СУД КІРОВОГРАДСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 11а - 547/2008
р. Головуючий у суді
І інстанції Охременко В.А.
Категорія: ст.187 ч.2
Доповідач у суді ІІ інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 серпня 2008 року. Колегія суддів судової
палати у кримінальних
справах апеляційного суду
Кіровоградської області у складі :

головуючого -
судді Зубка К.А.,

суддів Деревінського С.М., Бабича О.П.,

за участю прокурора Голубенко Г.П.,

захисників-адвокатів ОСОБА_4, ОСОБА_3

розглянула
у відкритому судовому засіданні у м. Кіровограді кримінальну справу за
апеляціями засудженого ОСОБА_1, засудженого ОСОБА_2 та захисника-адвоката
ОСОБА_3 в його інтересах на вирок Новоукраїнського районного суду
Кіровоградської області від 26 травня 2008 року, яким

ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1

року народження, українця, громадянина України, з середньою
освітою, не працює, проживає с. Іванівна Новоукраїнського району Кіровоградської області, судимий

- 18.04.2007 року Новоукраїнським районним судом за ч.1
ст.289 КК України до 3 років позбавлення волі, з іспитовим строком на 1 рік,

засуджений
за ч.2 ст.187 КК України до 7 років позбавлення волі. На підставі ст.71 КК
України частково приєднано невідбуте покарання згідно вироку Новоукраїнського
районного суду від 18.04.2007 року і остаточно призначено 7 років 6 місяців позбавлення волі;

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, з
середньою освітою, працює водієм ПП «Ласка» в м. Кіровограді, проживає с.
Іванівна Новоукраїнського району
Кіровоградської області, не судимий

засуджений
за ч.2 ст.187 КК України до 7 років позбавлення волі, за ч.1 ст.263 КК України
до 2 років позбавлення волі. На підставі ст.70 КК України за сукупністю
злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно
призначено 7 років позбавлення волі.

Суд визнав винними ОСОБА_2 та ОСОБА_1, у тому, що 25 лютого 2008 року
близько 1 години в селі Димино Новоукраїнського району Кіровоградської області
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння приїхали у
згадане село на автомобілі, який належить батькові засудженого ОСОБА_2, щоб
забрати гроші у потерпілого ОСОБА_5 Приїхавши до сільського клубу вони
дочекались потерпілого і почали його бити, вимагаючи при цьому гроші. Так як
потерпілий сказав, що у нього грошей немає засуджені хотіли затягнути його в
багажник автомобіля. Після цього засуджений ОСОБА_2 з обріза рушниці здійснив
постріл в землю в напрямку потерпілого
ОСОБА_6 після якого потерпілий втік.

У своїх апеляціях:

- засуджений ОСОБА_1 просить переглянути вирок
районного суду щодо правильності кваліфікації його дій. Водночас просить направити
кримінальну справу на додаткове розслідування або на новий судовий розгляд,
мотивуючи тим, що потерпілий ОСОБА_6 був винен йому гроші, а про те, що у
ОСОБА_2 знаходилася вогнепальна зброя він не знав.

- засуджений ОСОБА_2 просить переглянути його
кримінальну справу і не позбавляти його волі, мотивуючи тим, що він раніше до
кримінальної відповідальності не притягався, працював водієм на ПП
«Ласка».

-
захисник-адвокат ОСОБА_3 в інтересах засудженого ОСОБА_2 просить вирок
районного суду щодо його підзахисного змінити та застосувати до ОСОБА_2 ст.69,
69-1 та 75 КК України, мотивуючи тим, що
засуджений у вчиненні інкримінованих йому злочинів визнав себе винним, в
скоєнні злочину розкаявся, за місцем проживання та роботи характеризується
позитивно, раніше до кримінальної відповідальності не притягався, матеріальну
шкоду потерпілому відшкодував у повному обсязі.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який просив вирок залишити без
зміни, а апеляції без задоволення, пояснення засудженого ОСОБА_1 та в його
інтересах захисника-адвоката ОСОБА_4, які підтримали апеляційну скаргу
засудженого, пояснення засудженого ОСОБА_2 та в його інтересах
захисника-адвоката ОСОБА_3, які підтримали свої апеляційні скарги,
перевіривши матеріали кримінальної
справи та, обговоривши доводи апеляції,
колегія суддів вважає, що апеляції підлягають частковому
задоволенню з таких підстав.

Висновок суду про винність засудженого ОСОБА_2 у скоєні злочину за ч.1
ст.263 КК України при обставинах зазначених у вироку ґрунтується на сукупності
достовірних і узгоджених між собою доказів, а тому його дії правильно
кваліфіковані, як виготовлення, носіння та зберігання вогнепальної зброї без
передбаченого законом дозволу.

Так засуджений ОСОБА_2 як на досудовому та судовому слідстві пояснював, що
на весні 2007 року в м. Кіровограді в районі «Критого ринку» у невідомих осіб
придбав гладкоствольну мисливську двуствольну рушницю, яку в подальшому
самостійно шляхом укорочення стволів на ложі переробив її на обріз мисливської
гладкоствольної рушниці. 25.02.2008 року із згаданої вище рушниці він здійснив
постріл у землю, щоб налякати потерпілого ОСОБА_6

(а.с. 32,108-109, 234)

Згідно висновку судово-балістичної
експертизи №83 від 24.03.2008 року згадана вище гладкоствольна мисливська двуствольна рушниця є вогнепальною зброєю.

(а.с. 54-56)

Висновок суду про винність
засуджених ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у скоєні злочину за ч.2 ст. 187 КК України не ґрунтується на матеріалах
справи.

