АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 210/1364/14-кСуддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/38/К/15Суддя-доповідач ОСОБА_2
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6
захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8
розглянула 22 січня 2015 року у відкритому судовому засіданні в м.Кривому Розі апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , їх захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_7 на вирок Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу від 27.11.2014р., яким
ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Кривого Рогу, українець, громадянин України, судимий: 13.10.2010р. за ст.ст.186 ч.2, 304 ч.1 із застосуванням ст.ст.69,70 ч.1 КК України до 3 років позбавлення волі, 2.04.2014р. за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі
засуджений за ст.190 ч.2 КК України до 3 років позбавлення волі, за п.п. 1, 7, 12 ч. 2 ст.115 КК України до 13 років позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів призначено покарання 13 років позбавлення волі.
На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю вироків остаточно призначено покарання 13 років 1 місяць позбавлення волі.
ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м.Кривого Рогу, українець, громадянин України, судимий: 13.10.2010р. за ст.186ч.2 із застосуванням ст.69 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі та звільнений 7.12.2012р. за відбуттям строку покарання
засуджений за п.1, 7, 12 ч.2 ст.115 КК України до 13 років позбавлення волі.
Стягнуто з ОСОБА_10 та ОСОБА_9 в рівних частинах по 612,60грн. з кожного на користь держави судові витрати на залучення експертів.
Вироком суду ОСОБА_10 та ОСОБА_9 визнані винними в скоєнні злочину при наступних обставинах.

ОСОБА_10 , повторно 23.12.2013р. у нічний час у дворі будинку АДРЕСА_1 зустрів раніше незнайому йому ОСОБА_11 1994р. народження, яка в стані алкогольного сп`яніння сиділа біля першого під`їзду будинку. В процесі спілкування у ОСОБА_10 виник умисел на незаконне заволодіння шляхом її мобільним телефоном "SamsungS3310", і, реалізуючи свій злочинний умисел з корисливих мотивів шляхом обману та зловживанням довірою, під приводом здійснення телефонного дзвінка, спонукав ОСОБА_11 передати йому її мобільний телефон.

Виходячи з помилкової переконаності у добросовісності дій ОСОБА_10 , ОСОБА_11 близько 2.00год 23.12.2013р., сама передала ОСОБА_10 мобільний телефон "SamsungS3310" вартістю 400грн з sim-картою оператора мобільного зв`язку "Київстар" вартістю 25грн, картою пам`яті вартістю 50грн, і оплаченими послугами зв`язку на суму 25грн, всього на загальну суму 500грн .

Заволодівши шляхом обману та зловживання довірою майном ОСОБА_11 , ОСОБА_10 зник з місця злочину, і згодом звернув його на свою користь, тим самим заподівши потерпілій матеріальної шкоди на загальну суму 500грн.

Крім того, 23.12.2013р. у вечірній час ОСОБА_10 та ОСОБА_9 за попередньою змовою, будучи в стані алкогольного сп`яніння, з метою умисного протиправного заподіяння смерті з хуліганських мотивів малознайомим ОСОБА_12 та його співмешканці ОСОБА_13 прийшли в приміщення господарської споруди, розташованої між будинком АДРЕСА_2 , обладнаної для тимчасового проживання внаслідок відсутності власного житла. Реалізуючи свій умисел на умисне вбивство двох осіб із хуліганських мотивів, ОСОБА_10 і ОСОБА_9 , діючи за попередньою змовою, знаходячись у приміщенні зазначеної господарської споруди, близько о 2.00годин 24.12.2013р., проявляючи агресію, посилену станом алкогольного сп`яніння, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, проявляючи особливу зухвалість, безпричинно почали умисно завдавати потерпілим ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які лежали на підлозі, взутими ногами та підшуканими в даному приміщенні дерев`яними палицею, держаком совкової лопати і невстановленою слідством гілкою численних ударів в голову та інші частини тіла, усвідомлюючи при цьому невідворотність настання смерті ОСОБА_12 та ОСОБА_13 і свідомо бажаючи настання саме таких наслідків.

