У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Синявського О.Г.

суддів

Косарєва В.І. і Пекного С.Д.

за участю прокурора

Ковтун Н.Я.

адвокатів

ОСОБА_1., ОСОБА_2., ОСОБА_3.,

ОСОБА_4., ОСОБА_5.,

захисників

ОСОБА_6., ОСОБА_7., ОСОБА_8.

розглянула
в судовому засіданні в м. Києві 12 лютого 2008 року кримінальну справу за
касаційним поданням прокурора, касаційними скаргами адвокатів ОСОБА_4.,
ОСОБА_5., захисника ОСОБА_6., засуджених ОСОБА_9., ОСОБА_10., ОСОБА_11. на
вирок Апеляційного суду м.
Києва від 18 листопада 2007 року, яким

ОСОБА_10

ІНФОРМАЦІЯ_1

українця, громадянина України,

засуджено:

- за
ст. 263 ч. 1 КК України на 3 роки позбавлення волі;

- за
ст. 115 ч. 2 п. 6 КК України на 14 років позбавлення волі з конфіскацією всього
належного йому майна;

- за
ст. 289 ч. 3 КК України на 13 років позбавлення волі з конфіскацією всього
майна;

- за
ст. 185 ч. 1 КК України на 2 роки позбавлення волі;

- за
ст. 357 ч. 1 КК України на 1 рік обмеження волі;

- за
ст. 357 ч. 3 КК України на 2 роки обмеження волі, а на підставі ст. 70 КК
України остаточно за сукупністю злочинів визначено покарання - 14 років
позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

ОСОБА_11

ІНФОРМАЦІЯ_2

українця, громадянина України,

засуджено:

- за
ст. 289 ч. 2 КК України на сім років позбавлення волі;

- за
ст. 185 ч. 1 КК України на 2 роки позбавлення волі;

- за
ст. 309 ч. 1 КК України на 3 роки обмеження волі, а на підставі ст. 70 КК
України остаточно за сукупністю злочинів визначено покарання - 7 років
позбавлення волі.

ОСОБА_9,

ІНФОРМАЦІЯ_3

українця громадянина України,

засуджено

- за
ст. 289 ч. 2 КК України на 5 років позбавлення волі.

Постановлено стягнути судові витрати:

- з ОСОБА_10 2648 грн. за проведення
балістичних експертиз.

-з
ОСОБА_11424 грн. за проведення судово-хімічної експертизи.

- з ОСОБА_10, ОСОБА_11та ОСОБА_9 424
грн. в рівних частках за проведення дактилоскопічної експертизи .

Постановлено стягнути з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_12 107 644 грн., на користь ОСОБА_13 100 000 гривень, на користь ОСОБА_14 100 000 гривень.

Згідно з вироком суду ОСОБА_10., ОСОБА_11. і ОСОБА_9. визнано винними і
засуджено за вчинення злочинів за таких обставин.

Восени 2006 року в м. Києві, в районі житлового масиву «Борщагівка».

ОСОБА_10.
у невстановленої слідством особи незаконно придбав перероблений у вогнепальну
зброю пістолет та набої до нього, які зберігав за місцем проживання в АДРЕСА_1

28 січня 2007 року, близько 2 години 05 хвилин, ОСОБА_11., ОСОБА_9. і ОСОБА_10. в АДРЕСА_2,
з метою заволодіння автомобілем «Toyota
Seqnoia» № НОМЕР_1напали на водія цього автомобіля ОСОБА_15. При
цьому ОСОБА_10, вийшовши за межі домовленості про задоволення, автомобілем, з
метою убивства вистрілив у скроню ОСОБА_15. із пістолета, який був при ньому,
внаслідок чого потерпілий помер.

Після цього ОСОБА_10., діючі поза межами домовленості з ОСОБА_11і ОСОБА_9,
обшукав потерпілого і викрав з кишені два мобільних телефони вартістю 2 414
гривень свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, паспорт, військовий
квиток та посвідчення водія на ім'я ОСОБА_15.

ОСОБА_11. в цей час не домовляючись з іншими викрав із автомобіля 100
гривень належних потерпілому. Заволодівши автомобілем «Toyota Seqnoia» вартістю 363 369 грн. усі
поїхали в с. Гоголів Броварського
району, а потім по дорозі застряли у болоті і залишили автомобіль.

Близько 21 години ОСОБА_11. повернувся до цього автомобіля і викрав із нього чуже майно на загальну суму
4 160 гривень, а всього на загальну суму 4260 гривень.

29 січня 2007 року автомобіль «Toyota
Seqnoia» був виявлений і
повернутий власникові - ЗАТ «Форум-ДС».

30 січня 2007 року о 15 годині в будинку АДРЕСА_3 у ОСОБА_11. виявлено в
одязі і вилучено 7, 299 г. наркотичного засобу - канабісу, який він придбав у
невстановленої слідством особи для вживання.

На вирок подане касаційне подання прокурора і касаційні скарги.

У касаційному поданні прокурор, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, просить вирок
скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд.