Як вбачається з показань
засудженого ОСОБА_1 які він давав на досудовому
слідстві так і під час розгляду справи в суді першої інстанції, 24.02.2008 року
о 21 год. 30 хв. у м. Кіровограді в районі «Старого автовокзалу» він зустрів
ОСОБА_2 і вони поїхали в с. Іванівку Новоукраїнського
району Кіровоградської області до своїх батьків, коли вони їхали у
згадане село він розповів ОСОБА_2 про те, що потерпілий ОСОБА_6 винен йому гроші, в сумі 250 гривень, які не хоче
повертати. По дорозі до батьків вони вирішили поїхати у с. Димине, де
проживав потерпілий, і забрати у нього борг.

25.02.2008 року близько 1 години
вони приїхали у згадане село і біля сільського будинку культури зустріли потерпілого ОСОБА_6 Вийшовши з автомобіля, вони запитали у потерпілого про гроші, однак
ОСОБА_6 їм сказав, що ніяких грошей у нього немає і він нікому нічого не винен.
Після цього засуджені почали наносити
потерпілому удари у різні частини тіла. Далі ОСОБА_2 витягнув із
автомобіля рушницю і вистрілив у землю біля потерпілого, якого він ОСОБА_1,
тримав за одяг. Після пострілу ОСОБА_6 вирвався із його рук і втік, а він та
ОСОБА_2 поїхали по домівках батьків.

(а.с. 22,
79-81, 100-101, 134-135, 233-234)

З пояснень засудженого ОСОБА_2 які
він давав на досудовому слідстві так і під час розгляду справи в суді першої інстанції вбачається, що
24.02.2008 року о 21 год. 30 хв. у м. Кіровограді в районі
«Старого автовокзалу» він зустрів свого
знайомого ОСОБА_1 і вони на автомобілі «Москвич», який належить його батьку
поїхали в с. Іванівку Новоукраїнського району Кіровоградської області до своїх
батьків, коли вони їхали у згадане село ОСОБА_1 розповів йому про те, що
потерпілий ОСОБА_6 винен йому гроші, в сумі 250 гривень які не хоче повертати.
По дорозі до батьків вони вирішили поїхати
у с. Димине, де проживав потерпілий, і забрати у нього борг.

25.02.2008 року близько 1 години
вони приїхали у згадане село і біля сільського будинку культури зустріли потерпілого ОСОБА_6

ОСОБА_1, вийшовши з машини почав
наносити удари потерпілому ОСОБА_6 і між
ними виникла бійка, він також вийшов з машини і почав бити потерпілого, від ударів останній упав на землю. Далі вони
намагалися затягнути потерпілого у
багажник автомобіля, але ОСОБА_6 почав пручатися, тоді він дістав з машини обріз мисливської рушниці
та здійснив постріл біля потерпілого та ОСОБА_1 Злякавшись пострілу потерпілий
вирвався від ОСОБА_1 і втік.

(а.с. 21,89-90, 108-109, 116-118,
234-235)

Про те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2
вимагали у потерпілого гроші і стосунки між
ОСОБА_1 та потерпілим носили борговий характер підтвердили також сам ОСОБА_6 та свідок ОСОБА_7

(а.с. 62,
64-65, 235, 236)

Згідно висновку судово-медичної
експертизи № 34 від 12.03.2008 року потерпілому ОСОБА_6 завдані тілесні
ушкодження у вигляді забійних ран голови та
садна правого і лівого ока, які відносяться до категорії легких тілесних
ушкоджень з короткочасним розладом здоров'я.

(а.с. 46-47)

Таким чином, районний суд не
правильно кваліфікував дії ОСОБА_1 та засудженого ОСОБА_2 за ч.2 ст.187 КК України, оскільки за матеріалами справи засуджені примушували ОСОБА_6
до виконання цивільно-правових зобов'язань, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з насильством небезпечним для здоров'я потерпілого.

При цьому ОСОБА_1 вимагав не чужі
гроші, а як він вважав, частину борга, який повинен був ОСОБА_6 та ОСОБА_1 повернути ОСОБА_8 за неповернутий останньому
мобільним телефоном, який у минулому під час розпивання спиртних напоїв ОСОБА_1, ОСОБА_6 та ОСОБА_8 заставили таксисту
за взяті у останнього 40 грн. на придбання алкогольних напоїв.

За таких обставин дії засуджених
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 слід перекваліфікувати з ч.2 ст.187 КК України на ч.3 ст.355
КК України.

У зв'язку з перекваліфікацією дій
засуджених на статтю закону, яка пом'якшує кримінальну відповідальність,
колегія вважає за необхідне відповідно пом'якшити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 покарання.

Порушень кримінально-процесуального
законодавства, які б давали підстави для скасування вироку чи для повернення
справи на додаткове розслідування або на новий судовий розгляд колегія суддів
не вбачає.

Керуючись ст.ст. 362, 366 КПК
України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляції засуджених ОСОБА_1,
засудженого ОСОБА_2 та захисника-адвоката ОСОБА_3 задовольнити частково.

Вирок Новоукраїнського районного
суду Кіровоградської області від 26 травня 2008 року щодо ОСОБА_1 та ОСОБА_2 змінити, перекваліфікувати їх дії з ч.2 ст.187 КК України на ч.3 ст.355 КК України і призначити по цій статті
кожному покарання - 4 роки позбавлення волі.

Вважати ОСОБА_2 засудженим за ч.1 ст.263 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ст.70 КК України
шляхом поглинення менш суворого покарання
більш суворим остаточно призначити ОСОБА_2 4 роки позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України
ОСОБА_1 до призначеного покарання частково
приєднати невідбуте покарання за вироком Новоукраїнського районного суду
від 18 квітня 2008 року і остаточно призначити ОСОБА_1 4 роки 6 місяців
позбавлення волі.

У решті цей вирок залишити без зміни.

Судді: