Справа № 464/3661/15-к
пр.№ 1-кп/464/196/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05.06.2015 року

Сихівський районний суд міста Львова

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар ОСОБА_2 ,

за участі: прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого (підсудного) ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові кримінальну справу про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова,

українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, судимого: 17 січня 2011 року Галицьким районним судом м. Львова за ч.1 ст.186 КК України до двох років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком два роки; 26 липня 2012 року Сихівським районним судом м. Львова за ч.2 ст. 185, ст. 71 КК України до двох років шести місяців позбавлення волі, звільнений від подальшого відбування покарання постановою Миколаївського районного суду Львівської області від 11 червня 2014 року згідно з Законом України „Про амністію у 2014 році, судимість не погашена, що зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.185 КК України,
встановив:
Підсудний ОСОБА_5 10 березня 2015 року о 10.30 год, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), повторно, перебуваючи у приміщенні роздягальні автомийки, що у м. Львові на вул. Зубрівська, 1, шляхом вільного доступу таємно викрав з шафи роздягальні особисті речі потерпілого ОСОБА_4 , а саме: мобільний телефон „Samsung моделі „Galaxy fame, ІМЕІ НОМЕР_1 , вартість якого становить 900 грн., з сім-карткою оператора „Лайф, вартістю 25 грн., та мобільний телефон „Nokia, моделі 6233, ІМЕІ НОМЕР_2 ? вартість якого становить 80 грн., з сім-карткою оператора „Київстар, вартістю 25 грн., чим заподіяв потерпілому матеріальну шкоду на вищевказану суму коштів.

У судовому засіданні підсудний ОСОБА_5 винуватість у вчиненні крадіжки визнав повністю і дав показання, аналогічні за змістом фабулі обвинувачення. У вчиненому щиро розкаявся, вказав, що відшкодував більшу частину заподіяної потерпілому матеріальної шкоди. Просив суд суворо не карати.

Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні підтвердив вчинення ОСОБА_5 крадіжки його мобільних телефонів за вказаних в обвинуваченні обставин. Вказав, що мобільний телефон Nokia йому повернутий, а також зазначив, що ОСОБА_6 відшкодував завдану матеріальну шкоду на суму 600 грн. та обіцяв відшкодувати таку повністю.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, за відсутності заперечень учасників судового провадження, суд обмежив дослідження доказів допитом підсудного, потерпілого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу, оскільки докази щодо інших обставин ніким не оспорювалися. Наслідки визначення саме такого обсягу доказів, що підлягають дослідженню, учасникам судового провадження роз`яснені.

Кваліфікація дій підсудного ОСОБА_5 за ч.2 ст.185 КК України є правильною, оскільки останній вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), повторно.

Призначаючи покарання підсудному ОСОБА_5 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, що є середньої тяжкості, особу підсудного, який неодружений, не працює, має судимість, формально позитивно характеризується за місцем проживання та приходить до висновку, що йому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі.

Враховуючи щире каяття та часткове відшкодування матеріальної шкоди, що є обставинами, які пом`якшують покарання, суд приходить до переконання про можливість звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього судом, відповідно до ст. 76 КК України, обов`язки, зокрема: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Крім цього, з ОСОБА_5 необхідно стягнути на користь держави витрати, пов`язані з проведенням експертом НДЕКЦ УМВС України на Львівській залізниці судово-товарознавчої експертизи, в розмірі 491,04 грн. (а.с.39-44).

Речовий доказ у справі, а саме мобільний телефон „Nokia, моделі 6233, ІМЕІ НОМЕР_2 , переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_4 , необхідно залишити у власності останнього.

Керуючись статтями 370, 374 КПК України, суд,
засудив:
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та призначити йому покарання два роки позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування покарання з випробуванням та встановити іспитовий строк два роки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки:

- не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи;

- періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати, пов`язані з проведенням експертом НДЕКЦ УМВС України на Львівській залізниці судово-товарознавчої експертизи, у розмірі 491,04 грн. (а.с.39-44).

Речовий доказ у справі, а саме мобільний телефон „Nokia, моделі 6233, ІМЕІ НОМЕР_2 , переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_4 , залишити у власності останнього.

Запобіжний захід, застосований до ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили залишити без зміни особисте зобов`язання.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до апеляційного суду Львівської області через Сихівський районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Головуючий ОСОБА_1