Доводи подання обґрунтовуються тим, що
суд без достатніх підстав перекваліфікував дії ОСОБА_11. і ОСОБА_9. з ч. 3 ст.
289 на ч. 2 ст. 289 КК України, які, за матеріалами справи, знали про наявність
у ОСОБА_10а бейсбольної біти і вогнепальної зброї, які він взяв для вчинення
нападу, тобто для заволодіння автомобілем з застосуванням насильство
небезпечного для життя і здоров'я потерпілого.

У доповненні до касаційного подання,
прокурор просить виключити із обвинувачення і з вироку вказівку суду про
засудження ОСОБА_11за крадіжку 100 гривень, оскільки це не є злочином, а єдрібною крадіжкою.

Адвокат ОСОБА_1., як видно із змісту його скарги, просить вирок щодо ОСОБА_11.
змінити і пом'якшити йому покарання з застосуванням ст. 75 КК України,
посилаючись на те, що суд не достатньо врахував сукупність пом'якшуючих
покарання обставин, та особу засудженого і призначив надмірно суворе покарання.

Засуджений ОСОБА_11., не заперечуючи винуватості у вчиненні злочину та
правильності кваліфікації його дій, просить змінити вирок і пом'якшити
покарання.

Доводи скарги обґрунтовуються тим,
що суд призначив покарання без урахування його ролі у вчиненні злочинів, особи
та обставин, що пом'якшують покарання.

Захисник ОСОБА_6. просить вирок щодо ОСОБА_10. змінити і пом'якшити йому
покарання з застосуванням ст. 75, 76 КК України, посилаючись на ті ж доводи, що
і засуджений та його адвокат.

Засуджений ОСОБА_10., як видно із змісту його касаційної скарги, просить
вирок щодо нього змінити і пом'якшити йому покарання.

Доводи скарги обґрунтовуються тим, що він
не мав умислу убивати водія, а постріл провів випадково. Крім того, вважає, що суд призначив надмірно
суворе покарання без врахування пом'якшуючих обставин.

Засуджений ОСОБА_9., як видно із змісту його касаційної скарги, просить
вирок змінити і пом'якшити йому покарання, посилаючись на те, що його участь у
вчиненні злочину не значна, ніяких збитків від його дій не наступило і він
вперше притягується до кримінальної відповідальності.

Захисники ОСОБА_4. і ОСОБА_5. просить вирок щодо ОСОБА_9. змінити,
перекваліфікувати його дії з ч. 2 на ст. 27 ч. 5, ч. 1 ст. 289 КК України і
призначити покарання не пов'язане з позбавленням волі.

Доводи скарги обґрунтовуються тим, що в судовому засіданні не добуто
доказів його попередньої змови з ОСОБА_10им і ОСОБА_11на заволодіння
транспортним засобом.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав касаційне подання і
доповнення до нього, вислухавши адвокатів ОСОБА_1., ОСОБА_2., ОСОБА_4.,
ОСОБА_5., ОСОБА_3., захисників
ОСОБА_6., ОСОБА_8., ОСОБА_7., які підтримали касаційні скарги,
перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційного подання і
касаційних скарг, колегія суддів вважає, що скарги і подання задоволенню не
підлягають з таких підстав.

Суд правильно встановив фактичні обставини вчинених засудженими злочинів,
відповідно до пред'явленого обвинувачення.

Висновки суду ґрунтуються на доказах, детально викладених у вироку.

Кваліфікація дій засуджених відповідає встановленим обставинам і у скаргах,
крім ОСОБА_10., не заперечується.

Доводи засудженого ОСОБА_10. та його захисників про те, що він не мав
наміру убивати водія при заволодінні транспортним засобом, а все трапилось
випадково, безпідставні.

Судом встановлено, і засудженим не заперечується той факт, що ОСОБА_10 для
заволодіння транспортним засобом, взяв з собою вогнепальну зброю і привів її у
бойову готовність перед тим, як наблизитися до водія.

Крім того, послідуючі дії ОСОБА_10, і зокрема, витягування трупу водія з
автомобіля, заволодіння майном останнього, не свідчать про те, що дії ОСОБА_10
були випадковими.

За висновком судово-медичного дослідження трупа водія - ОСОБА_15. у нього
виявлено вогнепальна рана у правій скроні, від чого і наступила його смерть (т.
3, а.с. 134-142).

Вказаним доказам в їх сукупності суд дав належну оцінку і дійшов
обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_10. у вчиненні умисного вбивства
із користі.

Ці його злочинні дії вірно кваліфіковані за ст. 115 ч. 2 п. 6 КК України.
Вірною є кваліфікація його дій за ст. 185 ч. 1, 289 ч. 3, 263 ч. 1, 357 ч. 1, 3
КК України, оскільки він після убивства водія заволодів автомобілем, майном
потерпілого та його важливими документами, а також незаконно зберігав і носив
вогнепальну зброю.

Покарання йому призначено відповідно до вимог ст. 65 КК України з
урахуванням ступеня тяжкості вчинених злочинів, особи ОСОБА_10. та обставин, що
обтяжують і пом'якшують покарання.

