477/7/13-к 19.11.2013
Провадження № 11-кп/784/360/13 Головуючий першої інстанції: Саукова А.А.
Категорія: ч. 1 ст. 115 КК України Доповідач апеляційного суду: Олещук Т.Л.
У Х В А Л А

про залишення апеляційної скарги без руху

19 листопада 2013 року м. Миколаїв

Суддя судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Миколаївської області Олещук Т.Л., розглянувши матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_2, потерпілих ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на вирок Жовтневого районного суду Миколаївської області від 09 жовтня 2013 року за обвинуваченням ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 115 КК України,

встановив:

Вироком Жовтневого районного суду Миколаївської області від 09.10.2013р. ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, та призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 8 років.

На вказаний вирок подані: апеляційна скарга обвинуваченим ОСОБА_2 та апеляційна скарга від обох потерпілих ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

Що стосується апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_2, то відповідно до ч. 6 ст. 396 КПК України до апеляційної скарги та доданих до неї письмових матеріалів надаються копії в кількості, необхідній для їх надіслання сторонам кримінального провадження та іншим учасникам судового провадження, інтересів яких стосується апеляційна скарга. Цей обов'язок не поширюється лише на обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом або тримається під вартою.

Як вбачається з наданих матеріалів, обвинувачений ОСОБА_2 не знаходиться під домашнім арештом та не тримається під вартою. Таким чином, вказана вимога поширюється на апелянта, але виконана ним не була. Обвинувачений не надав копії апеляційної скарги у достатній кількості для надіслання сторонам кримінального провадження та іншим учасникам судового провадження, інтересів яких вона стосується.

Оскільки дана апеляційна скарга обвинуваченого не відповідає вимогам ст.396 КПК України, вона підлягає залишенню без руху.

Потерпілими ОСОБА_3 та ОСОБА_4 подана апеляційна скарга, в якій вони просять вирок суду в частині призначеного покарання скасувати у зв'язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, ухвалити новий вирок, за яким призначити ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 115 КК України покарання у вигляді позбавлення волі строком на 15 років. Крім того, просять стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 моральну шкоду в розмірі 100 тисяч грн. Не оскаржуючи кваліфікації дій та доведеності вини ОСОБА_2 у вчиненому кримінальному правопорушенні, апелянти просять дослідити наступні докази:

· висновок експерта №415 від 29.07.2011р. судово-медичного дослідження трупа ОСОБА_5 (а.с.62-65);

· протокол відтворення обстановки та обставин події від 07.07.2011р. за участю обвинуваченого ОСОБА_2;

· висновок експерта №243 від 26.08.2011р. (а.с.109-111);

· протокол огляду місця події від 06.07.2011р. (а.с.69-79);

· висновок експерта №1386 від 06.07.2011 р. (а.с.106);

· висновок експерта №1642 від 06.07.2011р. (а.с.175);

· висновок експерта №214 від 10.08.2011 р. (а.с.131-135);

· висновок експерта №215 від 19.08.2011р. (а.с.137-140);

· довідка з Миколаївського обласного диспансеру (а.с.145);

· акт №454 спеціальної медичної комісії наркологічних експертиз (а.с.171);

· справа №9-38/11 про обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_2;

· позовну заяву ОСОБА_4.

·

Розглянувши апеляційну скаргу потерпілих ОСОБА_3 та ОСОБА_4 суд прийшов до наступного.

Згідно положень ст.393 КПК України апеляційну скаргу мають право подати потерпілий або його законний представник чи представник - у частині, що стосується інтересів потерпілого, але в межах вимог, заявлених ними в суді 1-ої інстанції; цивільний позивач, його представник або законний представник - у частині, що стосується вирішення цивільного позову.

Однією з вимог потерпілих в апеляційній скарзі є стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 моральної шкоди в розмірі 100 тисяч грн.

Проте, позов про стягнення моральної шкоди потерпілою ОСОБА_4 не заявлявся, цивільним позивачем її визнано не було, а інтересів потерпілого ОСОБА_3 зазначені вимоги про стягнення моральної шкоди взагалі не стосуються.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 396 КПК України, якщо в апеляційній скарзі зазначаються обставини, які не були досліджені в суді 1-ої інстанції, то в ній зазначаються причини цього. Позовна заява ОСОБА_4, як і справа №9-38/11 про обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_2, про дослідження яких ставлять питання апелянти, в суді 1-ої інстанції не досліджувались, причини цього апелянтами в апеляційній скарзі не вказані, та не зазначено, з яких підстав ці докази необхідно дослідити у суді апеляційної інстанції..

Що стосується інших доказів, які просять дослідити в апеляційній інстанції потерпілі ОСОБА_3 та ОСОБА_4, то згідно ч. 3 ст. 404 КПК України, за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов'язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції неповністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом 1-ої інстанції, виключно, якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді 1-ої інстанції або, якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується. Апелянтами не наведено, в чому полягає неповнота або, які порушення, було допущено під час дослідження вказаних доказів та взагалі не зазначені причини необхідності повторного дослідження вказаних доказів судом апеляційної інстанції.

Крім того, як вбачається з апеляційної скарги потерпілих, вони, не оспорюючи обставин вчинення злочину та його кваліфікацію, просять призначити ОСОБА_2 більш суворе покарання, тому з апеляційної скарги незрозумілою є позиція потерпілих про повторне дослідження фактичних обставин та повторну перевірку їх доказами.

З положень ст. 393 КПК України випливає, що учасники судового провадження мають право подати апеляційну скаргу в певних межах. Вимоги потерпілого ОСОБА_3 та потерпілої ОСОБА_4 виходять за межі, передбачені КПК України. Тому, потерпілим слід подати апеляційну скаргу кожному окремо із зазначенням вимог кожного з них та їх обґрунтування з посиланням на те, в чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Що стосується вимог апеляційної скарги потерпілих щодо стягнення з обвинуваченого на користь потерпілої ОСОБА_4 моральної шкоди, то ОСОБА_4 необхідно навести дані на підтвердження визнання її цивільним позивачем.

Таким чином, оскільки апеляційна скарга потерпілих ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не відповідає вимогам ст.396 КПК України, вона підлягає залишенню без руху.

Керуючись ст. 399 КПК України, суддя

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_2 на вирок Жовтневого районного суду Миколаївської області від 09.10.2013р. щодо нього - залишити без руху.

Апеляційну скаргу потерпілих ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на той же вирок щодо ОСОБА_2 - залишити без руху.

Надати строк обвинуваченому та потерпілим для усунення вказаних в ухвалі недоліків до 06 грудня 2013 року.

Суддя апеляційного суду Т.Л. Олещук

Миколаївської області