НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня

2008 року справа № 1- 14/08 м. Нововолинськ

Нововолинський міський суд Волинської області під головуванням

судді

-

Федонюк С.Ю.,

при секретарі -

Навроцькій М.Р.,

за участю прокурора - Баса В.В.,

захисників -
ОСОБА_1
,
ОСОБА_2
,

потерпілого-
ОСОБА_3
,

представника потерпілого

і цивільного позивача -
ОСОБА_4
,

представника цивільного

відповідача -
ОСОБА_5
,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Нововолинську кримінальну справу про обвинувачення

ОСОБА_6
,
ІНФОРМАЦІЯ_1
року народження, уродженця с.Литовеж Іваничівського району, Волинської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, працюючого старшим оперуповноваженим відділу карного розшуку Нововолинського МВ УМВС України у Волинській області, відстороненого від посади за постановою слідчого від 30.12.2006 р., старшого лейтенанта міліції, одруженого, на утриманні одна неповнолітня дитина, проживаючого в
ІНФОРМАЦІЯ_2
, несудимого , у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.365, ч. 2 ст.121КК України,

ОСОБА_7
,
ІНФОРМАЦІЯ_3
року народження, уродженця с.Лисняки Любомльського району, Волинської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, працюючого оперуповноваженим відділу карного розшуку Нововолинського МВ УМВС України у Волинській області, відстороненого від посади за постановою слідчого від 30.12.2006 р., лейтенанта міліції, одруженого, на утриманні одна неповнолітня дитина, проживаючого в
ІНФОРМАЦІЯ_4
, несудимого , у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.365, ч. 2 ст.121 КК України,

встановив :

30 грудня 2005 року близько 23 години на вул.Нововолинській в м.Нововолинську, біля бару «Болеро» підсудні
ОСОБА_6
та
ОСОБА_7
, будучи представниками влади , службовими особами віділу карного розшуку Нововолинського МВ УМВС, та виконуючи обов'язки працівників міліції , при затриманні
ОСОБА_3
, перевищивши надані їм Законом України «Про міліцію» права, явно виходячи за межі своїх владних повноважень, помістивши потерпілого в службовий автомобіль «УАЗ-3909», державний номер
НОМЕР_1
, для доставки в Нововолинський МВ УМВС , діючи спільно, групою осіб, безпідставно застосували до потерпілого насильство, наносячи йому удари руками та ногами в голову. Після доставлення
ОСОБА_3
в чергову частину Нововолинського МВ УМВС
ОСОБА_6
та
ОСОБА_7
, продовжуючи свої злочинні дії, нанесли декілька ударів руками по обличчю потерпілому
ОСОБА_3
Внаслідок умисних спільних насильницьких дій підсудних
ОСОБА_6
і
ОСОБА_7
потерпілому
ОСОБА_3
завдані тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпечності в момент спричинення у вигляді важкої закритої черепно-мозкової травми, що супроводжувалась забиттям головного мозку , крововиливів під оболонки мозку, а також легкі тілесні ушкодження у вигляді численних гематом та синців на обличчі, що є тяжкими наслідками та заподіяли істотну шкоду охоронюваним правам та інтересам потерпілого
ОСОБА_3

Підсудний
ОСОБА_6
в судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованих йому злочинів не визнав і показав, що 30 грудня 2005 року, близько 23.00 год., проходячи по вул.Нововолинській разом з
ОСОБА_7
, побачив, що біля бару «Болеро» велике скупчення людей, які вчиняють бійку між собою. Серед цих людей найбільш активними учасниками були потерпілий
ОСОБА_3
, що був одягнутий в куртку з червоними смугами, та
ОСОБА_8
, який вдарив
ОСОБА_9
і порвав його верхній одяг . Вони з
ОСОБА_7
, представившись працівниками міліції, намагалися зупинити вчинення масового порушення громадського порядку, розбороняли учасників бійки. На допомогу приїхали також працівники ДСО та ППС на автомашинах. Однак локалізувати даний інцидент не вдавалось. Тому було вирішено доставити в Нововолинський МВ УМВС для складання протоколу про адмінправопорушення
ОСОБА_3
та
ОСОБА_8
як найактивніших порушників, що знаходились в стані алкогольного сп'яніння. У машині «УАЗ»
ОСОБА_3
вів себе агресивно, бив ногами в стінки та двері, виривався, наніс удар в обличчя працівнику міліції
ОСОБА_10
, відірвав комір його пальта. У зв'язку з цим до
ОСОБА_3
було застосовано засоби фізичного впливу – одягнуто наручники. Після цього для заспокоєння потерпілого притиснув його ногою до підлоги автомобіля, а через деякий час
ОСОБА_3
знову сів на лавку і так був доставлений у відділ. Як у машині, так і у фойє міськвідділу до
ОСОБА_3
не було застосовано жодного насильства з боку підсудних. З інформації
ОСОБА_10
відомо, що удар в обличчя наніс
ОСОБА_3
у фойє міськвідділу працівник міліції
ОСОБА_11
, внаслідок чого потерпілий впав навзнак і, вдарившись головою об підлогу, втратив свідомість. Вважає себе невинуватим у вчиненні злочинів, що йому інкриміновані, просить його виправдати .

