Справа №485/2314/14-к 19.02.2015 19.02.2015 19.02.2015
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
19 лютого 2015 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вавилове, Снігурівського району Миколаївської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , раніше судимого,
- визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України.
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_6
захисник ОСОБА_7 .
Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
Обвинувачений в апеляційній скарзі просить вирок суду скасувати та виправдати його, оскільки він даного злочину не вчиняв.
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
Вироком суду ОСОБА_5 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України та призначено покарання у виді 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

_________________________________________________________________
Провадження № 11-кп/784/153/15 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_8

Категорія: ч.3 ст.187 КК України Доповідач апеляційної інстанції: ОСОБА_1

Постановлено стягнути з ОСОБА_5 на користь:

· потерпілого ОСОБА_9 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 1000 грн., моральної шкоди - 3000 грн.;

· держави, судові витрати на проведення експертиз в сумі 6 209 грн. 28 коп.

Узагальнені доводи апелянта.
В апеляційній скарзі та доповненнях до неї обвинувачений ОСОБА_5 посилається на те, що матеріали провадження не містять доказів його вини у вчинені злочину.

Зазначає, що потерпілий в суді під час розгляду справи пояснив, що бачив осіб які здійснили на нього напад, і що це був не він, однак суд не взяв це до уваги.

Стверджує, що під час досудового слідства визнав свою вину під впливом фізичного насильства та погроз його застосування з боку працівників міліції.

Узагальнення викладу позиції прокурора.
В запереченнях на апеляційну скаргу прокурор який приймав участь в розгляді провадження судом першої інстанції просить залишити без задоволення апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 , а вирок Снігурівського районного суду Миколаївської області від 24 грудня 2014 року без змін. Вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчинені злочину доведена повністю і підтверджується доказами, дослідженими у судовому провадженні.

Встановлені судом першої інстанції обставини.
Судом першої інстанції встановлено, що 12 серпня 2014 року о 04 годині 30 хвилин ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, за попередньою змовою з особами, матеріали кримінального провадження відносно яких виділені в окреме провадження, з метою заволодіння чужим майном, спільно прийшли до житлового будинку АДРЕСА_3 , власником якого є ОСОБА_9 , де перелізли через паркан і зайшли на територію двору та незаконно, через двері, проникли до житла, де в одній із кімнат на ліжку відпочивав потерпілий ОСОБА_9 .

Побачивши потерпілого, невстановлена органами досудового розслідування особа, підставила до його шиї ніж та погрожуючи вбивством, разом з обвинуваченим та невстановленою жінкою стали вимагати гроші. Не бажаючи віддавати гроші ОСОБА_9 повідомив, що гроші в нього відсутні, однак невстановлена органами досудового розслідування особа у присутності обвинуваченого ОСОБА_5 та невстановленої жінки, стала наносити потерпілому удари ножем в область шиї, грудей, правової ключиці, а ОСОБА_5 руками по голові та обличчю, чим змусили ОСОБА_9 зізнатися, де він зберігає гроші.

Заволодівши грошовими коштами у сумі 600 грн. та мобільним телефоном «Нокіа 105» вартістю 400 грн., вони з місця вчинення злочину зникли, чим заподіяли потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на суму 1 000 грн.

В результаті вище наведеного, потерпілому ОСОБА_9 були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді: синців на обличчі, крововиливи на верхній та нижній губах, подряпини на лівій щоці, шиї і верхній частині грудей, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень та рани в області правої ключиці, які відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Дії ОСОБА_5 судом кваліфіковані за ч.3 ст.187 КК України, як розбій, тобто напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, з погрозою застосування такого насильства, вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника, який підтримав доводи наведені в апеляційній скарзі обвинуваченого, думку прокурора, який вважав вирок суду законним і обґрунтованим, просив залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_5 в скоєнні вказаного у вироку злочину, за обставин встановлених судом, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджуються доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Потерпілий ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснив, що між 4 та 5 годиною ранку 12 серпня 2014 року, у його будинок через відкриті вхідні двері зайшло декілька чоловіків і жінка. Підійшовши до ліжка, де він відпочивав, вони засліпили йому очі ліхтарем, приставили до шиї ножа, яким нанесли декілька порізів, били по голові, в обличчя та питали де лежать грошові кошти.

Злякавшись за своє життя, він повідомив нападникам місце зберігання грошей і вони, заволодівши грошовими коштами у сумі 600 грн. та його мобільним телефоном «Нокіа 105», вийшли з дому і пішли в сторону вул. Котовського.

Факт розбійного нападу 12.08.2014 року на ОСОБА_9 в суді першої інстанції також підтвердили свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .

Пояснення потерпілого щодо завдання йому тілесних ушкоджень узгоджуються з висновком експерта №161 від 12 серпня 2014 року, згідно якого у ОСОБА_9 були наявні: синці на обличчі, крововиливи на верхній та нижній губах, подряпини на шиї, щоці і верхній частині грудей, рани в області правої ключиці. Рани і подряпини на шиї виникли внаслідок неодноразової дії колючо-ріжучого предмета, яким могло бути лезо ножа або інший схожий предмет.

При цьому експерт у висновку вказав, що синці на обличчі і крововиливи на губах виникли внаслідок неодноразових дій тупого твердого предмета (предметів) з обмеженою контактуючою поверхнею, якими могли бути кулаки, тощо. Рана в області ключиці відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, яка потягла короткочасний розлад здоров`я, а інші тілесні ушкодження відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Виходячи з кількості тілесних ушкоджень, можливо констатувати, що потерпілому було нанесено не менше чотирьох ударів в обличчя і не менше семи несильних ударів, надавлювань чи ударів колючо-ріжучим предметом в область обличчя, шиї та грудей.

