Справа № 1-50/2007року
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" травня 2007 р. Менський районний суд
Чернігівської області

в складі:

головуючого - судді -
Білого В.М.

при
секретарі - Галенок
Н.М.

за участю
прокурора - Положій Н.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі в місті Мена_
кримінальну справу

по обвинуваченню
:

ОСОБА_1 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1, гр. України,
освіта середня , не розлученого , не працюючого , в силу ст. 89
КК України не судимого, звинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого
ст. 164 ч.1 КК України,
суд

ВСТАНОВИВ:

Рішеннями Щорського районного суду Чернігівської
області від 16 липня 1997р. та від 03.02.2000 року підсудного ОСОБА_1
зобов'язано сплачувати аліменти на
користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3,

ІНФОРМАЦІЯ_2 та дочки
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1/ 6

частини
з всіх видів заробітку щомісячно та проводити виплату аліментів до

досягнення дітьми повноліття .

Підсудний
ОСОБА_1 злісно
ухиляється від сплати аліментів на утримання дітей ,
тривалий час не має постійного місця роботи ,
в центрі зайнятості на обліку не перебуває, зловживає спиртними напоями. З заробітків при
виконанні робіт у приватних осіб аліменти не сплачує ,
а гроші витрачає на власні потреби ,
та придбання спиртних напоїв.

Підсудний
ОСОБА_1 неодноразово
викликався до Державної виконавчої служби у Менському районі ,
де попереджався про кримінальну відповідальність за
умисне ухилення від сплати аліментів та її заборгованості. Належних виводів
з цього не зробив . Станом
на 28 лютого 2007 р. мав
заборгованість по сплаті аліментів в сумі
8572 грн. 48 коп.

Допитаний
в судовому засіданні в якості підсудного ОСОБА_1 вину в
інкримінованому йому злочині визнав та показав , що після
звільнення з місць позбавлення волі, він не мав постійного місця роботи. Проживає у своїх
батьків в АДРЕСА_1 на
заробітки у приватних осіб , яким допомагає по веденню їх підсобних господарств . В центрі
зайнятості на обліку не перебував і не перебуває. Зароблені гроші витрачає на
свої потреби. Рішеннями Щорського районного суду Чернігівської області від 16
липня 1997р. та від 03.02.2000 року його зобов'язано сплачувати аліменти на
користь ОСОБА_2 на утримання
неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3 ,
ІНФОРМАЦІЯ_2 та дочки
ОСОБА_4,

ІНФОРМАЦІЯ_3 в
розмірі 1/ 6 частини
з всіх видів заробітку щомісячно та

проводити до досягнення дітьми повноліття , батьком
яких він являється .

Аліментів він не сплачує , а зароблені гроші витрачає на свої потреби.

Неодноразово
викликався до Державної виконавчої служби у Менському районі ,
де попереджався про кримінальну відповідальність у разі
ухилення та несплати заборгованості по аліментам , але
належних виводів з цього не зробив .
Являється працездатним , фізично здоровим .
В вчиненому щиро кається, обіцяє
влаштуватись на роботу та сплачувати аліменти.

З перевірених в
судовому засіданні показів потерпілої та свідків.

З
показів потерпілої ОСОБА_2 слідує, що від спільного шлюбу з ОСОБА_1 вони мають
двох дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2
та дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3. Але
сімейні відносини між ними не склались і вони розлучились, що підтверджується свідоцтвом про розірвання
шлюбу від 07.03.2000 року. Так як підсудний не надавав ніякої допомоги на
утримання дітей, то потерпіла звернулась
до Щорського районного суду з позовом про стягнення аліментів з підсудного на
її користь на утримання дітей. Згідно рішення Щорського районного суду
підсудний повинен сплачувати аліменти на утримання дітей в розмірі 1/6 частини всіх
доходів щомісяця. З 2003
року підсудний аліментів взагалі не сплачує, і ніякої допомоги не надає. (а.с. 15).

