У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого Селівона
О.Ф.,

суддів Кривенди О.В.,
Кузьменко О.Т.

розглянула в
судовому засіданні 19 квітня 2007 року в м. Києві кримінальну справу за
касаційною скаргою засудженого ОСОБА_1. на
вирок Новотроїцького районного суду Херсонської області від 13 жовтня 2004 року
та ухвалу колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного
суду Херсонської області від 18 січня 2005 року щодо нього.

Цим вироком ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, уродженця АДРЕСА_1 Херсонської області, раніше судимого 22.07.2003 р. за ч.
3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік,

засуджено за ч. 2
ст. 153 КК України на 3 роки позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання
частково приєднано не відбуте покарання за попереднім вироком і остаточно ОСОБА_1. призначено 4 роки позбавлення волі.

Цим же вироком також засуджено ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 186 та ч. 2 ст. 153 КК України, касаційні
скарги чи подання щодо якого не подано.

Прийнято рішення щодо речових доказів.

Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних
справах Апеляційного суду Херсонської області від 18 січня 2005 року вирок щодо
ОСОБА_1. залишено без зміни.

Згідно з вироком ОСОБА_1.
визнано винним у вчиненні злочину за таких обставин.

24 липня 2003 року, біля 20 год., ОСОБА_2 та ОСОБА_1,
перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, діючи за попередньою змовою групою
осіб, завели неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження, у напівпідвальне приміщення на
території незакінченого будівництва по вул. Безродного в АДРЕСА_1 Херсонської області та, погрожуючи потерпілому
застосуванням фізичного насильства, задовольнили статеву пристрасть з ним
неприродним способом.

За змістом касаційної скарги засуджений ОСОБА_1, даючи свій аналіз наявним у справі доказам, просить
вирок та ухвалу щодо нього змінити, перекваліфікувати його дії з ч. 2 ст. 153
на ч. 1 ст. 155 КК України та пом'якшити призначене йому покарання, звільнивши
від його відбування з випробуванням. Мотивує тим, що змови з ОСОБА_2. та умислу на вчинення злочину, за який його засуджено,
у нього не було, потерпілому він не погрожував і останній вступив з ним у
статевий зв'язок неприродним способом з власної волі. Посилається на
однобічність і упередженість судового слідства та істотне порушення вимог
кримінально-процесуального закону, в тому числі його права на захист під час
апеляційного розгляду справи. Вважає, що суд призначив йому занадто суворе
покарання, яке не відповідає тяжкості вчиненого ним злочину і його особі, а
призначаючи остаточне покарання за сукупністю вироків неправильно застосував
кримінальний закон, оскільки від покарання за попереднім вироком його було
звільнено внаслідок акта амністії. Зазначає, що апеляційний суд необґрунтовано
відмовив у задоволенні його апеляції, не навівши докладних мотивів такого
рішення в своїй ухвалі.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та
обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що в її
задоволенні необхідно відмовити.

Винність ОСОБА_1. у
вчиненні злочину, за який його засуджено, підтверджується дослідженими в
судовому засіданні та викладеними у вироку доказами, а саме: послідовними
показаннями під час досудового та судового слідства неповнолітнього потерпілого
ОСОБА_3., який розповів про обставини вчинення злочину так, як
вони наведені у вироку, показаннями потерпілого від грабежу ОСОБА_4 та свідка ОСОБА_5, а
також самих засуджених ОСОБА_2 та ОСОБА_1. про те, що останні разом підійшли до ОСОБА_3. і разом повели його в напівпідвальне приміщення,
показаннями законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_6, свідка ОСОБА_7,
даними, що містяться у висновку судово-медичної експертизи про характер і
ступінь тяжкості заподіяних ОСОБА_3.
тілесних ушкоджень, у висновках судово-медичних експертиз щодо ОСОБА_2 та ОСОБА_1.,
протоколах огляду місця події та відтворення обстановки і обставин події, а
також іншими доказами, які узгоджуються між собою та підтверджують показання
потерпілого про обставини вчиненого щодо
нього злочину.

Дії ОСОБА_1. за ч. 2 ст. 153 КК
України кваліфіковано правильно.

Покарання ОСОБА_1. призначено
відповідно до вимог ст. ст. 65, 71 КК України з урахуванням ступеня тяжкості
вчиненого ним злочину, його особи, конкретних обставин справи, в тому числі й
тих, на які посилається засуджений у своїй касаційній скарзі, та вчинення ним
злочину до повного відбуття покарання за попереднім вироком щодо нього.

Доводи у касаційній скарзі ОСОБА_1.
про неправильне застосування судом ст. 71 КК України є безпідставними, оскільки
дані про його звільнення від відбування покарання за попереднім вироком
внаслідок акта амністії в матеріалах справи відсутні.

Підстав для застосування ст. ст.
69, 75 КК України і призначення ОСОБА_1. більш м'якого покарання, ніж це
передбачено ч. 2 ст. 153 КК України, за якою його засуджено, або звільнення
ОСОБА_1. від відбування призначеного йому покарання з випробуванням не
встановлено.

Істотних порушень вимог
кримінально-процесуального закону, які могли б бути підставою для зміни або
скасування постановлених у даній справі судових рішень, не виявлено.

Розглядаючи справу за апеляціями
засудженого ОСОБА_1. та його захисника ОСОБА_8, апеляційний суд перевірив
викладені в них доводи, які аналогічні доводам касаційної скарги засудженого,
та прийняв обґрунтоване рішення про залишення їх без задоволення, а вироку щодо
ОСОБА_1. - без зміни з наведенням відповідних мотивів такого рішення в ухвалі.

Посилання у касаційній скарзі
ОСОБА_1. про порушення його права на захист внаслідок розгляду справи в апеляційному
суді за відсутності його захисника не заслуговують на увагу, оскільки останній
відповідно до вимог ч. 2 ст. 358 КПК України підлягає обов'язковому виклику в
апеляційний суд, якщо в апеляції ставиться питання про погіршення становища
засудженого або суд визнає необхідним провести судове слідство.

Таким чином, підстав для призначення кримінальної справи
до касаційного розгляду з повідомленням осіб, зазначених у ст. 384 КПК України,
немає.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 394 КПК України, колегія
суддів

у х в а л и л а :

у задоволенні касаційної скарги
засудженогоОСОБА_1 відмовити.

Судді:

Селівон
О.Ф. Кривенда
О.В. Кузьменко
О.Т.

З оригіналом згідно:

Суддя
Верховного Суду України О.Ф.
Селівон