Після побиття потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_9 покинули приміщення господарської споруди та відійшли до будинку АДРЕСА_3 , де усвідомили, що виконали лише частину задуманого ними злочину вбивства двох осіб з хуліганських мотивів, фактично помиляючись, що під час побиття потерпілих ОСОБА_14 та ОСОБА_15 вони заподіяли смерть лише ОСОБА_12 , який у дійсності був ще живий, але знаходився в непритомному стані.

ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , діючи з метою доведення до кінця свого умислу на вбивство двох осіб із хуліганських мотивів, знову повернулися до ОСОБА_12 та ОСОБА_13 в приміщення господарської споруди за тією ж адресою, і, продовжуючи грубо порушувати громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, проявляючи особливу зухвалість, безпричинно, близько о 2.10год 24.12.2013р. умисно завдали потерпілій ОСОБА_13 , яка лежала на підлозі, раніше підшуканими дерев`яними знаряддями вбивства численних ударів в голову та верхні кінцівки, усвідомлюючи при цьому невідворотність настання смерті ОСОБА_13 та свідомо бажаючи настання саме таких наслідків та розуміючи, що вчинили усі дії необхідні для заподіяння смерті ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , покинули місце злочину, залишивши потерпілих лежати на підлозі господарської споруди, розташованої між будинком АДРЕСА_2 .

В цей же день, 24.12.2014р. близько о 6.20год ОСОБА_16 , проходячи біля господарських споруд за вказаною адресою, виявив потерпілих ОСОБА_13 без ознак життя та потерпілого ОСОБА_12 , який залишався ще живим, та викликав бригаду швидкої медичної допомоги, працівники якої прибувши близько 7.00год 24.12.2014р. констатували біологічну смерть потерпілих ОСОБА_13 та ОСОБА_12 .

В результаті спільних протиправних дій ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , вчинених за попередньою змовою групою осіб з метою умисного вбивства двох осіб, із хуліганських мотивів потерпілій ОСОБА_13 було спричинено тілесні ушкодження у вигляді: ознак відкритої черепно-мозкової травми у вигляді: параорбітальної гематоми правого ока, розміром 6x4см; синців: навколо лівого ока з переходом на виличну та завушну ділянки, розміром 18x13см, на тильній поверхні 2,3,4 пальців правої кисті, розміром 2,5x2см; на тильній поверхні лівої кисті з переходом на нижню третину лівої кисті розміром 20x9,5см, ліва кисть набрякла; забійних ран: в лівій тім`яній області, розміром 2,5x0, см, з розтрощеними зсадженими стінками, на лівій вушній раковині 4 рани дугоподібної та лінійної форми довжиною від 3 до 4см, з розтрощеними хрящами мочки вуха ; саден: на спинці носа більш праворуч, розміром 3x2x2см, на лівій половині обличчя в лобно-вилічній ділянці на фоні синця, розміром 8x6см; на слизовій оболонці нижньої губи праворуч та лівої щоки - крововиливи, розмірами від 1x1 см до 3,5x2,5см; крововиливи в м`які тканини голови в правій лобній області, розміром 8x4,5см, та в лівій лобно-потиличній області, розміром 20x15см, товщиною до 1см; вдавлений перелом черепу в лівій лобно-скронево- тім`яній області, на ділянці розміром 13x7см, з розтрощенням зовнішнього краю очниці, з утворенням фрагментів чотирикутникової та трикутникової форми розмірами від 2x1,5x1,5 см до6x3x4,5x3,5см; в проекції перелому уламки занурені в порожнину черепа на 0,7 см; зі сторони внутрішньої кісткової пластинки лінії переломів розповсюджуються на лобні кістки з обох сторін, з розтрощенням турецького сідла та великого крила клиновидної кістки; під твердою мозковою оболонкою, над правою півкулею головного мозку, нашарування рихлих згортків крові, загальним об`ємом до 80 см кубічних; під м`якою мозковою оболонкою, в лобно-скроневих долях ліворуч, в лобно-скронево-потиличних праворуч та на базальній поверхні обох тім`яних долів - обмежено-дифузні крововиливи, розмірами від 3,5x2см до 13x9см, розташовані на підвищеному рівні від борозен та звивин; рідка кров в шлуночках головного мозку.

