У х в а л а

іменем україни

Колегія суддів судової палати у
кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Слинька
С.С.,

суддів
Вільгушинського М.Й., Колесниченка В.М.,

за участю прокурора Лисого С.Л.

розглянула в судовому засіданні в м.
Києві 14 серпня 2014 року кримінальну
справу за касаційною скаргою
прокурора, який брав участь у розгляді
справи судом першої інстанції, на вирок
Красногвардійського районного суду
м.Дніпропетровська від 21 жовтня 2013 року
та ухвалу Апеляційного суду
Дніпропетровської області від 19 грудня
2013 року щодо ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Цим вироком

ОСОБА_1,

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

раніше не судимі,

засуджені кожний за ч.1 ст.367 КК України
до покарання у виді обмеження волі
строком на 1 рік і 6 місяців із
позбавленням права займати керівні
посади на строк 1 рік і 6 місяців.

На підставі п. «в» ст.1, ст.6 Закону
України «Про амністію» від
08 липня 2011 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2
звільнено від відбування покарання.

За вироком суду ОСОБА_1, який працював
генеральним директором ТОВ НПП
«Трансрегіон», та ОСОБА_2 - заступника
генерального директора, які були
наділені організаційно - розпорядчими
та адміністративно - господарськими
функціями, тобто були службовими
особами, засуджено за вчинення злочину
за таких обставин.

03 серпня 2009 року між державним
підприємством «Придніпровська
залізниця» (замовник) і ТОВ НПП
«Трансрегіон» (підрядник) було
укладено договір відповідно до умов
якого підрядник бере на себе
зобов'язання виконати послуги з
розробки та узгодження
проектно-кошторисної документації з
ремонту і модернізації пасажирського
вагона під вагон спеціального
призначення, а саме під вагон -
лабораторію автоматики, телемеханіки
та зв'язку згідно із затвердженими
технічним вимогами, відповідними
нормативними документами і правилами.
При цьому підрядник - ТОВ
НПП«Трансрегіон» при виконанні умов
договору гарантує відповідність
розробленої ним проектно-кошторисної
документації всім відповідним нормам,
правилам, технічним вимогам Замовника,
а також з метою дотримання всіх норм і
встановлених правил бере зобов'язання
узгодити виготовлену
проектно-кошторисну документацію зі
службами державної адміністрації
залізничного транспорту України після
чого затвердити проект у Київському
ПКТБ по вагонах. Загальна вартість
зазначених робіт становить 420000 грн.

20 листопада 2009 року у невстановлений
час у невстановленому місці ОСОБА_2 і
ОСОБА_1, будучи службовими особами ТОВ
НПП«Трансрегіон», неналежно виконуючи
свої службові обов'язки в через
несумлінне ставлення до них,
достовірно знаючи про те, що роботи за
умовами вищевказаного договору
виконані підприємством ТОВ
НПП«Трансрегіон» не в повному обсязі, а
саме проектно-кошторисна документація,
яка була розроблена цим підприємством,
не була узгоджена в службах на
залізничному транспорті України і не
була затверджена в Київському ПКТБ по
вагонах, не надавши належного значення
цій обставині, підписали акт № 045-15888/01
від 20 листопада 2009 року, що містить
недостовірні відомості про виконання
робіт (послуг) у повному обсязі, після
чого ОСОБА_1 проставив на ньому
відбиток печатки ТОВ НПП«Трансрегіон»,
що заподіяло істотну шкоду державним
інтересам, яка виразилось у порушенні
порядку використання державних коштів
і передчасності перерахування ДП
«Придніпровська залізниця» державних
коштів у сумі 420000 грн на розрахунковий
рахунок ТОВ НПП«Трансрегіон» як за
виконані у повному обсязі роботи, хоча
проектно-кошторисна документація на
ремонт і модернізацію пасажирського
вагона на вагон спеціального
призначення, розроблена ТОВ
НПП«Трансрегіон», уповноваженими на те
інстанціями не розглядалася і не
узгоджувалася, що суперечило вимогам п.
5.1 укладеного договору.

