Справа № 140/1139/14-к
Провадження №11-кп/772/221/2015
Головуючий у суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 березня 2015 рокум. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5 ,
з участю прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Вінниці 11 березня 2015 року кримінальне провадження №11-кп/772/221/2015 за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на вирок Немирівського районного суду Вінницької області від 30.12.2014 року, яким
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не судимого,
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України та призначено покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на 5 років. На підставі ст.75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку 3 років не вчинить нового злочину. Відповідно до ст.76 КК України зобов`язано ОСОБА_8 не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально виконавчої інспекції, повідомляти кримінально виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Вироком вирішено долю речових доказів, стягнуто судові витрати,
встановила:
Згідно вироку суду в кінці липня місяця 2013 року ОСОБА_8 умисно, незаконно придбав з метою подальшого збуту листя коноплі, яке приніс до нежилого будинку по АДРЕСА_1 та залишив сушитись. Згодом подрібнив листя коноплі і умисно, незаконно виготовив наркотичну речовину яка згідно висновку експерта № 200 від 24.02.2014 року є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено, канабісом загальною вагою 33,748 г у перерахунку на висушену речовину. В подальшому поклав у полімерний пакет та незаконно зберігав у приміщенні будинку по АДРЕСА_1 виготовлену наркотичну речовину з метою збуту.
22.02.2014 року ОСОБА_8 по телефону домовився з чоловіком на ім`я ОСОБА_10 про збут йому наркотичної речовини 400 г. за 400 гривень, а саме подрібненого листя коноплі.
23.02.2014 року близько 17 години ОСОБА_8 , згідно домовленості, зустрівся з чоловіком на ім`я ОСОБА_10 на АДРЕСА_2 та умисно незаконно з корисливих спонукань реалізував /збув/ за 400 грн. частину придбаної в липні 2013 року речовини рослинного походження, що є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено, канабісом загальною масою 31,934 гр. у перерахунку на висушену речовину. Решту подрібненої речовини у коробці з-під сірників зберігав при собі і в період з 17.45 год. до 18.20 год. працівники міліції вилучили у ОСОБА_8 грошові кошти в сумі 400 грн., отримані ним від чоловіка на ім`я ОСОБА_10 за збут наркотичної речовини, коробку з-під сірників заповнену подрібненою наркотичною речовиною рослинного походження яка згідно висновку експерта №200 від 24.02.2014 року є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено, канабісом загальною вагою 1,814 гр. у перерахунку на висушену речовину.
В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_9 просить скасувати вирок в зв`язку із невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, а також неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_8 винним у вчиненні кримінального правопорушення за ч.2 ст.307 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років з конфіскацією майна, мотивуючи вимоги тим, що судом дано неправильну оцінку особі обвинуваченого, характеру його дій та всіх встановлених у ході судового розгляду обставин вчиненого ним злочину, призначено надто м`яке покарання, не обґрунтовано підстави застосування вимог ст. 69 КК України, не аргументовано застосування інших обставин, не зазначених в ч.1 ст.66 КК України, як пом`якшуючих, не наведено мотивів застосування вимог ст.75 КК України.
В своїх запереченнях захисник обвинуваченого ОСОБА_8 ОСОБА_7 просить апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_11 залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін, оскільки призначаючи покарання із застосуванням ст.ст. 69, 75 КК України суд в повній мірі врахував вимоги ст. 65 КК України, а саме, що ОСОБА_8 повністю визнав свою вину, щиро розкаявся, активно сприяв у розкритті кримінального правопорушення, по місцю проживання та роботи характеризується виключно позитивно, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, у нього наявна важка хвороба і він потребує постійного лікарського нагляду, крім того він доглядає важко хвору бабусю та матір.
Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, обвинуваченого та його захисника які заперечили проти апеляційної скарги прокурора та вказали на законність та обґрунтованість вироку суду першої інстанції, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що її слід задовольнити частково.
Згідно ч.1 ст.404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок частково та ухвалити новий вирок.
Відповідно до п.4 ч.1 ст. 420 КПК України, суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання.
Вирок Немирівського районного суду Вінницької області від 30.12.2014 року щодо ОСОБА_8 в частині призначеного покарання, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність слід скасувати та постановити свій вирок.
