ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2007
року Кременецький районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого
судці: Білосевич Г.С.

при
секретарі: Шкодюк
І.С.

за участю
прокурора: Сеник
Н.В.

захисника ОСОБА_2.

законного
представника неповнолітнього підсуднього ОСОБА_3.

представника
служби у справах неповнолітніх Злочевської A.M.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременці кримінальну справу про

обвинувачення
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уроженця та жителя

с.Великі Вікнини,
Збаражського району Тернопільської області, українця, громадянина України, з

неповною
середньою освітою, учня 1-го
курсу Кременецького ПТУ-6, не судимого, тимчасового

проживаючого в
гуртожитку Кременецького ПТУ-6,

за ч.1 ст. 186 КК України

ВСТАНОВИВ:

16 грудня 2006 року біля 2-ї години ночі,
неповнолітній ОСОБА_1. повертаючись разом з ОСОБА_4 з дискотеки в с.Катеринівка
Кременецького району вихопив в останього мобільний телефон марки „Самсунг С 230" вартістю 590 гривень та втік
з ним в с.Підгайці Шумського району, де проживає його баба. 18 грудня 2006 року ОСОБА_1. в
м.Кременець продав вказаний телефон ОСОБА_5. за 100 гривень, а вилучені гроші потратив на свої потреби.
Своїми діями ОСОБА_1. заподіяв ОСОБА_4 матеріальну шкоду на суму 640 гривень.

В судовому засіданні підсудній ОСОБА_1. свою вину визнав повністю,
розкаявся у скоєному, та пояснив, що на даний час відшкодував завдану шкоду.

Суд, вислухавши пояснення підсуднього, дослідивши
матеріали кримінальної справи, вважає, що крім визнання підсуднім своєї вини у
вчиненні злочину його вина доводиться іншими доказами, які знаходяться в
матеріалах кримінальної справи, однак не досліджувались в судовому засіданні,
оскільки в учасників процесу немає сумнівів у добровільності та істинності
позиції тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

Аналізуючи зібрані по справі докази, суд вважає, що дії підсуднього ОСОБА_1
слід кваліфікувати за ч. 1
ст. 186 КК
України за ознакою відкритого викрадення чужого майна.

Призначаючи покарання підсудньому, суд враховує тяжкість вчиненого злочину
та вважає що ОСОБА_1 слід призначити покарання у вигляді позбавлення волі
строком на 3 роки.

При
призначенні покарання суд також враховує особу підсуднього, його вік-є
неповнолітній, вину свою визнав повністю, збитки відшкодував, по місцю
проживання характеризується позитивно і приходить до переконання про можливість
виправлення ОСОБА_1 без відбування покарання, а тому на підставі ст. 105 КК України
ОСОБА_1 слід звільнити від призначеного покарання із застосуванням примусових
заходів виховного характеру-обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог
до поведінки неповнолітнього строком на 1
рік.

Міру запобіжного
заходу до вступу вироку в законну силу залишити попередню.

Керуючись
ст.ст.324,332, 333,334,
335 КПК України, ст.ст. 100,105
КК України, суд -

2

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1 визнати
винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 186 КК України та призначити за даною статтею покарання у
вигляді 3 років
позбавлення волі.

На підставі ст.105 КК України звільнити ОСОБА_1 від призначеного покарання
із застосуванням примусових заходів виховного характеру: з обмеженням дозвілля
і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього строком на 1 рік.

Міру
запобіжного заходу до вступу вироку в закону силу залишити попередньою-підписку
про невиїзд.

На вирок може
бути подана апеляція на протязі п'ятнадцяти діб з моменту його оголошення, а
для засуджених, які знаходяться під вартою на протязі п'ятнадцяти діб з моменту
отримання вироку до апеляційного суду Тернопільської області через Кременецький
районний суд.