- потерпілому ОСОБА_12 було спричинено тілесні ушкодження у вигляді:відкритої черепно-мозкової травми у вигляді: садна правого скату носа яке переходить у синець правої щоки прямокутної форми з просвітленням у центрі; садна лівої виличної області; ран Х-подібної форми - ран №№1,3; рана №1 правої скроневої області умовний центр рани розташований на 9см вище та 3,5см вперед від правого зовнішнього слухового отвору; рана №3 правої скроневої області, розташована на 4,5см до заду від рани №3; кутоподібної рани №6 на 6см вище лівої брови та 5см лівіше середньої лінії голови, кінці рани орієнтовані на 6,12 та 3,9 годин умовного циферблату; щілиноподібних ран №№2,4,5,7,8,9,10,11,12: рана №2 правої скроневої області, розташована на 3,5см к заду від умовного центру рани № 1, кінці рани орієнтовані на 4 та 10 годин умовного циферблату, центр рани розташований на 9см вище правого зовнішнього слухового проходу; рана №4 правої скроневої області на 14см вище правого зовнішнього слухового проходу, кінці рани орієнтовані на 8,2 години умовного циферблату; рана №5 лівої лобової області, кінці рани орієнтовані на 8, 10 годин умовного циферблату; рана №7 розташована на 3,5см вище рани №6, кінці рани орієнтовані на 3,9 годин умовного циферблату; рана №8 лівої лобово-скроневої області яка проходить від зовнішнього краю лівої брови до лівої скроневої області, кінці рани орієнтовані на 6,12 годин умовного циферблату; рана №9 лівої скроневої області розташована на 2 см вперед та 10см вище лівого зовнішнього вушного проходу, кінці рани орієнтовані на 7, 1 час умовного циферблату; рана №10 лівої скроневої області відходить від середини рани №9, кінці рани орієнтовані на2,8 годин умовного циферблату; рана №11 лівої скроневої області розташована на 0,6см нижче та паралельно рані №10, кінці рани орієнтовані на 2,8 годин умовного циферблату, рана пересікає рану № 9; рана №12 лівої скроневої області на 2см нижче та паралельно рані № 11, кінці рани орієнтовані на 2,8 годин умовного циферблату; зливного не рівномірно вираженого крововиливу в м`яких покривних тканинах голови відповідно зовнішнім ушкодженням; епідурального крововиливу, вогнищевих крововиливів під оболонки та в речовину головного мозку правої та лівої скроневої часток; тупа травма тулуба та кінцівок у вигляді розлитих синців зливного характеру на зовнішньо-бічних поверхнях верхніх кінцівок (на правій 4 синця, на лівій 2 синця), три садна на тлі синця правого плеча, садно на тлі синця лівої кісті; двох синців правого стегна неправильно прямокутної форми з просвітленнями по центру, крововиливів в м`яких тканинах кінцівок відповідно синцям, розтрощення, фрагментації м`язів правого плеча відповідно саднам; вогнищевих крововиливів в міжреберних м`язах 5-го міжребер`я по правій передньопіхвовій лінії та 7-го міжребер`я по лівій середньо ключичній лінії.

Згідно висновків судово-медичних експертиз №2661 від 24.01.2014р. та №2661"д" від 20.02.2014р. виявлені на трупі потерпілої ОСОБА_13 тілесні ушкодження:

- у вигляді синців верхніх кінцівок за своїм характером відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень;

- на голові, які призвели до відкритої черепно-мозкової травми, за своїм характером відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя і перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку зі смертю потерпілої ОСОБА_13 , що настала від тілесних ушкоджень на голові, які в своїй сукупності спричинили розвиток відкритої черепно-мозкової травми, яка супроводжувалася розтрощенням черепу та ускладнилася крововиливами під оболонки, в речовину та шлуночки головного мозку.

