№ 4-366
ПОСТАНОВА

25
травня 2007 року м.
Київ

Оболонський районний суд м. Києва у складі

головуючого - судді Тютюн Т.М.

при секретарі Снісар Т.В.,

за участю
прокурора Куманіної М.В.,

скаржників ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві скаргу
ОСОБА_1 на постанову заступника начальника слідчого відділення податкової
міліції Державної податкової інспекції у Оболонському районі м. Києва від
7.02.2002 року про порушення кримінальної справи щодо ОСОБА_2 за ознаками
злочину, передбаченого ч. 2 ст.212 КК України,

установив:

Оскаржуваною постановою порушено кримінальну справу №
75-00003 щодо ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.212
КК України.

ОСОБА_1 - захисник ОСОБА_2 звернувся до суду із скаргою,
в якій просить скасувати вищевказану постанову як незаконну та необгрунтовану,
посилаючись на наступні обставини.

На
порушення вимог ст.94 КПК України дана справа була порушена на підставі
припущень, а не за наявності достатніх даних, які б вказували на наявність
ознак злочину. При винесенні даної постанови заступником начальника СВ ПМ ДШ у
Оболонському районі м. Києва не в повній мірі були перевірені інформація та
повідомлення про злочин, не були з'ясовані та перевірені обгрунтованість і
правильність проведеної перевірки дотримання вимог податкового законодавства
при обчисленні і сплаті до бюджету податку на прибуток та податку на додану
вартість за період з 1.01.1999 року по 1.01.2000 року, якою було встановлене
нібито безпідставне завищення валових витрат та ухилення від сплати податку на
прибуток на загальну суму 28 300 гривень, що призвело до ненадходження до
бюджету грошових коштів у значних розмірах. На думку скаржника, суб'єктивна
сторона складу злочину, яка характеризується наявністю умислу у ОСОБА_2 та
ОСОБА_3, доведена не була.

Крім
цього, в ході судового розгляду кримінальної справи була проведена повторна
судово-бухгалтерська експертиза, згідно з якою висновки, викладені в акті про
результати перевірки ТОВ «Ледже-Артіс» з питань дотримання вимог податкового
законодавства при обчисленні і сплаті до бюджету податку на прибуток та податку
на додану вартість за період з 1.01.1999 року по 1.01.2000 року № 2906/10/26-14
від 23.07.2001 року, документально не підтвердилися. Тому 28.12.2004 року
постановою старшого слідчого в ОВС ВРКС у Подільському районі СВПМ ДПА у м.
Києві кримінальна справа щодо ОСОБА_2 та ОСОБА_3 закрита за відсутністю в їхніх
діях складу злочинів, передбачених ч.2 ст.212, ч.2 ст.366 КК України.

У судовому засіданні скаржники ОСОБА_1 та ОСОБА_2 скаргу
підтримали та просили її задовольнити.

Прокурор не погодився з доводами скарги, зазначаючи про достатність
приводів та підстав до порушення кримінальної справи.

Дослідивши матеріали, на підставі яких було порушено кримінальну справу №
75-00003, заслухавши пояснення скаржників, думку прокурора, суд вважає, що
скарга задоволенню не підлягає.

Згідно з п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про деякі
питання, що виникають під час розгляду судами України скарг на постанови
органів дізнання, слідчого, прокурора про порушення кримінальної справи" №
1 від 11.02.2005 року, розглядаючи скаргу на постанову про порушення
кримінальної справи, суддя вправі з'ясовувати лише такі питання: чи були
наявними на час порушення справи передбачені ч.І ст.94 КПК України приводи; чи
мала особа, яка порушила справу, достатньо даних, що вказували на наявність
ознак злочину (ч.2 ст.94 КПК України); чи компетентна особа прийняла рішення
про порушення кримінальної справи і чи було додержано нею встановлений для цього порядок
(ст.98 КПК України).

