АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження 11-сс/786/423/14
Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
з участю прокурора ОСОБА_6 ,
захисника адвоката ОСОБА_7 ,
законного представника ОСОБА_8 ,
підозрюваного ОСОБА_9 ,

розглянувши апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтава від 7 жовтня 2014 року ,-

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою щодо
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого охоронцем охоронного підприємства «Медвідь» м. Донецьк, з неповною середньою освітою, неодруженого, раніше не судимого
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів до 15 год. 05 хв. 4 грудня 2014 року.
Визначено строк дії ухвали до 15 год. 05 хв. 4 грудня 2014 року.
Згідно ухвали слідчого судді, старший слідчий в ОВС УСБУ в Полтавській області ОСОБА_10 звернувся до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під ватрою відносно підозрюваного ОСОБА_9 , посилаючись на те, що досудовим розслідуванням встановлено, що упродовж травня-вересня 2014 року на території Донецької області дії терористична організація «Донецька народна республіка» (далі ДНР), представники якої шляхом застосування зброї намагаються здійснити вплив на органи державної влади України, з метою прийняття рішень щодо зміни меж або державного кордону держави у неконституційний спосіб.
ОСОБА_9 протягом липня вересня 2014 року вступив до незаконного збройного формування «ДНР», сприяв її діяльності, шляхом озброєного чергування на блокпосту селища Красногорівка Маріїнського р-ну Донецької області, здійснення наведення артилерійського вогню по Збройним силам України, збору інформації про наявність та розташування мінно-вибухових засобів захисту українських військових у місцях їх розташування біля селища Красногорівка Маріїнського р-ну Донецької області.
Таким чином ОСОБА_9 своїми умисними діями , які виразилися в участі та сприянні діяльності терористичній діяльності «ДНР», скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 258-3 КК України.

В ухвалі слідчий суддя визнав клопотання слідчого обґрунтованим та задовольнив його.
При цьому вказав, що враховуючи суворість покарання, що загрожує ОСОБА_9 , вагомість наявних доказів вчинення ним кримінального правопорушення, їх кількість, враховуючи його вік, стан здоров`я, а також враховуючи, що існує реальний ризик вчинення іншого кримінального правопорушення і можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, слідчий суддя прийшов до висновку про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

В апеляційній скарзі захисних адвокат ОСОБА_7 просить ухвалу скасувати, застосувати до ОСОБА_9 інший запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.
В обґрунтування апеляційних зазначає, що насправді підозрюваний був затриманий 1.10.2014 року, а не 5.10.2014 р., як зазначає у клопотанні слідчий, та за інших обставин, тим самим оспорюючи дату та підстави затримання підзахисного.
Вважає, що ОСОБА_9 затримали помилково, безпідставно, через збіг випадкових обставин, в той час як останній направлявся додому пішки з м. Донецьк до м. Красногорівка, а його шлях пролягав через блокпости як ДНР так і Збройних сил України.
Всупереч вимогам кримінального процесуального законодавства у неповнолітнього ОСОБА_11 відібрали пояснення до першого конфіденційного побачення з адвокатом, чинили тиск на неповнолітнього.
Підстав на затримання особи в порядку ст.. 208 КПК України у відповідних осіб у вигляді виявлення підозрюваного (якщо цю особу застали) під час вчинення ним злочину або замаху на злочин не було, що підтверджує факт незаконного затримання.
Також було порушено визначений ст. 209 КПК України строк затримання підозрюваного, оскільки на думку захисника з моменту фактичного затримання 1.10.2014 р. по час розгляду клопотання в суді 7.10.2014 р., орган досудового розслідування безпідставно позбавляв свободи неповнолітнього підозрюваного близько 6 діб.
Заперечує добровільність явки підозрюваного до УСБУ в Полтавській області, на чому наголошував слідчий.
Крім того, вважає, що слідчим та прокурором не доведено наявність, передбачених ст. 177 КПК України ризиків, а ризики зазначені у клопотанні, є лише припущеннями та нічим не підтверджені.
Органом досудового розслідування не перевірено можливості передання неповнолітнього підозрюваного під нагляд батькам в порядку ст. 493 КПК України .
Слідчим суддею це питання також залишилося не вирішеним безпідставно.
В той же час підозрюваний ОСОБА_9 має постійне місце проживання, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався та має батьків, які готові взяти його під нагляд.
Захисник вважає , що у слідчого судді були усі підстави для обрання більш м`якого запобіжного заходу, оскільки у даному випадку, враховуючи обставини кримінального провадження, стороною обвинувачення не доведено наявність ризиків, а наведені у клопотанні обґрунтування причин незастосування більш м`якого запобіжного заходу, вважає юридично неспроможними.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника, законного представника неповнолітнього підозрюваного та підозрюваного, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, позицію прокурора про законність ухвали слідчого судді та необхідність залишення її без змін, дослідивши матеріали клопотання та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Зазначені вимоги закону слідчим суддею місцевого суду дотримані.
При розгляді клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_9 слідчий суддя встановив наявність обґрунтованої підозри про причетність ОСОБА_9 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України та визнав обґрунтованими, зазначені слідчим у клопотанні, підстави неможливості застосування інших запобіжних заходів до підозрюваного.
Крім того, кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_9 , згідно ст.12 КК України відноситься до особливо тяжких, досудове розслідування знаходиться на початковій стадії, а сам підозрюваний фактично проживає в районі проведення Антитерористичної операції. Показання ОСОБА_9 та його законного представника про те, що на сьогодні їхня родина проживає за місцем реєстрації у АДРЕСА_1 є непереконливими, оскільки сам підозрюваний повідомив, що повертався із м. Донецька додому в селище Красногорівка.
Матеріали провадження мають інформацію про причетність ОСОБА_9 до діяльності терористичної організації «ДНР», повідомлену самим підозрюваним. Будучи допитаним в якості підозрюваного ОСОБА_9 вказав, що він вигадав повідомлену раніше ним інформацію про свою активну діяльність у складі ТО «ДНР». Проте, будучи допитаним у суді апеляційної інстанції підозрюваний вказує на те, що пояснення від 03.04.2014 року, дані ним у м. Краматорську співробітнику СБУ були надиктовані йому особами, які його затримали. Також ОСОБА_9 повідомив, що у нього була вилучена схема розташування блок-постів. Обставини складання даної схеми та інформації про які саме блок-ости йшла мова, - наразі залишається нез`ясованою.
За таких обставин колегія суддів вважає, що з урахуванням обставин вчинення правопорушення, часу його вчинення у період зовнішньої агресії в Україні, початкової стадії досудового розслідування, у даному конкретному випадку маються усі підстави для застосування до нього найсуворішого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки прокурор довів про існування ризиків переховування та можливості продовження злочинної діяльності.
Разом з тим, доводи сторони захисту про фактичне затримання ОСОБА_9 значно раніше ніж тоді, коли вказано у протоколі про затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 05.01.2014 року, заслуговують на увагу з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 209 КПК України особа є затриманою з моменту, коли вона силою або через підкорення наказу змушена залишатися поряд із уповноваженою службовою особою чи в приміщенні, визначеному уповноваженою особою.
У своїх поясненнях ОСОБА_9 вказував, що був затриманий близько 17 години 01 жовтня 2014 року військовими Збройних сил України поряд із позиціями останніх поблизу селища Красногорівка Маріїнського району Донецької області. Відповідно до протоколу про затримання вказано, що ОСОБА_9 затримано під час вчинення участі та діяльності терористичної організації. У рапортах на ім`я начальника УСБУ в Полтавській області та заступника керівника АТО зазначено, що останнім завданням ОСОБА_9 було 01.10.2014 року направлено на виявлення та розстановку мінних полів поблизу блок-посту ЗСУ в районі селища Красногорівка. Також вбачається, що перше пояснення у ОСОБА_9 про його участь у ТО «ДНР» відібрав співробітник УСБУ 03.10.2014 року у м. Краматорську Донецької області. Відтак, з огляду на викладене, час затримання ОСОБА_9 слід рахувати з моменту його фактичного затримання 01.10.2014 року, оскільки саме на цю дату вказують наявні у провадженні матеріали. Поряд з цим, часом затримання слід визначити 17.00 година, так як ОСОБА_9 вказав саме на цей час, а прокурор не спростував його показання.
За таких обставин, доводи апеляційної скарги захисника щодо неправильно вказаної дати затримання підозрюваного заслуговують на увагу.
Колегія суддів приходить до висновку, що на даному етапі розслідування для запобігання ризикам, доведеним прокурором під час розгляду клопотання, судом першої інстанції правильно застосовано запобіжний захід тримання під вартою.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 376,405,407,422 КПК України, колегія суддів Апеляційного суду Полтавської області, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 7 жовтня 2014 року щодо ОСОБА_9 скасувати та постановити нову ухвалу якою клопотання старшого слідчого в ОВС СВ УСБУ в Полтавській області про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_9 задовольнити частково.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, починаючи з 17.00 год. 1.10.2014 року по 17.00 год. 29.11.2014 року.
Строк тримання під вартою рахувати з моменту фактичного затримання, тобто з 17.00 год. 1 жовтня 2014 року.
Строк дії ухвали до 17.00 год. 29 листопада 2014 року.
Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

С У Д Д І :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4