Справа № 366/1438/15-к
Провадження № 1-кп/366/109/15
ВИРОК
Іменем України
24 червня 2015 року смт. Іванків

Іванківський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000031 відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Димитров, Донецької області, українки, громадянки України, з вищою освітою, пенсіонерки, не заміжня, інвалід 2 групи, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

що обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 267-1 КК України,

за участю сторін кримінального провадження з боку обвинувачення: прокурора ОСОБА_4 ;

з боку захисту: обвинуваченої ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:
21.04.2014 року, близько 15-ї години ОСОБА_3 , перебуваючи на території зони відчуження у відселеному селі Теремці, яке відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 106 від 23.07.1991 року, відноситься до зони радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, а саме зони відчуження, придбала у невстановлених осіб, за 200 гривень, морожену річкову рибу виду карась кількості 12 шт., лин - 14 шт., білизна 1 шт. та щука - 1 шт. загальною вагою 28 кг, достовірно знаючи, що вказана риба має походження із зони відчуження.
Куплену морожену річкову рибу, що знаходилась в сумці, ОСОБА_3 мала намір перемістити за межі зони відчуження без передбаченого законом дозволу і без дозиметричного контролю до місця свого проживання у м. Київ, для особистих потреб, тобто для споживання в їжу, чим порушила п.4 ст.12 Закону України «Про режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи», відповідно до якого забороняється вивезення за межі зони відчуження без спеціального дозволу центрального органу виконавчої влади - Державного агентства України з управління зоною відчуження, продуктів харчування тваринного походження (риби), за винятком зразків для наукових цілей.
Таким чином, ОСОБА_3 вчинила з прямим умислом діяння безпосередньо спрямоване на вчинення злочину, виконавши усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, що не залежали від її волі, так як під час переміщення риби за межі зони відчуження, при перетині контрольно-перепускного пункту «Дитятки», 21.04.2015 року, о 17 год. 30 хв., в ході огляду автомобіля марки «Москвич-2125», д.н.з НОМЕР_1 , яким ОСОБА_3 скористалася як попутним транспортом, працівниками міліції у багажному відділенні було виявлено вищевказану заморожену рибу, яка знаходилися у багажній сумці ОСОБА_3 , яку було вилучено до Відділу зони Чорнобильської АЕС ГУМВС України в Київській області.
На підтвердження встановлених судом обставин свідчать наступні докази, які суд враховує та бере до уваги.

Так, обвинувачена ОСОБА_3 , після роз`яснення суті обвинувачення, визнавши себе винною, підтвердила вищезазначені обставини. Пояснила, що в 21.04.2014 року, перебуваючи на території зони відчуження у відселеному селі Теремці, до якого поїхала з метою проведення поминальних заходів, а саме зони відчуження, придбала у невстановлених осіб, за 200 гривень, морожену річкову рибу виду карась кількості 12 шт., лин - 14 шт., білизна 1 шт. та щука - 1 шт. загальною вагою 28 кг, достовірно знаючи, що вказана риба має походження із зони відчуження.
Куплену морожену річкову рибу, що знаходилась в сумці, ОСОБА_3 мала намір перемістити за межі зони відчуження без передбаченого законом дозволу і без дозиметричного контролю до місця свого проживання у м. Київ, для особистих потреб, тобто для споживання в їжу. Але, при перетині контрольно-перепускного пункту «Дитятки», 21.04.2015 року, ввечері, в ході огляду автомобіля марки «Москвич-2125», д.н.з НОМЕР_1 , яким вона скористалася як попутним транспортом, працівниками міліції у багажному відділенні було виявлено вищевказану заморожену рибу, яка знаходилися у багажній сумці
ОСОБА_3 , яку було вилучено до Відділу зони Чорнобильської АЕС ГУМВС України в Київській області.
Вину визнає, у вчиненому розкаюється.

Наявні в справі докази її винуватості, вона не оспорює. Не вбачає потреби у допиті свідків та дослідженні доказів.

Суд, вважає доведеною винність обвинуваченої ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.267-1 КК України.

Суд, враховуючи що проти цього не заперечували учасники судового провадження, керуючись вимогами ст. 349 КПК України, після допиту обвинуваченої ОСОБА_3 визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Учасники судового провадження, яким було роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає.

А тому, крім допиту обвинуваченої інші докази, за погодженням з учасниками, не досліджувалися, за виключенням документів, які стосуються особи обвинуваченої та характеризуючих даних на неї.

При призначенні покарання, суд враховує тяжкість вчиненого злочину, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, особу винної.

Відповідно до положень ст. 12 КК України вчинений обвинуваченою ОСОБА_3 злочин, є злочином середньої тяжкості. Також, ОСОБА_3 раніше не судима, характеризується за місцем проживання позитивно, пенсіонер, інвалід 2 групи, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, нагороджена медаллю за бездоганну працю, отримала грамоти за наполегливу роботу.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинувачених, суд визнає щире каяття в скоєному, саме ця обставина відображена у обвинувальному акті та підтверджена судом.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

З`ясувавши обставини та перевіривши їх доказами, враховуючи особу обвинуваченої, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання у виді штрафу.

Під час судового засідання обвинувачена ОСОБА_3 звернулась до суду з клопотанням про звільнення її від покарання на підставі ч. 4 ст. 74 КК України у зв`язку із бездоганною поведінкою та сумлінним ставленням до праці, яке прокурор підтримав.

Суд враховуючи, що обвинувачена ОСОБА_5 вчинила злочин середньої тяжкості, раніше до кримінальної відповідальності не притягувалась, неодноразово була нагороджена за бездоганну працю, за місцем проживання характеризується позитивно, є інвалідом 2 групи, тобто її не можна вважати суспільно небезпечною, вважає за необхідне на підставі ч. 4 ст. 74 КК України звільнити ОСОБА_3 від покарання.

Вирішити питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 100, 368, 370, 374, 395, 532 КПК України, ст. 74 КК України, суд

У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.267-1 КК України та призначити покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

На підставі ч. 4 ст. 74 КК України звільнити ОСОБА_3 від покарання, у зв`язку з тим, що вона перестала бути суспільно небезпечною .

Цивільний позов не подавався.

Речові докази: річкова риба загальною вагою 28 (двадцять вісім) кілограмів відповідно до ухвали слідчого судді від 07.05.2015 року була знищена під час досудового розслідування.
Вирок негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Київської області через Іванківський районний суд Київської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1