки
укладення та затвердження угоди,
передбачені статтею 473 цього Кодексу,
наслідки невиконання угоди.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_1 висунуто звинувачення за
вчинення кримінальних правопорушень:

- за ч.1 ст.172 КК України (№ за ЄРДР
0001945), потерпіла ОСОБА_3;

- за ч.2 ст.172 КК України (№ за ЄРДР
0000045),потерпіла - ОСОБА_4

Відповідно до розділу V Кримінального
Кодексу України, об'єктом злочинів,
передбачених ст. 157- 184 КК України, є
трудові та інші особисті права і
свободи людини і громадянина, а
безпосереднім об'єктом злочину,
передбаченого ст. 172 КК України -
трудові права громадян

Частина 1 статті 172 КК України
передбачає відповідальність за
незаконне звільнення працівника з
роботи з особистих мотивів, а також
інше грубе порушення законодавство про
працю, та карається штрафом до
п'ятдесяти неподаткових мінімумів
доходів громадян, або позбавлення або
позбавленням права обіймати певні
посади чи займатися певною
діяльністю на строк до трьох років,
або виправними роботами на строк до
двох років.

При цьому, з урахуванням положень ч. 2
ст. 53 КК України, розмір штрафу не може
бути меншим ніж 30 неоподаткованих
мінімумів доходів громадян.

Частина 2 статті 172 КК України
передбачає відповідальність за ті ж
самі дії, вчинені щодо неповнолітнього,
вагітної жінки чи матері, яка має
дитину віком до чотирнадцяти років
або дитину-інваліда, та караються
штрафом від п'ятдесяти до ста
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян або позбавленням права
обіймати певні посади чи займатися
певною діяльністю на строк до п'яти
років, або виправними роботами на
строк до двох років, або арештом на
строк до шести місяців.

В угоді про примирення сторони угоди
досягли згоди, що ОСОБА_1 має нести
відповідальність за ч. 2 ст. 172 КК
України, та сплати штраф у розмірі
850,00грн., тобто лише щодо потерпілої
ОСОБА_4

Що ж стосується дій обвинуваченого
щодо потерпілої ОСОБА_3, які органом
досудового розслідування
кваліфіковані за ч. 1 ст. 172 КК України,
сторонами угоди про примирення згода
не досягнута, покарання не визначено.

Крім того, угода взагалі не містить
вирішення питання щодо шкоди, завданої
кримінальним правопорушенням, та за її
наявності - строку її відшкодування чи
переліку дій, не пов'язаних з
відшкодуванням шкоди, які підозрюваний
чи обвинувачений зобов'язані вчинити
на користь потерпілих, строк їх
вчинення.

При цьому, згідно обвинувальних актів,
потерпілим ОСОБА_3 та ОСОБА_4
кримінальними правопорушеннями, які
інкримінуються обвинуваченому,
завдано шкоди.

Згідно з п.п. 1, 3 ч.7 ст. 474 КПК України,
суд відмовляє в затвердженні угоди,
якщо умови угоди суперечать вимогам
цього Кодексу та/або закону, порушують
права, свободи чи інтереси сторін або
інших осіб.

Таким чином, суд приходить до висновку
про те, що умови угоди суперечать
вимогам КПК України та КК України,
порушують права, свободи та інтереси
ОСОБА_3

У відповідності до абз. 2 ч. 7 ст. 474 КПК
України у випадку відмови суду в
затвердженні угоди судове провадження
підлягає продовженню у загальному
порядку.

Враховуючи викладене, угода не
підлягає затвердженню, а судове
провадження підлягає продовженню у
загальному порядку.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 468 - 475 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Відмовити в затвердженні угоди про
примирення, укладеної між потерпілими
ОСОБА_4, ОСОБА_3 з одного боку, та
обвинуваченим ОСОБА_1 під час судового
провадження.

Судове у провадження у кримінальному
провадженні за звинуваченням ОСОБА_1 у
вчиненні кримінальних правопорушень,
передбачених ч. 1 ст. 172 КК України, ч. 2
ст. 172 КК України - продовжити у
загальному порядку.

Ухвали, постановлені під час судового
провадження в суді першої інстанції до
ухвалення судових рішень, передбачених
ч. 1 ст. 392 КПК України, окремому
оскарженню не підлягають.

Суддя: О. В. Чайкіна