Підсудний
ОСОБА_7
винуватим себе у вчиненні злочинів, що йому інкриміновані, не визнав. В судовому засіданні підсудний показав, що ввечері 30 грудня 2005 року разом з підсудним
ОСОБА_6
ішли додому із служби. Біля бару «Болеро» побачили значне скупчення громадян – приблизно чоловік 30, які виясняли між собою стосунки. Коли почалась бійка, вони з
ОСОБА_6
стали розбороняти людей, вживали заходів до припинення порушень громадського порядку. Найактивнішим учасником конфлікту був
ОСОБА_3
, якого було вирішено доставити в міськвідділ, а також його знайомого
ОСОБА_8
, на якого надійшли скарги від
ОСОБА_9
про пошкодження одягу. В черговій машині, якою доставляли потерпілого, знаходились
ОСОБА_3
та
ОСОБА_12
, а також працівники міліції
ОСОБА_10
,
ОСОБА_13
, та підсудні . Оскільки
ОСОБА_3
вдарив в обличчя
ОСОБА_10
та пошкодив комір його пальта, вів себе агресивно, чинив опір працівникам міліції, тому вони змушені були одягнути на потерпілого наручники і вжити заходів до його заспокоєння.
ОСОБА_6
притиснув ногою до підлоги потерпілого і в такому вигляді його доставили до відділу. Однак тілесних ушкоджень ніхто з присутніх співробітників міліції
ОСОБА_3
не завдавав. У приміщенні Нововолинського МВ УМВС чув звук падіння потерпілого на підлогу у фойє, а пізніше від
ОСОБА_10
стало відомо, що
ОСОБА_3
штовхнув рукою в обличчя
ОСОБА_11
, який був у той вечір помічником відповідального по відділу, від чого потерпілий впав па спину і вдарився. Оскільки особисто він жодних ударів потерпілому не наносив, просить визнати його невинуватим і виправдати.

Винуватість
ОСОБА_6
та
ОСОБА_7
у перевищенні владних повноважень, що спричинило тяжкі наслідки потерпілому, та в заподіянні групою осіб умисних тяжких тілесних ушкоджень підтверджується сукупністю досліджених доказів по справі.