16 жовтня 2008 року між ДП«Придніпровська
залізниця» та ТОВ НПП«Трансрегіон»
було укладено договір відповідно до
умов якого останнє зобов'язувалося
провести проектування та виконання
послуг із модернізації
суцільнометалевого вагона-ресторану
на вагон-лабораторію для вимірювання
параметрів контактної мережі, при
цьому порядок проведення модернізації,
об'єм виконання робіт і список
встановленого обладнання були
відображені у відповідному технічному
завданні.

18 вересня 2009 року, 23 листопада 2009 року і
29 грудня 2009 року у невстановлений час у
невстановленому місці ОСОБА_2 і ОСОБА_1,
будучи службовими особами ТОВ
НПП«Трансрегіон», неналежно виконуючи
свої службові обов'язки, через
несумлінне ставлення до них,
достовірно знаючи про те, що роботи за
указаним договором від 16 жовтня 2008 року
по проектуванню та виконанню послуг з
модернізації суцільнометалевого
вагона-ресторану на вагон-лабораторію
для вимірювання параметрів контактної
мережі виконані не в повному обсязі, не
надавши належного значення цій
обставині, внесли недостовірні
відомості в офіційні документи -
розшифровки до калькуляцій,
прикладених до актів прийому-передачі
виконаних робіт №045-60751/02 від 18 вересня
2009 року, №045-60751/03 від 23 листопада 2009
року і №045-60751/05 від 29 грудня 2009 року та
вказали як встановлене на вагон
обладнання, яке фактично встановлено
не було, особисто підписали ці акти і
розшифровки калькуляцій до них, після
чого ОСОБА_1 проставив відбитки печатки
ТОВ НПП «Трансрегіон» на зазначених
документах, що заподіяло істотну шкоду
державним інтересам, яка виразилося в
передчасності перерахування ДП
«Придніпровська залізниця» державних
коштів в сумі 813562,6 грн на розрахунковий
рахунок ТОВ НПП«Трансрегіон» і
порушення порядку використання
державних грошових коштів.

Ухвалою Апеляційного суду
Дніпропетровської області від 19 грудня
2013 року вирок щодо ОСОБА_1 та ОСОБА_2
залишено без зміни.

У касаційній скарзі прокурор
стверджує, що судові рішення щодо
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є незаконними і
такими, що підлягають і скасуванню,
кримінальна справа - направленню на
новий судовий розгляд у зв'язку з
істотним порушення
кримінально-процесуального закону,
неправильним застосуванням
кримінального закону та
невідповідністю призначеного
покарання тяжкості злочину та даним
про особу засудженого внаслідок
м'якості. На обґрунтування своїх вимог
зазначає про неправильність
кваліфікації дій ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за ч.1
ст.367 КК України і указує, що їх дії
необхідно було кваліфікувати за ч.2
ст.367 КК України. Зазначає про неповноту
та однобічність розгляду справи судами
першої та апеляційної інстанції,
м'якість призначеного засудженим
покарання і невідповідність вироку
суду вимогам ст.334 КПК України 1960 року, а
ухвали суду апеляційної інстанції -
ст.377 КПК України 1960 року.

Заслухавши доповідь судді, думку
прокурора, який просив скасувати
ухвалу суду апеляційної інстанції з
направленням справи на новий
апеляційний розгляд, перевіривши
матеріали справи та обговоривши
доводи, викладені у скарзі, колегія
суддів дійшла висновку про наступне.

Відповідно до вимог ст.395 КПК України 1960
року касаційний суд перевіряє
законність та обґрунтованість судових
рішень у тій частині, в якій вони були
оскаржені.

Судом апеляційної інстанції справа
розглянута з істотним порушенням вимог
кримінально-процесуального закону, а
ухвала апеляційного суду не відповідає
вимогам ст. 377 КПК України 1960 року.

Відповідно до вимог ст. 377 КПК України
1960 року в ухвалі апеляційного суду має
бути зазначено суть апеляції, короткий
виклад пояснень осіб, які брали участь
у засіданні, та докладні мотиви
прийнятого рішення. При залишенні
апеляції без задоволення в ухвалі
мають бути зазначені підстави, через
які апеляцію визнано необґрунтованою,
а при зміні вироку в ухвалі повинно
бути зазначено, які статті закону
порушено та в чому саме полягають ці
порушення або необґрунтованість
вироку.

Проте, апеляційний суд такі вимоги
закону належним чином не виконав.

Як убачається зі справи, не
погоджуючись із постановленим вироком,
на нього була подана апеляції
прокурорами, який брав участь у
розгляді справи судом першої
інстанції,та який затвердив
обвинувальний висновок.

З огляду на зміст апеляцій прокурорів,
вони у них посилались на те, що суд
істотно порушив
кримінально-процесуальний закон,
неправильно застосував кримінальний
закон і призначив ОСОБА_1 та ОСОБА_2
покарання, яке не відповідає тяжкості
злочину та даним про особу засудженого
внаслідок м'якості. При цьому прокурори
наводили доводи щодо незаконності
постановленого вироку щодо ОСОБА_1 та
ОСОБА_2, які були аналогічними доводам
касаційної скарги.

Так, прокурорами зазначалося про
недотримання судом при постановленні
вироку вимог ст.334 КПК України 1960 року,
невідповідність висновків суду
фактичним обставинам справи та
неправильність застосування
кримінального закону при кваліфікації
дій засуджених за ч.1 ст.367 КК України та
визнанні неправильною кваліфікації
дій ОСОБА_1 за ч.2 ст.364, ч.2 ст.366, ч.4 ст.190,
ч.1 ст.366, ч.1 ст.209 КК України та ОСОБА_2 за
ч.2 ст.364, ч.2 ст.366, ч.4 ст.190, ч.1 ст.366 КК
України, яка здійснена органами
досудового слідства.

Відмовляючи у задоволенні апеляцій
прокурорів, колегія суддів
апеляційного суду порушила вимоги ст.
377 КПК України 1960 року, не зазначивши у
своїй ухвалі всіх доводів апеляцій, не
навела переконливих мотивів, на
підставі яких визнала їх
необґрунтованими.

При цьому судом апеляційної інстанції
належним чином не перевірено та не
спростовано доводи прокурорів щодо
невідповідності вироку вимогам ст.334
КПК України 1960 року та неправильного
застосування кримінального закону при
кваліфікації дій засуджених і з
посиланням на відповідні докази, не
навів підстав через які визнано
голослівними ці твердження прокурорів.

Тобто суд апеляційної інстанції, не
перевіривши належним чином усі
наведені у апеляціях доводи, не дав в
ухвалі вичерпної відповіді на них і не
зазначив мотивовані підстави, з яких
визнав ці доводи неспроможними, лише
формально зазначивши про
необґрунтованість апеляцій осіб, які
їх подали.

За викладених обставин, колегія суддів
уважає, що ухвала апеляційного суду
підлягає скасуванню з направленням
справи на новий апеляційний розгляд,
під час якого необхідно усунути
вказані недоліки, повно і всебічно
перевірити всі доводи апеляцій,
поданих на вирок місцевого суду, та
постановити рішення з дотриманням усіх
вимог кримінально-процесуального
закону.

Керуючись статтями 394-396 КПК України 1960
року, пунктами 11, 15 розділу ХІ
Кримінального процесуального кодексу
України колегія суддів,

ухвалила:

касаційну скаргу прокурора, який брав
участь у розгляді справи судом першої
інстанції, задовольнити частково.

Ухвалу Апеляційного суду
Дніпропетровської області від 19 грудня
2013 року щодо ОСОБА_1 та ОСОБА_2
скасувати, а справу направити на новий
апеляційний розгляд.

С у д д і:

______________________________________________________________ С.С.
СлинькоМ.Й.
ВільгушинськийВ.М.Колесниченко