Доводи обвинуваченого про його непричетність до вчинення розбійного нападу є безпідставними та спростовуються доказами, аналіз яких наведений у вироку.

Так, причетність обвинуваченого ОСОБА_5 до вчинення вказаного злочину підтверджується даними протоколу проведення слідчого експерименту від 13 серпня 2014 року під час якого проводилася відеозйомка та протоколу ознайомлення з матеріалами відеозапису зазначеної слідчої дії від 12 листопада 2014 року з яких вбачається, що обвинувачений ОСОБА_5 визнав, що саме він з іншою особою вчинив вказаний злочин, добровільно показав місце його вчинення та розповів, як він спільно з іншою особою проникли до житлового будинку ОСОБА_9 , показав механізм заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень та назвав майно, яким вони заволоділи.

Будь-яких зауважень, доповнень та заяв щодо порушень положень кримінального процесуального законодавства після перегляду відеозапису проведеного слідчого експерименту від обвинуваченого та його захисника не надходило.

Свідок ОСОБА_13 , який був залучений в якості понятого під час проведення вказаної слідчої дії, в суді першої інстанції пояснив, що обвинувачений ОСОБА_5 добровільно і самостійно, без будь якого примусу та тиску на нього з боку працівників міліції, показав за яких обставин він вчинив злочин.

Крім того, під час затримання обвинуваченого 12.08.2014 року, у нього було виявлено та вилучено належний йому одяг зі слідами крові, а саме: футболку, шорти та резинові капці, що зафіксовано у відповідному протоколі.

У зв`язку з цією обставиною у обвинуваченого ОСОБА_5 та потерпілого ОСОБА_9 , за їх згодою, було відібрано зразки крові та призначено проведення молекулярно-генетичних експертиз, якими були визначені генетичні ознаки крові зазначених осіб.

На підставі отриманих результатів, експерт у висновку №738 від 20 серпня 2014 року встановив, що на футболці та шортах обвинуваченого виявлена кров людини. Генетичні ознаки крові та клітин на футболці і шортах, вилучених у обвинуваченого, збігаються між особою та збігаються з генетичними ознаками зразка крові потерпілого ОСОБА_9 і не збігаються з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_5 .

Експерт також вказав, що сліди крові та клітини на футболці і шортах обвинуваченого походять саме від потерпілого ОСОБА_9 , та виключив походження цих слідів крові від самого ОСОБА_5 .

Вказані висновки експерта спростовують доводи обвинуваченого в суді першої інстанції про те, що кров виявлена на його одязі належить саме йому, а не потерпілому.

Таким чином, суд першої інстанції повно та належним чином дослідив всі обставини вчинення даного кримінального правопорушення, надав вірну оцінку зібраним доказам і обґрунтовано прийшов до висновку про винуватість ОСОБА_5 в нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), з погрозою застосування такого насильства, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло, та правильно кваліфікував його дії за ч.3 ст.187 КК України.

Доводи апелянта про те, що під час досудового розслідування стосовно нього були застосовані недозволені методи ведення слідства, а саме застосовувалось фізичне насильство з боку працівників міліції, є безпідставними.

Так, під час судового розгляду у суді першої інстанції аналогічна за змістом заява ОСОБА_5 за дорученням суду перевірялась прокуратурою Миколаївської області.

За результатами перевірки була винесена постанова від 23.12.2014 року про закриття кримінального провадження, оскільки зазначені обвинуваченим факти не знайшли свого підтвердження.

Вказане рішення у встановленому законом порядку не оскаржувалось.

Врахувавши вище наведене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку розцінивши таку позицію обвинуваченого, як намагання уникнути відповідальності за вчинений злочин.

Про правильність такого висновку свідчить й те, що фактично всі слідчі дії з моменту затримання ОСОБА_5 проводились за участю захисника. Під час його допиту 12.08.2014 року був присутній прокурор.

Однак ОСОБА_5 , будучи звільненим наступного дня після затримання, а саме 13.08.2014 року, маючи реальну можливість, з заявами та скаргами про застосування до нього фізичного насильства працівниками міліції в будь-які органи не звертався та нікого про це не повідомляв.

Твердження обвинуваченого про те, що потерпілий в суді заявив, що це не він ( ОСОБА_14 ) вчинив розбій та вказував на інших осіб, є безпідставними та спростовується звукозаписом судового засідання.

Так, відповідно до цього запису потерпілий під час допиту в суді таких заяв не робив, а лише зазначив, що був засліплений ліхтарем та не бачив облич нападників.

Що стосується покарання, то воно призначено обвинуваченому ОСОБА_5 у відповідності до вимог ст.ст. 65-67 КК України з урахуванням характеру та ступеню тяжкості вчиненого ним злочину, який відноситься до особливо тяжкого, даних про його особу, наявності обставин, що обтяжують покарання: вчинення злочину особою, що перебувала у стані алкогольного сп`яніння, відносно особи похилого віку і рецидив злочину, а також відсутності обставин, які пом`якшують покарання.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для зміни або скасування вироку, не встановлено.

Таким чином, підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 532 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення, а вирок Снігурівського районного суду Миколаївської області від 24 грудня 2014 року у відношенні ОСОБА_5 без зміни.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Головуючий

Судді: