Справа № 336/17/15-к
Пр. № 1-кп/336/114/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 січня 2015 року м. Запоріжжя
Шевченковський районний суд м.Запоріжжя у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
при секретарі: ОСОБА_2 ,
за участю прокурора: ОСОБА_3 ,
обвинуваченого: ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження № 1-кп/336/114/15 про обвинувачення:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ланцево, Куйбишевського району, Запорізької області, Українця, громадянина України, з повною середньою освітою, проживаючого у цивільному шлюбі, маючого на утриманні дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , номера обслуги 3 гаубичної артилерійської батареї 1 гаубичного артилерійського дивізіону військової частини польова пошта НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), старшого солдата призваного під час мобілізації,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 407 КК України,
Під час підготовчого судового засідання, суд -
ВСТАНОВИВ:
Згідно з обвинувальним актом встановлено, що відповідно до ст. 4 ч. 8, ст. 5 ч. 1, ст. 10, 11, ст. 22 ч. 3 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Указу Президента України від 22 липня 2014 року «Про часткову мобілізацію», ст. 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ОСОБА_4 призвано на військову службу у зв`язку із мобілізацією 31 липня 2014 року ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 31 липня 2014 року та 01 серпня 2014 року № 164 та №165, відповідно, старшого солдата ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу військової частини - польова пошта НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду номера обслуги 3 гаубичної артилерійської батареї 1 гаубичного артилерійського дивізіону цієї ж частини, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 .
Будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, старший солдат ОСОБА_4 , відповідно до ст. ст. 9, 11, 16, 37, 40, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 2, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України ст. ст. 1, 3, п. 8 ст. 6, п. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» зобов`язаний свято і непорушно додержуватися вимог Конституції України, законів України, військової присяги, статутів, наказів та розпоряджень, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, не допускати ганебних вчинків самому та утримувати від їх вчинення інших.
На підставі усного наказу командування військової частини - польова пошта НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) 26 серпня 2014 року старший солдат ОСОБА_4 отримав відпустку з подальшим прибуттям до розташування цієї ж частини 31 серпня 2014 року.
Однак, після закінчення відпустки, старший солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем призваним у зв`язку із мобілізацією, в порушення ст. ст. 9, 11, 16, 37, 40, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 2, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України ст. ст. 1, 3, п. 8 ст. 6, п. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», не маючи поважних причин, діючи з прямим умислом, з метою тимчасово ухилитися від військової служби, 31 серпня 2014 року не з`явився вчасно на службу, тобто до військової частини - польова пошта НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) для продовження виконання обов`язків військової служби.
З моменту нез`явлення на службу без поважних причин, старший солдат ОСОБА_4 перебував за місцем свого мешкання, за адресою: АДРЕСА_1 , де проводив час на власний розсуд, тимчасово ухиляючись від військової служби.
При цьому, як зазначено вище, поважних причин для нез`явлення на службу старший солдат ОСОБА_4 не мав, в тому числі хворобою, що перешкоджала його пересуванню не хворів, перешкод для прибуття до військової частини не мав. Також у зазначений період пожежа або стихійне лихо в сім`ї ОСОБА_4 не траплялися, члени його сім`ї не хворіли та не помирали, інші обставини, що перешкоджали проходженню військової служби відсутні.
Протягом періоду нез`явлення на службу, старший солдат ОСОБА_4 з приводу тяжких захворювань до медичних закладів не звертався, органи військового управління про своє місце перебування не повідомляв.
21 листопада 2014 року старший солдат ОСОБА_4 був виявлений працівниками ІНФОРМАЦІЯ_4 за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_1 та в той же день прибув до ІНФОРМАЦІЯ_4 , де повідомив про те, що тимчасово ухилявся від військової служби без поважних причин, після чого направлений до військової частини польова пошта НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) для подальшого проходження військової служби.
Згідно висновку військово-лікарської комісії від 28 листопада 2014 року старший солдат ОСОБА_4 визнаний придатним для проходження військової служби.
Під час досудового розслідування між прокурором військової прокуратури Запорізького гарнізону Південного регіону України ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 05 січня 2015 року укладена угода про визнання винуватості. Згідно з угодою ОСОБА_4 беззаперечно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.407 КК України, а також зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 , суд кваліфікує за ч. 3 ст. 407 КК України, як нез`явлення вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад один місяць, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби).
Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_4 буде призначене покарання за ч.3 ст. 407 КК України у виді 3 років позбавлення, на підставі ст.75 КК України звільнивши останнього від відбування покарання з випробуванням на 1 рік. В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому.
Розглядаючи питання про затвердження угоди суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Злочин у вчиненні якого обвинувачений визнав себе винуватим віднесений до середньої тяжкості, а отже угода відповідає вимогам закону.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 цілком розуміє положення ч.ч.4, 5 ст. 474 КПК України, укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Судом встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального Кодексу та Кримінального Кодексу України, зокрема, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.
Обвинувачений ОСОБА_4 погоджується на призначення узгодженого покарання.
Виходячи з викладеного суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим.
Речові докази відсутні.
Цивільний позов не заявлено.
Керуючись ст.ст. 373, 374, 475 КПК України суд, -
ЗАСУДИВ:
Угоду від 05 січня 2015 року по кримінальному провадженню про визнання винуватості укладену між прокурором військової прокуратури Запорізького гарнізону Південного регіону України ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .- затвердити.
Визнати ОСОБА_4 винуватим за ч.3 ст. 407 КК України та призначити узгоджене покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від призначеного судом покарання з випробуванням строком на 1 рік.
Відповідно до ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 не обирався.
Речові докази відсутні.
Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до апеляційного суду Запорізької області протягом 30 днів з дня його проголошення через Шевченківський районний суд м.Запоріжжя.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Суддя Шевченківського районного суду
м.Запоріжжя ОСОБА_1