УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №274/3813/14-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.1ст.122 КК україни Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 червня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючого-судді. . . . . . . . . . . ОСОБА_2
суддів . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря судового засідання . . . . . . . ОСОБА_5
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Калинівка Вінницької області, громадянина України, проживаючого по АДРЕСА_1 , зареєстрованого у АДРЕСА_2 , одруженого, на утриманні 3 малолітніх дітей, непрацюючого, в силу ст. 55 КК України 1960 року не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України,
за участю прокурора . . . . . . . ОСОБА_7 обвинуваченого . . . . . . . ОСОБА_6
захисника . . . . . . . . . . . . ОСОБА_8 ,
потерпілої . . . . . . . . . . . . ОСОБА_9
представника потерпілої . . . . . ОСОБА_10
в с т а н о в и л а :
в апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить вирок суду змінити, призначити більш м`яке покарання з застосуванням ст.ст. 69, 75 КК України.
Посилається на невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Зазначає, що він щиро кається у вчиненому, визнає, що поступив не правильно, попросив вибачення у потерпілої та готовий відшкодувати заподіяну шкоду, вину повністю визнав, активно сприяв розкриттю злочину.
Також просить врахувати, що він має трьох малолітніх дітей, які повністю знаходяться на його утриманні, так як дружина перебуває у відпустці по догляду за молодшою дитиною.
Вироком Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 16.04 2015 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України та призначено покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік.
Стягнуто з обвинуваченого на користь ОСОБА_9 2960 грн. матеріальної шкоди та 30 000 грн. моральної шкоди. Запобіжний захід обвинуваченому залишено попередній особисте зобов?язання.
У задоволенні клопотання про звільнення обвинуваченого від покарання на підставі ст..1 Закону України «Про амністію у 2014 році» відмовлено у зв?язку з вчиненням злочину після набрання цим законом чинності.
Згідно змісту вироку, 28.04.2014 року о 15 годині 00 хвилин ОСОБА_6 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , на городі сусідки ОСОБА_9 на грунті раптово виниклих неприязних відносин умисно заподіяв останній три удари невстановленою слідством сокирою в ліву частину тулубу та по рукам, якими ОСОБА_9 закривалась від ударів.
Внаслідок злочинних дій ОСОБА_6 ОСОБА_9 були заподіяні тілесні ушкодження, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, як такі, що спричинили тривалий розлад здоров`я.
Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого, його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, потерпілу, представника потерпілої, які заперечили проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши вирок суду в межах ст.404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Висновок суду першої інстанції про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України ніким з можливих апелянтів не оспорюється.
Дії ОСОБА_6 кваліфіковані за ч.1 ст.122 КК України судом 1-ї інстанції правильно.
При призначенні покарання ОСОБА_6 суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та відсутність обставин, які обтяжують чи пом`якшують покарання.
Санкція ч.1 ст.122 КК України передбачає покарання у виді виправних робіт на строк до 2 років, або обмеження волі на строк до 3 років, або позбавленням волі на строк до 3 років.
Твердження обвинуваченого про неврахування судом 1-ї інстанції при призначенні покарання обставин, які пом`якшують покарання - щире каяння ОСОБА_6 , а також його сімейний стан є безпідставними.
Суд 1-ї інстанції при призначенні покарання ОСОБА_6 врахував ступінь суспільної небезпечності вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, данні про особу обвинуваченого, який в силу ст. 55 КК України 1960 року вважається несудимим, є багатодітним батьком, проживає з дружиною та 3 малолітніми дітьми, за місцем проживання характеризується позитивно.
Разом з тим, суд 1-ї інстанції не визнав пом`якшуючою покарання обставиною щире каяття, оскільки обвинувачений з часу скоєння злочину збитки потерпілій не відшкодував, визнав нанесення тілесних ушкоджень потерпілій лопатою, а не сокирою, як це встановлено судом. Інших обставин, які б пом`якшували покарання обвинуваченого ОСОБА_6 судом не встановлено, а тому підстав для застосування ст. 69 КК України не має.
Обираючи покарання у виді обмеження волі, суд 1-ї інстанції навів мотиви прийняття такого рішення у вироку суду, з яким погоджується колегія суддів.
Призначене покарання обвинуваченому не є явно несправедливим із-за його суворості, а є достатнім для його виправлення та перевиховання.
Підстави для скасування чи зміни вироку за мотивами, викладеними у апеляційній скарзі, відсутні.
Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :
апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення, а вирок Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 16.04.2015 року щодо ОСОБА_6 без зміни.
Ухвала може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.
Судді: