У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних
справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого, судді

Редьки А.І.

суддів

Шевченко Т.В. , Лавренюка М.Ю.

розглянула в судовому
засіданні в м.Києві 11 вересня 2008 року кримінальну справу за касаційною
скаргою захисника ОСОБА_2 на судові рішення щодо ОСОБА_1

Вироком Ленінського
районного суду м.Севастополя від 12 грудня 2006 р.

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1
народження, раніше судимого,

засуджено за ч.2 ст.186 КК України на 4 роки позбавлення
волі.

На підставі ст.71 КК
України за сукупністю вироків остаточно ОСОБА_1 призначено 4 роки 1 місяць
позбавлення волі.

Ухвалою апеляційного суду
м.Севастополя від 23 жовтня 2007 року вирок щодо ОСОБА_1 змінено в частині
зазначення анкетних даних. У решті вирок залишено без зміни.

Пономарьов засуджений за
те, що 28 березня 2005 року близько 1 год. 30 хв. неподалік зупинки
“Московський ринок” по пр-ту Острякова у м.Севастополі відкрито викрав майно
ОСОБА_3 на загальну суму 100 грн. повторно.

У касаційній скарзі
захисник ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 просить скасувати судові рішення.
Посилається на необґрунтованість засудження ОСОБА_1, порушення
кримінально-процесуального закону, однобічність і неповноту досудового та
судового слідства, порушення права неповнолітнього на захист.

Заслухавши доповідь судді
Шевченко Т.В., перевіривши матеріали кримінальної справи та обговоривши доводи
касаційної скарги, колегія суддів вважає, що у її задоволенні слід відмовити з
таких підстав.

Висновок суду про доведеність
винності ОСОБА_1у вчиненні інкримінованого йому злочину за обставин, викладених
у вироку, ґрунтується на зібраних та досліджених судом доказах. Зокрема, його
винність підтверджується поясненнями потерпілого ОСОБА_3, які були оголошені у
судовому засіданні в порядку ст.306 КК України, про те, що Пономарьов заволодів
його майном і не реагував на прохання не забирати його речі; протоколом
виявлення та вилучення у засудженого викрадених у ОСОБА_3 речей, даними
протоколу огляду речових доказів, сукупністю інших зібраних по справі доказів.

Отже, суд повно і всебічно
дослідив зібрані по справі докази і дійшов обґрунтованого висновку про
доведеність винності ОСОБА_1 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК
України. Дії засудженого кваліфіковані правильно.

Ухвала апеляційного суду є
мотивованою належним чином і відповідає вимогам ст.377 КПК України.

Необґрунтованими
є посилання на порушення права ОСОБА_1 на захист. Так, з матеріалів справи
видно, що у суді першої інстанції його захист здійснював адвокат ОСОБА_4 Заяв
та клопотань про його відсторонення у зв'язку з неналежним виконанням захисту
ОСОБА_1 ні від засудженого, ні від його захисника ОСОБА_2не надходило.

Істотних порушень вимог
кримінально-процесуального закону, які б потягли безумовне скасування судових
рішень по справі, не виявлено.

Таким
чином, при перевірці справи не встановлено передбачених ст.398 КПК України
підстав для призначення даної справи до розгляду касаційним судом з
повідомленням осіб, зазначених у ст. 384 КПК України.

Керуючись ст.394 КПК
України, колегія суддів

ухвалила:

відмовити у задоволенні
касаційної скарги захисника ОСОБА_2

Судді:

Шевченко Т.В. Редька А.І. Лавренюк М.Ю.