Так потерпілий
ОСОБА_3
в судовому засіданні показав, що у вказаний вечір разом із колегами по роботі святкували в кафе «Болеро» наступаючий Новий рік. Вживали спиртні напої, але в невеликих кількостях, він не був у стані алкогольного сп'яніння . Наприкінці вечора у
ОСОБА_8
на вулиці перед баром виник конфлікт з невідомим громадянином, який вдарив його пляшкою по голові.
ОСОБА_8
помилково вдарив
ОСОБА_9
і порвав його дублянку. У зв'язку з цим всі присутні у барі вийшли з'ясовувати, що сталося. Як такої бійки перед баром не було, виясняли стосунки на словах і шарпалися, заспокоювали один одного. Коли приїхали працівники міліції, підсудний
ОСОБА_6
безпричинно вказав на нього як на винного і сказав, що потрібно забрати в машину директора, хоча конфлікт вже було припинено і він разом із співробітницями вже відходив від бару . Однак його було насильно посаджено до автомобіля «УАЗ» , де до нього застосували сльозогінний газ. В автомобіль також добровільно сів
ОСОБА_12
Потерпілий просив звільнити його і наполягав, щоб відкрили машину. Потерпілий заперечив, що умисно вдарив
ОСОБА_10
в обличчя. Можливо, наніс якісь ушкодження йому в той момент, коли намагався вийти з машини і відштовхував когось із працівників міліції. В службовий автомобіль зайшов підсудний
ОСОБА_6
, який першим наніс йому удар кулаком в обличчя, а потім зайшли інші працівники міліції, а він закрившись рукою, відчував численні удари в голову, не бачивши, хто саме їх наносив, після чого втратив свідомість і більше нічого не пам'ятає аж до моменту , коли прийшов до свідомості у лікарні . Зі слів
ОСОБА_12
знає, що били його підсудні
ОСОБА_6
та
ОСОБА_7
в автомобілі руками та ногами в голову, а також у вестибюлі чергової частини міліції – руками в обличчя. Просить задовольнити його цивільний позов і стягнути з цивільного відповідача – обласного управління внутрішніх справ - матеріальну шкоду в сумі 2641 грн. 47 коп., що складається з витрат на оплату медикаментів за час лікування, із коштів, пов'язаних із доглядом за ним - добових витрат родини та транспортних затрат, згідно розрахунку. Крім того просить стягнути моральну шкоду в розмірі 250000 грн. , яка полягає у перенесених фізичному болю та стражданнях, що він зазнав у зв'язку з ушкодженням здоров'я, завданого злочинними діями підсудних, після важкої нейрохірургічної операції, а також пов'язаних із цим наслідками для нього у вигляді різкого та непоправного погіршення здоров'я , оскільки він став інвалідом 2 групи, в нього погіршився сон, постійні головні болі, порушення пам'яті та інші порушення нормального стану і негативні фактори , що утруднюють нормальне життя людини. Крім того, просить стягнути 4000 грн. витрат на правову допомогу по даній справі.

Хоча підсудні
ОСОБА_6
та
ОСОБА_7
заперечують свою причетність до вчинення інкримінованих їм злочинів, їх винуватість у скоєнні даних злочинів доведена в ході судового слідства і підтверджується, крім показань потерпілого
ОСОБА_3
, також дослідженими і проаналізованими судом доказами.

Так свідок
ОСОБА_12
, допитаний в судовому засіданні , показав, що на закінчення святкування Нового року в приміщенні бару «Болеро» в м.Нововолинську 30 грудня 2005 року стався конфлікт між
ОСОБА_8
і невідомими особами на вулиці перед баром.
ОСОБА_8
поранили пляшкою по голові, тому всі колеги вийшли на вулицю з'ясовувати, що сталося.
ОСОБА_8
, не розібравшись, вдарив
ОСОБА_9
та порвав йому верхній одяг. У зв'язку з цим почалась сварка. Всі старались один одного заспокоїти.
ОСОБА_3
як керівник робив усе можливе, щоб припинити конфлікт, однак втрутились працівники міліції, зокрема приїхали працівники служби охорони та патрульні, а також їм допомагали підсудні
ОСОБА_6
та
ОСОБА_7
, які були у цивільному одягу, але представились як працівники міліції і вимагали заспокоїтись. Коли приїхала черговий автомобіль «УАЗ» , вже всі почали розходитись,
ОСОБА_3
з іншими співробітницями почав іти в сторону до пожежної площі, однак
ОСОБА_6
сказав, що необхідно забрати в міліцію саме директора.
ОСОБА_3
не погоджувався сідати в автомобіль, тому що не вважав себе винним. Коли працівники міліції завели
ОСОБА_3
і помістили в «УАЗ», він також добровільно сів до автомобіля, щоб бути поряд з
ОСОБА_3
Потерпілий просив відпустити його, намагався вийти з машини, тому до нього було застосовано газ. Коли він знову намагався вийти з автомобіля, він відштовхнув працівника міліції
ОСОБА_10
, після цього до салону машини зайшли підсудні
ОСОБА_6
,
ОСОБА_7
та ще двоє працівників міліції –
ОСОБА_10
і
ОСОБА_13
Спочатку
ОСОБА_6
вдарив кулаком в обличчя потерпілого, а потім
ОСОБА_6
і
ОСОБА_7
почали наносити удари руками і ногами
ОСОБА_3
в голову. Міліціонери одягнули потерпілому наручники і, притиснувши ногою до підлоги автомобіля, доставили їх з
ОСОБА_3
до чергової частини. У вестибюлі потерпілого залишили стояти, перехиливши руками за перила.
ОСОБА_6
і
ОСОБА_7
ще декілька ударів нанесли
ОСОБА_3
і
ОСОБА_6
штовхнув його і
ОСОБА_3
впав на підлогу, після чого його положили на лавку аж поки прийшли його родичі і колеги, на вимогу яких потерпілого доставили в лікарню.

Допитані в судовому засіданні свідки, що були безпосередніми очевидцями даних подій,-
ОСОБА_12
,
ОСОБА_14
,
ОСОБА_15
,
ОСОБА_16
,
ОСОБА_17
,
ОСОБА_18
,
ОСОБА_8
,
ОСОБА_19
,
ОСОБА_20
та
ОСОБА_21
,
ОСОБА_22
,
ОСОБА_23
, а також сам потерпілий
ОСОБА_3
і свідок
ОСОБА_24
, протокол допиту якої був оголошений в судовому засіданні (а.с.150-151 т.1), показали, що до поміщення в службовий автомобіль на тілі і обличчі
ОСОБА_3
жодних видимих тілесних ушкоджень не було, одяг був чистим, без слідів падіння потерпілого чи якоїсь боротьби. В місцях, де проходив конфлікт та де стояв міліцейський автомобіль, було достатньо освітлено, щоб добре бачити стан обличчя потерпілого. Дані свідки також ствердили, що
ОСОБА_3
до посадки в автомобіль ніхто не наносив ударів, під час конфлікту
ОСОБА_8
з
ОСОБА_9
потерпілий знаходився разом з іншими у приміщенні бару. Крім того, свідки
ОСОБА_14
,
ОСОБА_15
,
ОСОБА_16
,
ОСОБА_17
,
ОСОБА_18
,
ОСОБА_19
,
ОСОБА_20
та
ОСОБА_21
, показали, що після того, як до «УАЗа», де знаходились
ОСОБА_3
та
ОСОБА_12
, зайшли підсудні
ОСОБА_6
і
ОСОБА_7
та
ОСОБА_10
і
ОСОБА_13
, машина кілька хвилин хиталася, звідти було чути звуки ударів і крики.

Цими показаннями повністю спростовуються показання підсудних щодо нанесення
ОСОБА_3
тілесних ушкоджень невідомими особами під час конфлікту біля бару «Болеро» та показання свідків
ОСОБА_13
, і
ОСОБА_10
про наявність побоїв у
ОСОБА_3
до поміщення у в автомобіль.

Показання свідків-працівників міліції
ОСОБА_25
про те, що він бачив через автомобільне вікно пошкодження на обличчі потерпілого, який сидів усередині «УАЗа», а також
ОСОБА_26
, який ствердив, що у
ОСОБА_3
Р.М. було ушкодження голови і він ходив змивати кров, суд не бере до уваги, оскільки як достовірно встановлено в суді з показань інших свідків , вікна в автомобілі були тоновані і через них не було видно, що відбувається в середині автомобіля, а свідок
ОСОБА_26
переплутав особи потерпілого
ОСОБА_3
і свідка
ОСОБА_8
, якого дійсно поранили біля бару .

Нанесення ударів руками та ногами потерпілому
ОСОБА_3
в голову підсудними
ОСОБА_6
та
ОСОБА_7
в салоні міліцейського автомобіля та у фойє чергової частини міліції, що призвело до тяжких наслідків, підтверджується показаннями потерпілого, свідка
ОСОБА_12
, який був безпосередньо присутнім в машині під час доставлення потерпілого в міськвідділ, а також у приміщенні Ново волинського МВ УМВС, та повністю співпадає з висновком №
НОМЕР_2
від 14.02.2006 р. судово-медичного експерта Іваничівської міжрайсудмедекспертизи
ОСОБА_27
(а.с.87-89), в якому встановлено, що у потерпілого виявлені такі тілесні ушкодження - важка черепно-мозкова травма: осаднення шкіри в потиличній ділянці справа; забиття головного мозку, субарахноїдальний крововилив, субдуральний крововилив в потиличній ділянці зліва, а також підшкірна гематома на лобі справа, гематома в правій виличній ділянці, синці на повіках лівого ока; гематома верхньої губи зліва. Враховуючи локалізацію, характер ушкоджень, механізм утворення осаднення шкіри в потиличній ділянці від дії удару з тертям тупого предмета; забиття головного мозку, крововиливи під оболонку мозку утворились від ударно-сотрясаючої дії тупого предмета; гематоми на обличчі – від ударної травмувальної дії тупих предметів.

Згідно висновку судово-медичної експертної комісії Волинського обласного бюро судово-медичної експертизи №
НОМЕР_3
від 21 березня 2006 року (а.с.96-101) також встановлено, що виявлені у потерпілого тілесні ушкодження , враховуючи їх локалізацію та морфологію, виникли від численних травмуючих контактів з тупими твердими предметами. Не виключено утворення ушкоджень від дії рук та взутих ніг сторонньої людини.

Дані висновки експертами
ОСОБА_27
та
ОСОБА_28
були підтверджені та роз'яснені в судовому засіданні.

Заперечення підсудними вчинення інкримінованих їм злочинів спростовується також відтворенням обстановки і обставин події, зафіксованим у протоколі від 11 жовтня 2006 року з фототаблицями (т.1 а.с.168-179) та на відеокасеті, продемонстрованій в судовому засіданні , де видно, в якій послідовності відбувались події в автомобілі «УАЗ» та у фойє Нововолинського МВ УМВС, де саме знаходились потерпілий, свідок
ОСОБА_12
і підсудні та інші працівники міліції, а також продемонстровано, яким чином і в які ділянки тіла наносили підсудні удари потерпілому руками і ногами.

Оскільки в суді не встановлено жодних даних, які свідчили би про мотиви оговорити у вчиненні злочинів підсудних, суд вважає показання свідка
ОСОБА_12
правдивими , послідовними і такими, що повністю відповідають іншим матеріалам кримінальної справи, зокрема і висновкам експертів та показанням потерпілого . Про це також вказують експерти
ОСОБА_27
і
ОСОБА_28
в своїх поясненнях на досудовому слідстві (т.1 а.с.181, 104) та в суді, а також зазначається у висновку додаткової комісійної судово-медичної експертизи №
НОМЕР_4
від 17 липня 2007 року (т.2 а.с.244-245), якою встановлено, що, " враховуючи морфологію та локалізацію ушкоджень на тілі
ОСОБА_3
, дані матеріалів справи, зробити об'єктивний висновок про взаєморозташування потерпілого та нападників в момент отримання потерпілим тілесних ушкоджень, немає можливості, нападники могли бути як спереду, так і з різних сторін від потерпілого, однак слід зазначити, що перераховані тілесні ушкодження цілком можливо могли бути спричинені при обставинах, зазначених в протоколі відтворення та зафіксованих на представленій відеокасеті."

Доводи підсудних
ОСОБА_6
і
ОСОБА_7
та свідків
ОСОБА_10
і
ОСОБА_9
, які вони висунули в ході судового засідання, змінивши свої показання, дані на досудовому слідстві, про те, що тілесні ушкодження , в тому числі і тяжкі, отримано потерпілим
ОСОБА_3
в приміщенні Нововолинського МВ УМВС внаслідок відштовхування потерпілого
ОСОБА_11
, від чого потерпілий впав навзнак, не можуть бути судом прийняті до уваги, оскільки не підтверджені іншими доказами по справі. Зокрема, сам
ОСОБА_11
, допитаний в суді в якості свідка, та свідки
ОСОБА_12
,
ОСОБА_22
,
ОСОБА_26
,
ОСОБА_29
, які знаходились у фойє міськвідділу УМВС, заперечують, що
ОСОБА_11
наносив будь-які удари чи штовхав потерпілого. Дані твердження підсудних також повністю суперечать висновку №
НОМЕР_2
від 14.02.2006 р. судово-медичного експерта Іваничівської міжрайсудмедекспертизи
ОСОБА_27
(т.1 а.с.87-89), яким визначено, що за проведеними розрахунками по формулі
ОСОБА_30
отриманий результат свідчить, що черепно-мозкова травма найвірогідніше утворилась внаслідок удару тупим предметом, а враховуючи локалізацію, характер та механізм утворення ушкоджень (гематом) на обличчі, слід вважати не виключеною, однак малоімовірною можливість їх утворення внаслідок падіння, наявність осаднення в потиличній ділянці, наявність черепно-мозкової травми (забиття головного мозку, крововиливів під оболонки мозку), слід вважати малоімовірною можливість їх утворення внаслідок падіння з висоти власного зросту навзнаки, тобто при падінні на площині з положення стоячи ,як про це стверджують свідки
ОСОБА_10
та
ОСОБА_9
і підсудні. До таких же висновків прийшла і судово-медична експертна комісія Волинського обласного бюро судово-медичної експертизи у висновку № 11 від 21 березня 2006 року (т.1 а.с.96-101), де вказано, що судово-медичні дані за спричинення ушкоджень гумовими кийками та при падінні потерпілого з висоти власного зросту, відсутні.

Як достовірно встановлено в суді, з моменту поміщення в службовий автомобіль потерпілого
ОСОБА_3
, який не мав жодних тілесних ушкоджень, перебував у повній залежності від волі працівників міліції
ОСОБА_6
,
ОСОБА_7
,
ОСОБА_10
та
ОСОБА_13
, що одягнули на нього наручники, і до доставлення його в Нововолинський МВ УМВС, де його , як стверджують свідки
ОСОБА_12
,
ОСОБА_31
,
ОСОБА_8
,
ОСОБА_17
,
ОСОБА_15
,
ОСОБА_32
,
ОСОБА_18
,
ОСОБА_33
, бачили вже з явними ушкодженнями обличчя та голови, він лежав без свідомості спочатку на підлозі, а потім на лавці . Щодо застосування насильства до потерпілого з боку
ОСОБА_10
і
ОСОБА_13
жодних доказів у справі немає. Після цього о 4 год.30 хв. 31 грудня 2005 року , як зазначається у довідці Нововолинської ЦМЛ №
НОМЕР_5
від 13.01.2006 р. (т.1 а.с.44) та вбачається із медичних карток стаціонарного хворого
ОСОБА_3
№
НОМЕР_6
Нововолинської ЦМЛ та №
НОМЕР_7
Волинської обласної клінічної лікарні , оглянутих в судовому засіданні, потерпілого
ОСОБА_3
було доставлено працівниками міліції в приймальне відділення лікарні у важкому, коматозному стані, без свідомості, де його негайно було госпіталізовано в реанімаційне відділення. В зазначених медичних документах та у висновках експертів вказано, що у
ОСОБА_3
виявлено важку черепно-мозкову травму: осаднення шкіри в потиличній ділянці справа; забиття головного мозку, субарахноїдальний крововилиив та субдуральний крововилив в потиличній ділянці зліва, що відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпечності для життя, а також виявлено підшкірну гематому на лобі справа, гематому в правій виличній ділянці, синці на повіках лівого ока, гематому верхньої губи зліва . Немає жодного сумніву в тому, що дані ушкодження були отримані у салоні автомашини та у фойє міськвідділу внутрішніх справ.

Посилання підсудних на п.7 висновку експерта
ОСОБА_27
(т.1 а.с.87-89 ), що крововилив під тверду оболонку мозку (субдуральний крововилив) може обумовлюватись не тільки прямою тяжкою травмою голови, але може бути і при різких поворотах голови, при різкому струсі всього тіла, при падінні на сідниці і т. д., тобто про залежність судинного ураження головного мозку при алкогольній інтоксикації, суд відкидає як таке, що є необґрунтованим, оскільки в матеріалах справи та медичних документах відсутні дані про алкогольну інтоксикацію, немає результатів аналізу щодо ступеня алкогольного сп'яніння, а лише про наявність алкоголю в організмі потерпілого. В судовому ж засіданні потерпілий та свідки
ОСОБА_12
,
ОСОБА_15
,
ОСОБА_16
,
ОСОБА_17
,
ОСОБА_8
,
ОСОБА_18
,
ОСОБА_19
,
ОСОБА_21
,
ОСОБА_20
,
ОСОБА_32
, та
ОСОБА_24
, показання якої були оголошені в судовому засіданні (т.1 а.с.150), ствердили, що
ОСОБА_3
на святкуванні у барі вживав алкогольні напої, але в невеликих кількостях, п'яним не був, оскільки як керівник відчував відповідальність за колектив.

Суд вважає зміну показань підсудними
ОСОБА_6
та
ОСОБА_7
, даних на досудовому слідстві, а також заперечення вчинення ними злочинних дій, що їм інкриміновані, як бажання ухилитись від відповідальності.

Як передбачено ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» , підсудні
ОСОБА_6
та
ОСОБА_7
, будучи старшим оперуповноваженим та оперуповноваженим відділу карного розшуку Нововолинського МВ УМВС, являлись працівниками правоохоронного органу та службовими особами Нововолинського МВ УМВС України у Волинській області. Відповідно до ст. 10 Закону України «Про міліцію» працівник міліції на території України незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу, в разі звернення до нього громадян або службових осіб із заявою чи повідомленям про події , які загрожують особистій чи громадській безпеці, або у разі безпосереднього виявлення таких зобов'язаний вжити заходів до попередження і припинення правопорушень, рятування людей, подання допомоги особам, які її потребують, встановлення і затримання осіб, які вчинили правопорушення, охорони місця події і повідомити про це в найближчий підрозділ міліції.

Ст. 11 цього Закону визначено права ,надані міліції для виконання покладених на неї обов'язків. А в ст.12 чітко вказано, що міліція має право застосовувати заходи фізичного впливу, спеціальні засоби і вогнепальну зброю лише у випадках і в порядку, передбачених цим Законом. У разі неможливості уникнути застосування сили, вона не повинна перевищувати міри, необхідної для виконання покладених на міліцію обов'язків, і має зводитись до мінімуму можливості завдання шкоди здоров»ю правопорушників та інших громадян. При завданні шкоди міліція забезпечує подання необхідної допомоги потерпілим в найкоротший строк. Перевищення повноважень по застосуванню сили, в тому числі спеціальних засобів, і зброї, тягне за собою відповідальність, встановлену законом. Судом також проаналізовано перелік функціональних обов'язків оперуповноваженого ВКР Нововолинського МВ УМВС
ОСОБА_7
( т.3 а.с.48) та старшого оперуповноваженого ВКР Нововолинського МВ УМВС
ОСОБА_6
(т.3 а.с.49).

Отже, підсудними було вчинено спільні злочинні дії, які явно виходять за межі тих прав та повноважень , які надані даним особам за посадою та у зв'язку із здійсненням ними службових обов'язків працівника міліції, що призвело до тяжких наслідків для потерпілого.

Оскільки в суді не знайшло свого підтвердження і не наведено доказів, що свідчили би про вчинення підсудними
ОСОБА_6
та
ОСОБА_7
болісних і таких, що ображають особисту гідність потерпілого
ОСОБА_3
, дій, тому суд виключає з обвинувачення дані кваліфікуючі ознаки.

Оцінюючи зібрані, перевірені та досліджені докази на підставі всебічного, повного і об”єктивного розгляду всіх обставин справи в їх сукупності, та керуючись законом, суд приходить до висновку, що винуватість
ОСОБА_6
та
ОСОБА_7
у вчиненні злочинів, що їм інкримінуються, доведена повністю, а їх умисні дії суд кваліфікує за ч.3 ст. 365 КК України як перевищення службовими особами владних повноважень, тобто вчинення дій, які явно виходять за межі наданих їм прав , що заподіяли істотну шкоду охоронюваним законом правам та інтересам потерпілого, і супроводжувались насильством та спричинили тяжкі наслідки , а також за ч.2 ст.121 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне в момент заподіяння, вчинене групою осіб.

Обставинами , що пом’якшує покарання
ОСОБА_6
. та
ОСОБА_7
суд визнає наявність у них на утриманні по одній неповнолітній дитині, молодий вік підсудних, позитивні характеристики з місця роботи та проживання.

Обставин, що обтяжують покарання підсудним, суд не вбачає.

Виходячи із наведеного та враховуючи обставини справи, ступінь тяжкості вчинених злочинів, які відносяться до категорії тяжких, дані про особи винних , які раніше не притягувалися до кримінальної відповідальності (т.3 а.с. 50,51), характеризуються позитивно (т.1 а.с.256-259, т.2 а.с. 305), та зважаючи на те, що фактично своїми діями підсудні підірвали авторитет правоохоронних органів, дискредитували їх в очах громадськості, а також суттєво порушили конституційні права потерпілого, в той час, коли зобов'язані захищати громадян від злочинних посягань, суд вважає за необхідне визначити
ОСОБА_6
. і
ОСОБА_7
покарання у виді позбавлення волі з позбавленням права обіймати атестовані посади в органах внутрішніх справ або виконувати функції працівника міліції.

Відповідно до ст.ст.23, 1166-1168, 1172 ЦК України, суд задовольняє цивільний позов потерпілого і цивільного позивача
ОСОБА_3
частково – стягує з цивільного відповідача матеріальну шкоду , що складається з витрат на лікування та транспортних витрат на доставку потерпілого в обласну лікарню - в сумі 1940,53 грн., витрат на правову допомогу по даній справі в сумі 4000 грн., що підтверджено документально чеками та квитанціями (т.2 а.с.13-31,33,267, т.3 а.с. ). Суд не стягує витрат, що пов'язані з проїздом членів сім'ї до м. Луцька і назад , а також добових за їх перебування в лікарні, оскільки вони добровільно здійснювали догляд за потерпілим як близькі родичі, тобто як приватні особи, тому таке відшкодування не передбачено законом. Дотримуючись вимог розумності та справедливості у визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди, та враховуючи характер правопорушення, а також, що в судовому засіданні цивільним позивачем доведено глибину його фізичних та душевних страждань , погіршення здібностей та можливостей життєдіяльності потерпілого, який став інвалідом 2 групи в молодому віці, що стало наслідком злочинних дій працівників міліції, суд стягує в користь
ОСОБА_3
50 000 грн. на відшкодування моральної шкоди з Управління МВС України у Волинській області.

Питання щодо речових доказів слід вирішити згідно ст. 81 КПК України.

Згідно постанови Нововолинського міського суду від 03.08.2007 р. (т.2 а.с. 278) підсудним було змінено міру запобіжного заходу на взяття під варту, а згідно постанови Нововолинського міського суду від 03.09.2007 року (т.2 а.с.310)
ОСОБА_6
. та
ОСОБА_7
змінено запобіжний захід на підписку про невиїзд, тобто підсудні перебували під вартою по даній справі з 03 серпня по 03 вересня 2007 року.

Керуючись ст.ст.321,323, 324 КПК України, ст.ст.23, 1166-1168,1172 ЦК України, суд

засудив :

ОСОБА_6
визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст. 365 та ч.2 ст.121 КК України, і призначити йому покарання :

•
за ч.3 ст. 365 КК України - у виді позбавлення волі на строк сім років шість місяців з позбавленням права займати атестовані посади в органах внутрішніх справ або виконувати функції працівника міліції строком на три роки;

•
за ч.2 ст.121 КК України – у виді позбавлення волі на строк сім років.

На підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі на строк сім років шість місяців з позбавленням права займати атестовані посади в органах внутрішніх справ або виконувати функції працівника міліції строком на три роки.

ОСОБА_7
визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст. 365 та ч.2 ст.121 КК України, і призначити йому покарання :

•
за ч.3 ст. 365 КК України - у виді позбавлення волі на строк сім років шість місяців з позбавленням права займати атестовані посади в органах внутрішніх справ або виконувати функції працівника міліції строком на три роки;

•
за ч.2 ст.121 КК України – у виді позбавлення волі на строк сім років.

На підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі на строк сім років шість місяців з позбавленням права займати атестовані посади в органах внутрішніх справ або виконувати функції працівника міліції строком на три роки.

Початок строку відбуття покарання
ОСОБА_6
. та
ОСОБА_7
рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Зарахувати в строк відбуття покарання
ОСОБА_6
. та
ОСОБА_7
строк перебування під вартою з 03 серпня по 03 вересня 2007 року.

Запобіжний захід засудженим
ОСОБА_6
та
ОСОБА_7
у вигляді підписки про невиїзд до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Речові докази по справі – 4 реєстраційні та облікові журнали Нововолинського МВ УМВС за 2005 рік – повернути Нововолинському МВ УМВС.

Стягнути з Управління МВС України у Волинській області в користь
ОСОБА_3
1940 ( одну тисячу дев'ятсот сорок) гривень 53 (п'ятдесят три) коп. матеріальної шкоди , 4000 (чотири тисячі) гривень за надання правової допомоги та 50 000 ( п'ятдесят тисяч) гривень на відшкодування моральної шкоди, а всього в сумі 55940 (п'ятдесят п'ять тисяч дев'ятсот сорок ) гривень 53 (п'ятдесят три) коп.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Волинської області через Нововолинський міський суд протягом 15 діб з моменту його проголошення.

Головуючий підпис

З оригіналом згідно

Суддя С.Ю.Федонюк