Висновки суду щодо винуватості ОСОБА_8 у скоєні кримінального правопорушення (злочину), за який він визнаний винним, при обставинах, викладених у вироку правильні та грунтуються на досліджених у суді доказах, які ніким не оскаржуються.
Суд першої інстанції призначаючи покарання обвинуваченому, врахував положення ст. 65 КК України, дійшов вірного висновку про необхідність призначення покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України.
Під час апеляційного розгляду встановлено, що ОСОБА_8 як на досудовому так і під час судового слідства давав зізнавальні показання, активно сприяв розслідуванню злочину, щиро каявся, його сім`я перебуває у скрутному матеріальному становищі, він має поганий стан здоров`я, що є обставинами, які пом`якшують призначення покарання, та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, враховуючи особу ОСОБА_8 , вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем проживання, на обліку у лікаря - нарколога і психіатра не перебуває, проживає в родині, членами якої є мати та бабця, які мають поганий стан здоров`я, здійснює догляд за останньою, і дані обставини в сукупності судом визнаються як виняткові, тому за відсутності обставин, які б обтяжували покарання, колегія суддів вважає що обвинуваченому призначене покарання у виді позбавлення волі із застосуванням ч.1 ст.69 КК України, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.2 ст.307 КК України, за свої розміром, визначеним судом першої інстанції, є справедливим, і судом дотримано вимоги ст. 65 КК України, тому в цій частині апеляція прокурора є необгрунтованою.
Беручи до уваги зазначені вище пом`якшуючі покарання обставини, особу ОСОБА_8 , відсутність обтяжуючих, колегія суддів вважає за можливе, згідно ч.2 ст.69 КК України, не призначати додаткове покарання у виді конфіскації майна, яке передбачено в санкції ч.2 ст.307 КК України як обов`язкове.
Суд першої інстанції не мотивував у вироку свого рішення про звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням, що потягло за собою неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Відповідно до ст.75 КК України суд приймає рішення про звільнення засудженого від призначеного покарання із випробуванням у випадку, коли враховуючи тяжкість злочину, особу винного, інші обставини справи, прийде до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання. Суд, як зазначено в ч.3 ст.374 КПК України, зобов`язаний мотивувати звільнення від відбування покарання.
Верховний Суд України в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" (із змінами, внесеними постановами Пленумів №18 від 10 грудня 2004 р., №8 від 12 червня 2009 р. та №11 від 6 листопада 2009 р.) наголосив, що рішення суду про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням має бути належним чином мотивоване.
ОСОБА_8 визнано винуватим за вчинення умисного злочину, який віднесено до категорії тяжких, пов`язаного з незаконним збутом особливо небезпечних наркотичних засобів, суспільна небезпечність якого визначається загрозою спричинення великої шкоди здоров`ю населення, судом першої інстанції враховано обставини даної справи в сукупності, особу обвинуваченого та призначено покарання більш м`яке ніж передбачено ч.2 ст.307 КК України, із застосуванням ч.1 ст.69 КК, апеляційним судом враховано скрутне матеріальне становище сім`ї обвинуваченого у зв`язку з чим не призначено додаткове покарання конфіскацію, яка є обов`язковою, тому ще й звільнення останнього від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України не буде слугувати достатньою мірою задля виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових злочинів, і як наслідок не буде досягнуто мети покарання за скоєне.
За вказаних обставин доводи апеляційної скарги прокурора в частині безпідставного застосування судом першої інстанції ст.75 КК України колегія суддів вважає доведеними і тому у зв`язку з неправильним застосуванням кримінального закону, вирок в частині звільнення обвинуваченого від відбування призначеного покарання з випробуванням підлягає скасуванню.
Керуючись ст.ст. 407, 420 КПК України, суд, -
у х в а л и в :
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 задовольнити частково.
Вирок Немирівського районного суду Вінницької області від 30 грудня 2014 року щодо ОСОБА_8 за ч.2 ст.307 КК України в частині призначеного покарання та звільнення від відбування покарання - скасувати.
Вважати ОСОБА_8 засудженим за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, із застосуванням ч.ч. 1, 2 ст. 69 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років без конфіскації майна.
Строк відбування покарання рахувати з моменту звернення вироку до виконання.
В решті вирок залишити без змін.
Вирок може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення.
Судді :