У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Редьки А.І.,

суддів

Лавренюка М.Ю., Жука В.Г.,

прокурора

Сухарєва О.М.

розглянула
в судовому засіданні в м. Києві 10 квітня 2008 року кримінальну справу за
касаційним поданням першого заступника прокурора Сумської області на вирок
Середино-Будського районного суду Сумської області від 24 липня 2007 року, яким
засуджено

ОСОБА_1

ІНФОРМАЦІЯ_1народження,

не судиму,

за ч. 2
ст. 191 КК України на 2 роки обмеження волі, з позбавленням права займатися
лікарською діяльністю строком на 2 роки;

за ч. 1
ст. 366 КК України на 1 рік обмеження волі з позбавленням права займатися
лікарською діяльністю строком на 1 рік, а на підставі ст. 70 КК України за
сукупністю злочинів остаточно призначено 2 роки обмеження волі з позбавленням
права займатися лікарською діяльністю строком на 2 роки.

На підставі п. “б” ст. 1 Закону України
“Про амністію” від 19 квітня 2007 року ОСОБА_1 звільнено від призначеного
покарання.

В апеляційній інстанції вирок не
оскаржувався.

Вироком суду ОСОБА_1 визнано винною і
засуджено за те, що вона, працюючи
заступником головного лікаря Середино-Будської центральної районної лікарні, зловживаючи
службовим становищем, у період з 3 липня по 26 листопада 2004 року внесла до
медичних карток сімох малолітніх дітей, що постраждали від аварії на ЧАЕС,
невірні діагнози і видала невстановленим особам рецепти на отримання ліків, на
підставі яких в аптеці №51 безкоштовно отримано ліки на загальну суму 716,26
грн.

У касаційному поданні прокурор, не оскаржуючи висновків суду щодо доведеності вини ОСОБА_1 та кваліфікації
її дій, посилається на неправильне застосування кримінального закону у частині
призначення покарання засудженій.
Твердить, що засуджена на момент постановлення вироку мала дитину, який не
виповнилося чотирнадцяти років, а тому, відповідно до вимог ст. 61 КК України,
їй не можна було призначати покарання у виді обмеження волі. Крім того
зазначає, що з матеріалів справи не убачається що засуджена давала згоду на
звільнення її від покарання на підставі акту амністії, що є порушенням вимог
ст. 9 Закону України “Про амністію” від 19 квітня 2007 року. Просить скасувати
вирок суду, а справу направити на новий судовий розгляд.

Заслухавши доповідача, думку прокурора на підтримку касаційного подання, перевіривши матеріали справи та
обговоривши доводи касаційного подання, колегія суддів вважає, що воно підлягає
задоволенню.

У касаційному поданні не оспорюються фактичні обставини справи і правова
оцінка дій засудженої.

Судом обґрунтовані висновки про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні
зазначених у вироку дій відповідними доказами, яким у вироку дано належну
оцінку в їх сукупності.

Разом з тим, вирок підлягає скасуванню з таких підстав.

Вирішуючи питання про міру покарання, суд, всупереч вимог ч. 3 ст. 61 КК України, призначив ОСОБА_1, яка
на момент постановлення вироку мала дитину віком до чотирнадцяти років, покарання у виді обмеження волі.

Крім того, застосовуючи акт амністії, суд, окрім того, що не з'ясував думку
потерпілої щодо застосування до неї цього акту, порушив вимоги ст. 6 Закону
України ”Про амністію” від 19 квітня 2007 року, відповідно якої, особи, які
підпадають під дію статті 1 цього Закону, кримінальні справи відносно яких
перебувають у провадженні суду, підлягають звільненню від кримінальної
відповідальності, а не від покарання як
це було зроблено судом.

Враховуючи викладене, вирок через неправильне застосування кримінального
закону підлягає скасуванню в частині призначеного покарання, а кримінальна
справа направленню на новий судовий розгляд.

Керуючись ст.ст. 395, 396 КПК
України, колегія суддів

у х в а
л и л а :

касаційне подання прокурора
задовольнити.

вирок Середино-Будського районного суду Сумської області від 24 липня 2007
року щодо ОСОБА_1в частині призначеного покарання скасувати, а справу направити
на новий судовий розгляд.

судді:

Редька А.І.
Лавренюк М.Ю. Жук В.Г.