Згідно з ч.І ст.98 КПК України при наявності приводів і підстав, зазначених
у статті 94 цього Кодексу, прокурор, слідчий, орган дізнання або суддя
зобов'язані винести постанову про порушення кримінальної справи, вказавши
приводи і підстави до порушення справи, статтю кримінального закону, за
ознаками якої порушується справа, а також дальше її спрямування.

Як вбачається з наданих суду матеріалів, 7.02.2002 року заступником
начальника СВ ПМ ДШ у Оболонському районі м. Києва за матеріалами перевірки
законності дій генерального директора та головного бухгалтера ТОВ
"Ледже-Артіс" ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які були зібрані працівниками ГВ ПМ
ДПІ у Оболонському районі м. Києва, порушено кримінальну справу за ознаками
злочину, передбаченого ч. 2 ст.212 КК України.

На виконання вимог ст.98 КПК України в постанові зазначено, що приводами до порушення
кримінальної справи є матеріали перевірки, про що викладено вище, зокрема, в
матеріалах кримінальної справи містяться рапорти акт ДПІ у Мінському районі м.
Києва про результати перевірки ТОВ «Ледже-Артіс» з питань дотримання вимог
податкового законодавства при обчисленні і сплаті до бюджету податку на
прибуток та податку на додану вартість за період з 1.01.1999 року по 1.01.2000
року № 2906/10/26-14 від 23.07.2001 року, згідно з яким встановлено заниження
податку на прибуток за 1999 рік на 28 300 гривень. Відповідальними за
фінансово-господарську діяльність у вказаний період були генеральний директор
ОСОБА_2 та головний бухгалтер ОСОБА_3

Крім цього, рішеннями ДПІ у Мінському районі м. Києва №
532/10/26-14-084 від 2.08.2001 року до ТОВ "Ледже-Артіс"
застосовано штрафні санкції за порушення податкового законодавства, і рішеннями
начальника ДПІ у Мінському районі м. Києва № 659/СК/10/26-14-426 від
29.08.2001 року та першого заступника голови ДПА України № 17773/7/25-0115 від
26.12.2001 року скарги ОСОБА_2 залишені без задоволення.

Таким чином, як вказано в оскаржуваній постанові, ОСОБА_2, будучи генеральним
директором ТОВ «Ледже-Артіс», та ОСОБА_3, будучи головним бухгалтером ТОВ
«Ледже-Артіс», зареєстрованого Мінською райдержадміністрацією м. Києва
23.01.1998 року, за період з 1.01.1999 року по 1.01.2000 року за попередньою
змовою шляхом безпідставного завищення валових витрат, ухилилися від сплати
податку на прибуток на загальну суму 28 300 гривень, що призвело до
ненадходження до бюджету грошових коштів у значних розмірах.

У постанові заступника начальника СВ ПМ ДПІ у Оболонському районі м. Києва
вказано статтю Кримінального кодексу України, за якою порушено справу, та
подальше її спрямування. Таким чином при порушенні кримінальної справи станом
на 7.02.2002 року були виконані вимоги ст.ст.94-98 КПК України щодо приводів та
підстав до порушення кримінальної справи, рішення прийнято компетентною особою,
законність джерел отримання даних, які стали підставою для винесення постанови
про порушення справи, не викликає сумнівів.

Тому постанова про порушення кримінальної справи є законною та обґрунтованою
і підстав для її скасування суд не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.2368 КПК України, п.4 Постанови
Пленуму Верховного Суду України "Про деякі питання, що виникають під час
розгляду судами України скарг на постанови органів дізнання, слідчого,
прокурора про порушення кримінальної справи" № 1 від 11.02.2005 року, суд

постановив:

Скаргу ОСОБА_1 на постанову заступника начальника слідчого відділення
податкової міліції Державної податкової інспекції у Оболонському районі м.
Києва від 7.02.2002 року про порушення кримінальної справи щодо ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст.212 КК України, залишити без
задоволення.

На постанову судді протягом семи діб з дня її винесення може бути подана
апеляція до Апеляційного суду м. Києва через Оболонський районний суд м. Києва.