Справа № 11- 2422G07 р. Головуючий
Категорія - ст. 185 ч. З КК України. Доповідач - Демченко О.В.
УХВАЛА

Іменем України

22 березня 2007
р.

Апеляційний суд
Чернігівської області в складі:

головуючого судді -
Щербакова О.С. судців -
Демченка О.В., Зенченко Т.С. з участю прокурора - Євхименка В.В.
засудженого - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.
Чернігові кримінальну справу за апеляцією засудженого ОСОБА_1 на вирок
Деснянського районного суду Чернігівської області від 15 січня 2007 року,

установив:

Цим вироком:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець м.
Чернігова, українець, громадянин України, з повною загально-середньою освітою,
не одружений, не працюючий, раніше судимий: 30 червня 2006
року Деснянським районним судом м. Чернігова за ст. 185 ч. З, 75 КК України до З
років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки, мешканець АДРЕСА_1,

засуджений : за ст. 185 ч. 2 КК України до 2 років
позбавлення волі, за ст. 185
ч. З КК України до 3
років 6 місяців
позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України,
шляхом поглинення менш суворої міри покарання більш суворою, остаточно до
відбування покарання ОСОБА_1 призначено 3
роки 6 місяців
позбавлення волі.

2

На підставі ст. 71 КК України до
покарання, призначеного за новим вироком ОСОБА_1 приєднано
невідбуте покарання за попереднім вироком частково і остаточно до відбування
йому покарання призначено 3
роки 10 місяців
позбавлення волі.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженець м.
Чернігова, українець, громадянин України, з професійно-технічною освітою, не
одружений, не працюючий, згідно ст. 89
КК України не судимий, мешканець АДРЕСА_2, засуджений за ст. 185
ч. З КК України до 3
років позбавлення волі.

На підставі
ст.ст. 75, 76 КК
України, ОСОБА_2 звільнено від відбування призначеного покарання з
випробуванням строком на 2
роки та покладено обов'язок періодично з'являтись в органи
кримінально-виконавчої системи.

Стягнуто з
ОСОБА_1 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди на користь:
ОСОБА_3- 1 850 грн.,
ОСОБА_4 - 780 грн.

Стягнуто в солідарному
порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 в рахунок відшкодування
матеріальної шкоди 1 170
грн. та моральні збитки на суму 100
грн., а всього 1 270
грн.

В задоволенні
позову ОСОБА_6 відмовлено.

Як встановив
суд, злочин скоєно засудженими ОСОБА_1 і ОСОБА_2 за
таких обставин.

1) 19 травня 2006 року в денний
час ОСОБА_1 знаходячись поблизу будинку № 49, що розташований
по вул. Алексеева в м.
Чернігові таємно викрав гірський велосипед „Ардіс" вартістю 741 грн. 66 коп., який
належить ОСОБА_7.

2) На
початку червня 2006 року в
нічний час ОСОБА_1 з метою викрадення чужого майна прибув на АДРЕСА_3, звідки таємно
викрав газонокосарку „Хонда"
вартістю 3 286 грн. 35 коп., що
належить ОСОБА_6

Наприкінці
червня 2006 року в
нічний час ОСОБА_1 з метою викрадення чужого майна прибув на АДРЕСА_4 де
проник до гаражу, який розташований на подвір'ї будинку № 93, та таємно викрав
гірський велосипед „Форд" вартістю 600
грн. та два шіастикових стільця загальною вартістю 100 грн., а всього
майна на загальну суму 700
грн., що належить ОСОБА_3

з

4) Наприкінці липня 2006
року в нічний час ОСОБА_1 за

попередньою змовою з ОСОБА_2 з метою викрадення чужого майна

прибули на АДРЕСА_5 де проникли до літньої

веранди, розташованої на подвір'ї будинку № 12, звідки таємно викрали два

господарчі мішки, які матеріальної цінності не представляють та збірку

книжок „Великої Радянської Енциклопедії" в 35 томах загальною
вартістю

650 грн., що
належать ОСОБА_8.

5) На початку серпня 2006
року в денний час ОСОБА_1 з метою

викрадення чужого майна проник до гаражу розташованого на подвір'ї

будинку АДРЕСА_6 звідки
таємно викрав

бензомоторну пилу „Дружба-4А" вартістю 700 грн., що належить ОСОБА_9.

6) 07 серпня 2006
року в ранковий час ОСОБА_1 за попередньою

змовою з ОСОБА_2 з метою викрадення чужого майна прибули в АДРЕСА_7 звідки таємно
викрали

настінний годинник вартістю 45
грн., мобільний телефон „Самсунг Е-700"

вартістю 1 100 грн., з
навушниками вартістю 25 грн., а
всього майна на

загальну суму 1 170 грн., що
належить ОСОБА_5

08 серпня 2006 року в денний
час ОСОБА_1 з метою викрадення чужого майна проник до будинку АДРЕСА_8 звідки таємно
викрав гірський велосипед „Сіпьвер-байк" вартістю 700 грн. з
електронним вимірювачем швидкості вартістю 80 грн., а всього майна на загальну суму 780 грн., що належить
ОСОБА_4.

15 серпня 2006 року в вечірній
час ОСОБА_1 з метою викрадення чужого майна проник до квартири АДРЕСА_9 звідки таємно
викрав жіночу сумочку вартістю 120
грн. в якій знаходились мобільний телефон „Самсунг X 480" вартістю 554 грн. з сім картою
мобільного зв'язку „Киівстар" вартістю 30 грн., на рахунку якого було 40 грн., гроші в
сумі 100 грн.,
картку банку „Демарк", яка матеріальної цінності не представляє, на
рахунку якої було 301 грн. 74 коп., дві
зв'язки ключів в кількості 4
шт. загального вартістю 20
грн., а всього майна на загальну суму 1
165 грн. 74 коп., що
належить ОСОБА_10.

16 серпня 2006 року в вечірній
час ОСОБА_1 з метою викрадення чужого майна проник до будинку АДРЕСА_10 звідки таємно
викрав кухонний комбайн „Кенвуд" вартістю 600 грн., гроші в сумі 510
грн., та чоловічу сумку вартістю 20
грн. в котрій знаходились чоловічий гаманець вартістю 5 грн., два CD-диска загальною
вартістю 6 грн.,
дві дискети загальною вартістю 3
грн., а всього майна на загальну суму 1
144 грн., що належить ОСОБА_11.

Не погоджуючись
з вироком суду, засуджений ОСОБА_1 подав апеляцію, в якій просить вирок суду змінити та
пом'якшити призначене йому покарання з застосуванням ст. 69 КК України. Свої
вимоги аргументує тим, що вирок суду не достатньо ґрунтується на повному і
об'єктивному розгляді обставин справи, було порушено його право на захист. Крім
того, вважає, що

4

позов потерпілої ОСОБА_3
безпідставно був задоволений судом першої інстанції, оскільки остання не
з'явилась в судове засідання та не надала суду клопотання стосовно розгляду
позову у її відсутності. Просить суд звернути увагу на те, що він має на
утриманні діда та бабу похилого віку, за якими потрібен сторонній догляд, вину
у скоєному визнає повністю, допомагає слідству та щиро кається у скоєному.

Засуджений
ОСОБА_2 вироку суду не оскаржив і апеляції на нього не подав.

Заслухавши суддю
- доповідача,
пояснення засудженого ОСОБА_1, який підтримав свою апеляцію та просив пом'якшити
покарання з застосуванням ст. 69
КК України, думку прокурора, щодо залишення вироку суду без змін,
перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що
апеляція не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновок суду
про винність засудженого ОСОБА_1 у вчинені інкримінованого йому злочину ґрунтується на сукупності
досліджених у судовому засіданні доказів, яким дана належної юридичної оцінки.

У відповідності
з встановленими судом фактичними обставинами подій злочину, правильно
застосований і матеріальний закон, що не оспорюється в апеляції. Тобто дії
засудженого ОСОБА_1 правильно кваліфіковані за ст.ст. 185 ч. 2,185 ч. З КК України.

В своєму вироку
суд послався на ст. 299 КПК
України та визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних
обставин справи та розміру цивільного позову, які ніким не оспорюються з
учасників процесу. З протоколу судового засідання вбачається, що ОСОБА_1 був
ознайомлений в судовому засіданні з правовими наслідками скороченого розгляду
справи в порядку ч. З ст. 299
КПК. Він погодився з таким порядком її розгляду, визнавши при цьому себе
винним по всім епізодам звинувачення і погодившись з заявленими цивільними
позовами. Будь-яких клопотань, заяв чи скарг про порушення його прав від
ОСОБА_1 не надходило. А тому засуджений позбавлений права
оспорювати фактичні обставини справи та цивільний позов у апеляційному порядку.

Безпідставними,
на думку колегії, є доводи засудженого про порушення його права на захист,
оскільки як видно з матеріалів справи, заяв, клопотань чи скарг з цього приводу
від ОСОБА_1 будь-кому
не надходило.

Вирішуючи
питання про вид та міру покарання ОСОБА_1, суд у
відповідності з вимогами ст. 65
КК України призначив його, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, з
врахуванням ряду обставин, що пом'якшують покарання, в тому числі і тих, на які
посилається в апеляції

5

засуджений, та з врахуванням особи
ОСОБА_1, який раніше був засуджений за умисний злочин і за яке
йому призначалось покарання у вигляді позбавлення волі, не став на шлях
виправлення, скоїв злочин повторно під час звільнення від призначеного раніше
покарання з випробуванням.

Покарання
засудженому за сукупністю вироків призначене у мінімальних межах за злочини, за
які його засуджено, є достатнім і необхідним для його виправлення та
попередження нових злочинів. Тому підстав для пом'якшення покарання,
засудженому ОСОБА_1, апеляційний суд не знаходить.

Істотних
порушень норм кримінально-процесуального законодавства, що б потягло за собою
безумовне скасування вироку, по справі не встановлено.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 365, 366, 377 КІЖ України,
апеляційний суд,-

ухвали в :

Апеляцію
засудженого ОСОБА_1 залишити без задоволення, а вирок Деснянського районного
суду від 15 січня 2007 року відносно
нього - без
змін.

Судді:

О.В. Демченко/ О.С.Щербаков Т.С
Зенченко