Згідно висновків судово-медичних експертиз № 2662 від 16.01.2014р. та №2662"д" від 21.02.2014р. виявлені на трупі потерпілого ОСОБА_12 тілесні ушкодження:

- в області верхніх і нижніх кінцівок та грудині за своїм характером відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень;

- в області голови до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя і перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку зі смертю потерпілого ОСОБА_12 , що настала в результаті відкритої черепно-мозкової травми, яка супроводжувалася ушкодженням м`яких тканин, переломом кісток склепіння черепу, крововиливами під оболонки та в речовину головного мозку.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_10 просить вирок змінити перекваліфікувати його дії зі ст.115 на ст.121 ч.2 КК України та призначити більш м`яке покарання з передбачених санкцією даної статті, але при цьому вважає судове рішення законним, справедливим, яке відповідає всім вимогам КПК України. В обґрунтування посилається на те, що щиро розкаявся, допомагав та співпрацював зі слідством, має на утриманні неповнолітню дитину.

Обвинувачений ОСОБА_9 в апеляційній скарзі просить вирок скасувати та перекваліфікувати його дії на ст.121ч.2 КК України. В обґрунтування посилається на те, що свідок ОСОБА_17 нічого не бачив, тому, що являється інвалідом по зору і при денному світлі не бачить на відстані 5 метрів, а в момент нанесення тілесних ушкоджень потерпілим його не було, тому його покази не можуть бути використані, як докази. Експерт в судовому засіданні підтвердив той факт, що ніхто не повертався щоб знову наносити удари потерпілим, всі удари були нанесені одночасно. А між нанесенням тілесних ушкоджень і смертю потерпілих пройшло 6 7 годин. Судом неповно проведено судовий розгляд, і застосована неправильна кваліфікація його дій. Змови між ним та ОСОБА_18 також не було.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_10 просить вирок скасувати, постановити новий, яким перекваліфікувати дії обвинуваченого ОСОБА_19 зі ст.115 на ч.2 ст.121 КК України та призначити покарання відповідно до санкції статті. В обґрунтування посилається на те, що в судовому засіданні встановлено, що мотивів у ОСОБА_10 для спричинення смерті потерпілим не було, оскільки з потерпілими він знайомий не був, неприязних відносин до них не мав, наносив їм тілесні ушкодження в результаті раптово виниклих обставин.

Суд першої інстанції однобічно підійшов до оцінки обставин скоєного злочину та не приняв до уваги, що неможливо вважати доказаним заподіяння тілесних ушкоджень потерпілим з умислом на вбивство, бо це тільки припущення. ОСОБА_10 та ОСОБА_9 показали в судовому засідані, що били потерпілих на підставі виниклої люті, викликаної обманом потерпілого ОСОБА_14 . Крім того, вони були втрьох, зі знайомим ОСОБА_17 . Коли вони пішли приблизно о 2год. ночі, то потерпілі були ще живі. Факт того, що потерпілі були живі підтверджує і висновок судово-медичної експртизи трупа ОСОБА_12 № 2662 Д, в якому зазначено, що смерть потерпілого настала у проміжок часу з 5години 10 хв.+/- 2-4 години і показанями цього ж експерта, допитаного в залі суду, який підтвердив свій висновок і пояснив, що всі тілесні ушкодженняя були прижиттевими.

Не надана правова оцінка діям ОСОБА_20 , який був разом з ОСОБА_10 та ОСОБА_9 в час побиття потерпілих. Він не притягнутий до відповідальності ні як співучасник, ні як особа, що сприяла скоєнню злочину.

Також у вироку не зазначено, від чиїх саме дій були спричинені тілесні ушкодження, в результаті яких настала смерть потерпілих, від ударів ОСОБА_10 , ОСОБА_9 чи від ударів ОСОБА_17 . На місці злочину не знайдено слідів ОСОБА_10 , а на самому ОСОБА_19 та на його одязі не знайдено слідів крові потерпілих.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 просить скасувати вирок з причини неповноти судового розгляду, невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, істотного порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність. Просить постановити новий вирок, яким визнати ОСОБА_21 винним за ч.2 ст.121 КК України та призначити покарання в межах санкції зазначеної статті КК України. В обґрунтування посилається на те, що суд не дослідив всі обставини та не звернув увагу на висновки експертиз.

ОСОБА_9 вину визнав частково, стверджував, що не мав умисла на вбивство потерпілих, бив їх тому, що чоловік йому збрехав, спочатку бив чоловіка, а потім жінку тростю, а після того як вона зламалася, підібраною палицею, бив куди попало, умислу на вбивство не мав.

Суд покази свідка ОСОБА_17 визнав належним і допустимим доказом, не взявши до уваги, що свідок ОСОБА_20 під час скоєння злочину з ОСОБА_21 та ОСОБА_19 перебував весь час разом з ними, виконував разом із обвинуваченими певні дії по відношенню до потерпілих, хоча мав можливість піти з місця злочину та покликати когось на допомогу, викликати працівників правоохоронних органів. До свідчень ОСОБА_20 потрібно відноситись критично, бо бажання уникнути відповідальності за участь у скоєнні злочину разом з ОСОБА_21 та ОСОБА_19 не могло не позначитись на достовірності його показів.

Судом не взятий до уваги висновок експертизи, який підтвердив експерт ОСОБА_22 , пояснивши, що між нанесенням тілесних ушкоджень та смертю потерпілого ОСОБА_12 могло пройти декілька годин, що весь цей час потерпілий знаходився у свідомості та міг пересуватися. Це підтверджуються також показами свідка ОСОБА_16 , який о 06.15год. розмовляв з потерпілим Первушиним та свідка ОСОБА_23 , яка прибула на місце події в складі бригади швидкої допомоги та чула в сараї стогін. Коли спеціальна бригада приїхала та винесла тіло чоловіка, то він вже не дихав.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , їх захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , які підтримали свої апеляційні скарги, прокурора який заперечував проти задоволення апеляційних скарг, вивчивши матеріали провадження, перевіривши аргументи апеляційних скарг, зіставивши їх з наявними матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , їх захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_7 не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_24 в скоєні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, при обставинах, викладених у вироку суду, правильність кваліфікації дій засудженого в апеляційній скарзі обвинуваченим та захисником не оскаржуються, тому відповідно до вимог ст.404 КПК України законність та обґрунтованість вироку в цій частині апеляційним судом не перевіряється.

Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, які могли б істотно вплинути на законність вироку, колегією суддів не встановлено.

Висновки суду про доведеність вини обвинувачених в скоєні вбивства ОСОБА_14 та ОСОБА_15 відповідають фактичним обставинам справи, підтверджуються наведеними у вироку доказами, які судом були досліджені повно та об`єктивно.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, судом дослідженні всі обставини, які могли мати значення для справи. Неповноти та істотних порушень вимог кримінально-процесуального законодавства, на що зокрема посилаються в скаргах захисники, перевіркою матеріалів провадження не виявлено. Докази, зібрані в справі, є допустимі та достатні. А посилаючись у скарзі на допущену судом першої інстанції неповноту судового розгляду, захисники не вказали, в чому саме полягає неповнота та які обставини в справі залишились не дослідженими. Тому колегія суддів вважає такі посилання голословними.

Судом проведений детальний аналіз сукупності всіх обставин скоєння злочину, та пояснень обвинувачених, за результатами якого суд прийшов до правильного висновку про те, що дії ОСОБА_10 та ОСОБА_9 слід кваліфікувати за п.1, 7, 12 ч.2 ст.115 КК України.

Посилання обвинувачених та їх захисників в скаргах на те, що вони не мали наміру вбивати потерпілих, безпідставні, оскільки, як правильно вказав суд у вироку, кожному з потерпілих, які перебували в лежачому положенні та не мали змоги захиститись, була завдана велика кількість ударів з силою в життєво важливий орган голову, що вказує на направленість умислу обвинувачених саме на протиправне заподіяння смерті людині. Як не заперечували і самі обвинувачені, нанесення великої кількості ударів потерпілим продовжувалось тривалий час до тих пір, поки потерпілі не перестали подавати ознаки життя. Тільки після цього обвинувачені залишили їх в приміщенні будівлі та пішли геть, не намагаючись надати їм допомогу.

Посилаючись на висновок експерта щодо часу настання смерті, захисники в скаргах виклали лише свої міркування та оцінку самого висновку, а не обґрунтовані доводи щодо його значення в комплексі всіх обставин. Дійсно експерти вказували на те, що між нанесенням тілесних ушкоджень та смертю потерпілих міг пройти певний проміжок часу. Але причиною смерті обох потерпілих стали відкриті черепно-мозкові травми, що з урахуванням вищезазначених обставин, характеру та спрямованості спільних дій свідчить про наміри саме позбавлення життя потерпілих. Тому в такому випадку, як зазначено в постанові Пленуму ВСУ від 7.02.2003р. №2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи», тривалість часу, що минув з моменту заподіяння ушкоджень до настання смерті потерпілого для кваліфікації злочину, як умисне вбивство, значення не має.

Таран в скарзі заперечує змову з ОСОБА_18 , але узгодженість спільних дій обвинувачених при нанесенні ударів потерпілим, поєднана спільним умислом, обмін знаряддями побиття свідчить саме про змову на вбивство.

Піддаючи сумніву покази свідка ОСОБА_17 , захисники посилаються на те, що його особа не встановлена, і покази його неправдиві. Але ці заперечення не можуть бути прийняті колегією суддів. Свідок при допиті в суді був приведений до присяги та попереджений про кримінальну відповідальність, його особу засвідчили самі обвинувачені. Він підтвердив покази обвинувачених, які й самі не заперечували, що наносили удари потерпілим. А вирішення питання про його відповідальність не впливає на кваліфікацію дій ОСОБА_10 та ОСОБА_9 . До того ж ОСОБА_21 вказав у скарзі, що ОСОБА_17 в момент нанесення ними ударів потерпілим не був присутній.

Оскільки захисниками поставлено питання про кваліфікацію дій обвинувачених за ч.2 ст.121 КК України, і вони, як і їхні підзахисні, не заперечують факт нанесення потерпілим тілесних ушкоджень, не зрозумілі посилання захисника ОСОБА_25 в скарзі на те, що слідів ОСОБА_19 на місці злочину не знайдено, і які, на думку колегії суддів, свідчать лише про неузгодженість доводів скарги.

Під час проведення судово-психіатричних експертиз обвинувачені також не заперечували факт скоєння вбивства двох безхатченків (а.с.114-115,122-123 т.2), детально описуючи події 23.12.2013р.

В подальшому обвинувачені намагались зменшити свою вину, пояснюючи скоєне агресією потерпілого при надуманих обставинах, негативно характеризуючи потерпілого, визнаючи лише сам факт заподіяння тілесних ушкоджень. Така позиція просліджується і в апеляційних скаргах, в яких обвинувачені наполягають на кваліфікації їх дій за менш суворою статтею КК України, що колегія суддів розцінює лише як спосіб захисту.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції, врахувавши всі обставини справи, тяжкість скоєного злочину, дані про особи обвинувачених, наявність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, призначив обвинуваченим покарання, яке відповідає вимогам ст.65 КК України.

Керуючись ст.ст.405-407,418 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та їх захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу від 27.11.2014р. відносно ОСОБА_10 та ОСОБА_9 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді апеляційного суду ОСОБА_2

Дніпропетровської області

ОСОБА_26

ОСОБА_3

_____________________________________________________________________________

провадження №11-кп/774/38/К/2015 Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
категорія п.1, 7, 12 ч.2 ст.115, ст.190 ч.2 КК України Доповідач суддя ОСОБА_2