З
показів свідка ОСОБА_5 слідує, що у неї
на виконанні знаходиться виконавчі листи ,
видані за рішенням Щорського районного суду Чернігівської області від 16
липня 1997р. та 03 лютого 2000р., про
стягнення з підсудного ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/
6 частини з всіх
видів заробітку щомісячно , та проводити до досягнення дітьми повноліття . Підсудний
ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по утриманню дітей та
рішення суду по сплаті аліментів .
Ніде не працює постійно , проживає на заробітки у приватних осіб ,
з яких аліментів не сплачує ,
а кошти витрачає на свої потреби. ОСОБА_1 неодноразово
викликався до Державної виконавчої служби у Менському районі ,
де попереджався про кримінальну відповідальність за
ухилення та несплати заборгованості по аліментам , але
належних виводів з цього не зробив .
Станом на 28 лютого 2007р.
заборгованість по аліментам становить 8572
грн. 48 коп.(а.с. 6
)

З
показів свідка ОСОБА_6 слідує, що в 2006
році у нього по найму працював гр. ОСОБА_1, житель АДРЕСА_1, за що він йому за кожен день роботи сплачував
кошти в сумі 10-20 грн.
(а.с. 17 ).

З
показів свідка ОСОБА_7 слідує, що в
січні 2007 року близько трьох днів по найму в нього працював гр. ОСОБА_1,
житель АДРЕСА_1, де за кожен день він платив йому по 25 грн.(а.с. 18).

Крім
визнання вини самим підсудним, його вина
підтверджується іншими доказами , дослідженими в судовому
засіданні.

Так, з виконавчих листів № АЄ-35 за 1997 рік та № АЄ-5 за 2000 р. виданих
Щорським районним судом відповідно 16
липня 1997 року та 03 лютого 2000р.
слідує, що гр. ОСОБА_1 повинен
сплачувати аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітніх дітей : сина
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та дочки
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1/ 6
частини з всіх видів заробітку щомісячно та проводити до досягнення
дітьми повноліття (а.с. 7, 10-11);

З
розрахунків заборгованості по аліментам слідує,
що заборгованість станом на 28.02.2007
року становить 8572 грн. 48 коп.( ах. 8-9, 12-13 );

З акту
від 17 березня
2007р. про неможливість стягнення слідує,
що у підсудного ОСОБА_1
відсутнє майно , на яке можливо звернути стягнення заборгованості по
аліментам( а.с. 14 );

З медичної довідки слідує , що підсудний ОСОБА_1 фізично здоровий
і придатний до роботи ( а.с. 26
) ;

Аналіз
досліджених в судовому засіданні доказів в їх сукупності дають підстави суду
зробити висновок,
що дії підсудного , які виразились в злісному ухиленні
від сплати аліментів на утримання дітей,
органом досудового слідства
правильно кваліфіковані за ст. 164 ч. 1 КК України.

Вирішуючи
питання про вид та міру покарання підсудному ,
суд враховує ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним злочину , особу винного і обставини , що пом'якшують та обтяжують
відповідальність, які судом не
встановлені.

При
призначенні покарання підсудному ОСОБА_1 суд враховує, що за місцем проживання він характеризується
негативно, вчинив злочин невеликої
тяжкості, а тому суд вважає, що його виправлення та перевиховання -
можливе без ізоляції від суспільства і міру покарання слід призначити у вигляді
обмеження волі , з застосуванням
положень ст. ст. 75,
76 КК України.

Речових доказів ,
судових витрат та
цивільного позову по справі не має.

На підставі
викладеного, керуючись ст. 323-324 КПК
України, суд

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні злочину
передбаченого ст. 164
ч. 1 КК
України і призначити йому
покарання - 1 (один)
рік обмеження волі.

На
підставі ст. 75
, 76 КК України
засудженого ОСОБА_1
звільнити від відбування покарання з випробуванням ,
якщо він протягом іспитового строку - 1 року не вчинить новий
злочин , та зобов'язати його з"являтись
періодично для реєстрації до органу кримінально-виконавчої системи, при зміні місця проживання, роботи -
повідомляти орган
кримінально-виконавчої системи.

Обрати
відносно засудженого ОСОБА_1
запобіжний захід підписку про невиїзд з постійного місця проживання АДРЕСА_1 ,
до набрання вироком законної сили.

Вирок суду може бути оскаржений на протязі 15 днів до Чернігівського апеляційного суду .