справа № 1-23507
ВИРОК ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2007 року

Рівненський міський суд

головуючий
Герасимчук М.К.

при секретарі Тимощук С.С.

з участю прокурора Плетньова В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Рівному кримінальну
справу про обвинувачення

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с.
Мерчанське Кримського району Краснодарського краю
Російської Федерації, українця, громадянина України, з середньою освітою, не
одруженого, не працюючого, судимого вироком Ратнівського районного суду
Волинської області від 5 вересня 2006 року за ст. 185 ч. З, 304, 189 ч. 2, 70
КК України на чотири роки позбавлення волі, мешканця АДРЕСА_1,

за ст. 185
ч. 2
КК України,

встановив:

14 липня 2006
року, в період часу з 11 по 16 год., ОСОБА_1, шляхом вільного доступу до АДРЕСА_2, таємно викрав належні ОСОБА_2
1050 грн. та належні ОСОБА_3 монітор „Самсунг" вартістю 1485 грн.,
системний блок „LG" вартістю 3000 грн., клавіатуру вартістю 90 грн., миш вартістю 15 грн., кросівки вартістю 180 грн. та 250 грн., всього на суму 5020
грн.

В судовому засіданні ОСОБА_1 повністю визнав себе винним у вчинені злочину,
за обставин, вказаних у вироку. Суду показав, що 14 липня 2006
року з квартири, яку він тимчасово наймав викрав належні
потерпілим ОСОБА_2 1050
грн., а ОСОБА_3 - гроші та
комп"ютер. У вчиненому розкаявся. Цивільний позов потерпілого ОСОБА_3 в
сумі 5020
грн. визнав повністю.

При вирішенні питання про обсяг дослідження доказів у порядку ч.З ст. 299 КПК України ОСОБА_1 та учасники судового розгляду погодились з
недоцільністю дослідження доказів та розміру цивільного позову, які
підтверджують вчинення підсудним злочину за обставин, вказаних у вироку. При
цьому вони завірили суд, що розуміють наслідки своєї згоди та неможливість в
подальшому оспорювати ці обставини в апеляційному порядку.

Сумнівів у добровільності такої згоди та істинності їх
позиції у суду немає.

Наведеними доказами встановлена винність ОСОБА_1 в таємному викраденні чужого майна, вчиненому повторно.

Його дії вірно кваліфіковані за ст. 185 ч.2 КК України.

Призначаючи покарання суд враховує ступінь тяжкості злочину, особу винного,
який повністю визнав себе винним, щиро
розкаявся у вчиненому. ОСОБА_1 відбуває покарання за попереднім вироком, а тому необхідним та достатнім для його
виправлення може бути покарання
пов'язане з ізоляцією від суспільства.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_3. доведено в судовому
засіданні, його визнав підсудний, а тому позов підлягає до
задоволення.

Керуючись ст. 323- 324 КПК України, суд, -

засудив:

ОСОБА_1 визнати винним у скоєні злочину, передбаченого ст. 185 ч. 2 КК України та призначити покарання у виді 2
років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 ч. 4 КК України шляхом часткового складання покарань,
остаточно призначити покарання у виді 4 років 2 місяців позбавлення волі у кримінально-виконавчій установі.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу залишити
попередній - тримання
під вартою.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_1 рахувати з 19
липня 2006
року.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3.. у відшкодування майнової шкоди 5020
грн.

Речові докази: 100 доларів США та 5 доларів США, які зберігаються в ФЕВ Рівненського MB УМВС,
передати потерпілому ОСОБА_3 в рахунок відшкодування шкоди; мобільний телефон та зарядний пристрій -
знищити.

Вирок може бути оскаржено в
апеляційному порядку протягом 15 діб, а засудженому в той же строк з
моменту отримання його копії.