Справа № 591/1711/14-к Провадження № 1-кс/591/261/14
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 квітня 2014 року слідчий суддя Зарічного районного суду м. Суми ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 , на бездіяльність службової особи Управління Служби безпеки України в Сумській області щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань,
До Зарічного районного суду м. Суми зі скаргою звернувся ОСОБА_3 на бездіяльність УСБ України в Сумській області щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР), яку підтримав та мотивував тим, що 17 березня 2014 року з заявою про вчинений на думку скаржника злочин ОСОБА_4 та ОСОБА_5 він звернувся до УСБ України в Сумській області. Оскільки відомості по його заяві до ЄРДР внесені не були, просив суд зобов`язати внести відомості до ЄРДР по його заяві про вчинені на його думку ОСОБА_4 та ОСОБА_5 злочини, передбачені ч. 2 ст. 400, ч. 1 ст. 442 КК України.
Представник органу, дії якого оскаржуються, в судове засідання не з`явився, проте ним надані документальні підтвердження вирішеної скаржником заяви.
Слідчий суддя, вислухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи та надані докази, дійшов наступних висновків.
Судом встановлено та не оспорювалось сторонами, що 17 березня 2014 року скаржник подав до наведеної установи заяву, в якій просив внести відомості до ЄРДР відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за ознаками ч. 2 ст. 400 та ч. 1 ст. 442 КК України.
Отже, в контексті ч. 4 ст. 214 КПК України, суд вважає, що дії УСБ України в Сумській області відповідали вимогам закону, оскільки заява ОСОБА_3 була прийнята в цій установі та зареєстрована в ній.
Також сторони не заперечували тих обставин, що відомості по заяві ОСОБА_3 до ЄРДР внесені не були.
Ст. 214 КПК України передбачає, що після подання заяви або повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення відповідною посадовою особою (слідчим чи прокурором) обставин, що можуть свідчити про вчинення особою кримінального правопорушення, слідчий чи прокурор зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування. Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до ЄРДР, порядок формування та ведення якого затверджується Генеральною Прокуратурою України.
Внесення відомостей до ЄРДР врегульовано Положенням про порядок його ведення, затвердженим наказом Генерального Прокурора України № 69 від 17 серпня 2012 року, згідно пп. 4 п. 2.1 якого, до реєстру вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, що також передбачено і п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України щодо внесення необхідних даних до ЄРДР.
Аналізуючи наведені норми, суд приходить висновку про обов`язок внесення до ЄРДР лише тих відомостей про кримінальне правопорушення, що можуть свідчити про його вчинення.
З дослідженої судом заяви ОСОБА_3 вбачається те, що в ній відсутнє наведення достатніх ознак вчинення кримінального правопорушення як такого, тим більше, в контексті норм ст. 400 та ст. 442 КК України, на які посилається заявник в своєму зверненні.
Заява ОСОБА_3 носить узагальнений характер, викладена в формі необґрунтованих та невмотивованих припущень заявника і є фактичною незгодою ОСОБА_3 з кваліфікацією дій ОСОБА_4 , розгляд кримінальної справи відносно якої триває, а також з прийнятим раніше рішенням про відмову в порушенні кримінальної справи (постанова про що оскаржувалась заявником до суду, була залишена в силі як судом першої інстанції так і апеляційною інстанцією).
Своєю заявою ОСОБА_3 фактично намагається скасувати рішення про відмову в порушенні кримінальної справи від 26 жовтня 2010 року, яке вже ним оскаржувалось до суду і законність винесеної постанови перевірена Ковпаківським районним судом м. Суми та Апеляційним судом Сумської області (постанова суду першої інстанції від 17 грудня 2010 року, ухвала апеляційної інстанції від 01 лютого 2011 року).
Ч. 2 ст. 307 КПК України передбачений перелік рішень за наслідками розгляду скарг осіб, на бездіяльність правоохоронних органів, в тому числі і на бездіяльність, пов`язану з невнесенням відомостей до ЄРДР. Згідно п. 4 ч. 2 ст. 307 КПК України, за результатами розгляду скарги на бездіяльність прокурора, може бути рішення про відмову у задоволенні скарги.
Враховуючи наведене, а також за відсутності наведених в заяві скаржника достатніх даних, що могли свідчити про вчинення кримінального правопорушення, на думку суду, Управлінням СБ України в Сумській області обґрунтовано по зазначеному зверненню ОСОБА_3 невнесені відомості до ЄРДР.
Інші обставини, наведені в скарзі заявника не доводять його вимог щодо необхідності внесення даних до ЄРДР, як і не спростовують зазначених висновків суду, з огляду на зміст дослідженого в судовому засіданні звернення заявника та наданих сторонами матеріалів, а інші вимоги заявника в контексті ст. 303 КПК України знаходяться поза межами компетенції слідчого судді.
Таким чином, з поданої ОСОБА_3 скарги та матеріалів не вбачається, а в судовому засіданні так і не було встановлено наявності достатніх підстав для внесення відомостей до ЄРДР, а тому скарга ОСОБА_3 є необґрунтованою та не підлягає задоволенню.
Відмовляючи в задоволенні скарги, суд зважає і на ту обставину, що за цими ж самими подіями, викладеними в заяві та скарзі заявника, неодноразово вже відмовлялось слідчими суддями в задоволенні скарг ОСОБА_3 щодо відмови у внесенні відомостей до ЄРДР.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 214, 303-307 КПК України, слідчий суддя
В задоволенні скарги ОСОБА_3 , на бездіяльність Управління Служби безпеки України в Сумській області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань по заяві скаржника від 17 березня 2014 року, відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1