Не ґрунтуються на матеріалах справи доводи засуджених ОСОБА_11. і ОСОБА_9.,
а також їх адвокатів і захисників про те, що суд призначив їм надмірно суворе
покарання.

Так, за висновком суду, ОСОБА_11. і ОСОБА_9. вчинили злочин, передбачений
ч. 2 ст. 289 КК України, який відноситься до тяжких.

Омельченко, крім того, вчинив крадіжку та зберігав наркотичні засоби.

При призначенні покарання кожному із засуджених суд врахував як мотиви, так
і роль та ступінь участі кожного із них у вчиненні злочинів і тому призначив
ОСОБА_9мінімальне покарання, а ОСОБА_11з урахуванням вчинення інших злочинів
покарання в межах санкції ч. 2 ст. 289 КК України, яке не є максимальним.

Вважати призначене покарання надмірно суворим, колегія суддів підстав не
знаходить.

Доводи адвокатів ОСОБА_5. і ОСОБА_4. про те, що дії ОСОБА_9не вірно
кваліфіковані за ч. 2 ст. 289 КК України і їх слід перекваліфікувати на ч. 1
ст. 289 КК України не ґрунтуються на матеріалах справи і законі.

Так, як встановив суд, засуджені вчинили злочин по заволодінню автомобілем
за попередньою змовою групою осіб, про що у вироку наведені відповідні
докази до такого висновку суду. Кваліфікуючи дії засуджених ОСОБА_9і ОСОБА_11за
ч. 2 ст. 289 КК України суд вказав цю кваліфікуючу ознаку злочину.

Не ґрунтуються на матеріалах справи і доводи касаційного подання прокурора
про те, що суд безпідставно перекваліфікував дії засуджених ОСОБА_11і ОСОБА_9з
ч. 3 на ч. 2 ст. 289 КК України.

Як видно із обвинувального висновку, затвердженого прокурором, а також
із постанов прокурора про зміну обвинувачення
у суді, ОСОБА_11і ОСОБА_9не пред'являлося обвинувачення у тому, що вони
домовлялися при заволодінні автомобілем застосовувати насильство небезпечне для
життя чи здоров'я потерпілого. Не пред'являлося їм обвинувачення і у тому, що
вони погрожували застосувати таке насильство.

Посилання у обвинувальному висновку та у постанові про зміну обвинувачення
в суді на те, що ОСОБА_11і ОСОБА_9 вчинили злочин, передбачений ч. 3 ст. 289 КК
України без вказівки, які ж конкретні їх
дії про це свідчать, тобто без пред'явлення конкретної кваліфікуючої ознаки ч.
3 ст. 289 КК України, не є обвинуваченням у цьому злочині.

Тому суд не маючи процесуальних підстав до зміни обвинувачення в бік
погіршення становища підсудних, обґрунтовано перекваліфікував дії ОСОБА_11і ОСОБА_9з
ч. 3 на ч. 2 ст. 289 КК України і призначив по цьому закону покарання.

Не підлягають до задоволення доводи подання, зазначені у доповненні і
зокрема про необхідність виключення із
вироку вказівки суду про викрадення ОСОБА_1 1100 гривень з таких підстав.

Суд виклавши у вироку фактичні обставини вчиненого злочину, і зокрема
підтвердивши пред'явлене обвинувачення у викрадені ОСОБА_1 1100 гривень не дав
юридичної оцінки цьому епізоду. Органи досудового слідства теж, пред'явивши
ОСОБА_11обвинувачення у викраденні 100 гривень, не дали юридичної оцінки цим
діям.

Суд дав юридичну оцінку діям ОСОБА_11по викраденню із автомобіля, яким вони
незаконно заволоділи, чужого майна на загальну суму 2160 гривень і кваліфікував
їх за ч. 1 ст. 185 КК України, а не за ч. 2 ст. 185 КК України, як за повторне
викрадення.

До того ж, суд і не міг цього зробити, оскільки досудовим слідством і
прокурором при зміні обвинувачення у суді, така кваліфікуюча ознака злочину як
повторність ОСОБА_11не пред'являлася.

Вказівка у мотивувальній частині вироку про те, що всього ОСОБА_11було
викрадено майна на загальну суму 2260 гривень (зараховано і 100 гривень
попередніх) є підтвердженням загальної суми завданих ОСОБА_11збитків і ніяк не
вплинули на кваліфікацію дій останнього та правильність його засудження за ч. 1
ст. 185 КК України.

Порушень процесуального закону, які могли б вплинути на правильність
судового рішення, не встановлено.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 394-396 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційне подання прокурора, касаційні скарги засуджених ОСОБА_10.,
ОСОБА_11., ОСОБА_9., адвокатів ОСОБА_5., ОСОБА_4., ОСОБА_1.,
захисника ОСОБА_6. залишити без задоволення, а вирок Апеляційного суду м. Києва
від 13 листопада 2007 року щодо ОСОБА_10, ОСОБА_11і ОСОБА_9 - без зміни.

Судді:

Синявський О.Г. Косарєв В.І. Пекний С.Д.