В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 лютого 2015 року Дзержинський районний суд міста Харкова в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
за участю прокурорів ОСОБА_2
ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5
Захисника ОСОБА_6
при секретарі - ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові матеріали кримінального провадження № 0002074 від 05.08.2013 року та № 0003918 від 04.07.2013року відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Липці Харківського району, Харківської області, громадянина України, українця, неодруженого, не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1
у скоєнні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186 КК України, ч.2 ст. 307 КК України,
В С Т А Н О В И В:
03 липня 2013 року приблизно о 14 год. 40 хв. в районі будинку № 72 по пр. Леніна в м. Харкові, ОСОБА_8 разом з особою, матеріали стосовно якої виділено в окреме провадження, вступивши в злочинну змову, направлену на відкрите заволодіння чужим майном, діючи з корисливих намірів, побачивши ОСОБА_9 на пр. Леніна у бік вул. Деревянка, на шиї якої знаходився золотий ланцюжок з золотим хрестиком. Після чого, коли ОСОБА_9 дійшла до будинку АДРЕСА_2 , вирішивши, що настав сприятливий момент, оскільки поблизу нікого не було, ОСОБА_8 , діючи умисно з корисливих намірів,відкрито ,підбігши до ОСОБА_9 зірвав з її шиї ланцюжок із золота 585 проби, вагою 13,54 грами, вартістю згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 7578 від 22.08.2013 5727,42 гривень, з хрестиком із золота 585 проби, вагою 1 грам, вартістю згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 7578 від 22.08.2013 423 гривні. Після чого разом з особою, матеріали стосовно якої виділено в окреме провадження, з місця скоєння злочину втекли, обернувши викрадене майно на свою користь, та розпорядившись ним на власний розсуд, заподіявши потерпілій майнову шкоду на загальну суму 6150,42 гривень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений свою винність в скоєнні інкримінованого йому злочину за ч.2 ст. 186 КК України визнав та пояснив суду, що він дійсно за попередньою змовою разом з ОСОБА_10 вчинив грабіж стосовно ОСОБА_11 , викраденим майном розпорядилися на власний розсуд,всі обставини, викладені в обвинувальному акті не оспорював.
На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, суд вважає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Враховуючи правильність розуміння обвинуваченим змісту обставин події вчиненого злочину за ч.2 ст. 186 КК України, той факт, що така позиція не викликає сумнівів у її добровільності, суд вирішив у кримінальному провадженні обмежитися допитом обвинуваченого та вивченням даних про його особу, не досліджуючи докази відносно фактичних обставин , які ніким не оспорюються.
Суд вважає, що вина у вчиненні інкримінованого ОСОБА_8 злочину за ч.2 ст. 186 КК України знайшла своє підтвердження в процесі судового розгляду кримінального провадження. Суд кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 186 КК України, як грабіж, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров*я потерпілого, вчинений за попередньою змовою групою осіб, повторно.
Окрім того, ОСОБА_8 обвинувачується в тому, що при невстановлених слідством обставинах придбав особливо небезпечний наркотичний засіб «каннабіс» з метою збуту, 12.08.2013року приблизно о 20-00г., ОСОБА_8 , знаходячись на станції приміських автобусів, розташованої біля станції метрополітену «Героїв праці» в м. Харкові, маючи намір на незаконний збут особливо небезпечних наркотичних засобів, збув за 120грн. ОСОБА_12 , з яким раніш домовився про зустріч, паперовий згорток із речовиною рослинного походження у подрібненому стані, яка згідно висновку експерта № 1364 від 13.08.2013року містить особливо небезпечний наркотичний засіб каннабіс, маса якого у перерахунку на суху речовину становить 5,333грама.

Також, ОСОБА_13 обвинувачується в тому, що 22.08.2013року, приблизно о 20:00- 20:30г., в ході проведення контролю за вчиненням злочину у вигляді оперативної закупки, ОСОБА_8 , знаходячись в районі супермаркету «Сільпо», розташованого за адресою: м. Харків, пр. Л. Свободи, б. 30, маючи намір на збут особливо небезпечних наркотичних засобів, збув за 120грн. ОСОБА_12 , з яким раніше домовився про зустріч, паперовий згорток із речовиною рослинного походження у подрібненому стані, яка згідно висновку експерта № 1426 від 23.08.2013року містить особливо небезпечний наркотичний засіб каннабіс, маса якого у перерахунку на суху речовину становить 1,8693грама.

Дослідивши надані прокурором письмові докази, показання підсудного та свідків в судовому засіданні суд приходить до висновку про те, що в цій частині обвинувачення ОСОБА_8 підлягає виправданню з підстав не доведення участі ОСОБА_8 у скоєнні злочину.

Відповідно до ч.3ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Вказана гарантія Конституції, як вказано і в рішенні Конституційного суду України від 20 жовтня 2011року «№12рп/2011, не може бути обмеженою. Визнаватися допустимими і використовуватися як докази у кримінальній справі можуть тільки фактичні данні, одержані відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.

Згідно з вимогами ст.94 КПК України та роз*ясень, що містяться у Постанові Пленуму Верховного Суду України №5 від 29.06.1990року «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» суду при постановленні вироку належить дати оцінку всім доказам, які були розглянути в судовому засіданні.

Відповідно до ст.92 КПК України обов*язок доказування обставин, передбачених ст.91 КПК України за винятком випадків, передбачених ч.2 цієї статті покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках на потерпілого. Обов*язок доказування належності та допустимості доказів, даних щодо розміру процесуальних витрат та обставин, які характеризують обвинуваченого, покладається на сторону, що їх подає.

Під час судового розгляду підсудний ОСОБА_8 винним себе в скоєнні злочинів, передбачених ч.2ст.307 КК України не визнав.

Так, в судовому засіданні підсудний ОСОБА_8 суду пояснив, що він не вчиняв злочинів, пов*язаних з незаконним оборотом наркотичних засобів. 12.08.2013року він знаходився вдома та нікуди в цей день не ходив. 22.08.2013 року він знаходився на своєму робочому місці в супермаркеті «Сільпо» по пр. Л.Свободи в м. Харкові та працював до 19.30 годин, після закінчення роботи вийшов з супермаркету на правився до переходу на ст. метро Олексіївська. Намагаючись спуститись в метро до нього підійшли співробітники міліції в цивільному одязі та запропонували проїхати до Жовтневого райвідділу для встановлення деяких обставин скоєння ним грабежів на території м. Харкова, та взявши його під руки посадили до автомобіля, після чого доставили до Жовтневого райвідділу. При цьому те, що він є затриманим нічого не пояснювали. При ньому була сумочка, з якою він ходив на роботу, яку забрали в машині, а потім віддали вже в райвідділу, на нього наділи наручники. Ніяких наркотичних засобів при ньому не було та ніяких наркотиків він нікому не продавав. В райвідділу його відвели до слідчого та почали витягати з його сумки наркотичні засоби та гроші. Він вважає, що наркотичні засоби, які було в нього неначебто вийнято, йому підкинули співробітники міліції. Йому було викликано безоплатного адвоката в райвідділу коли він був затриманий та після проведення його обшуку та інших дій без роз,яснення яких би то не було прав та обов,язків та не пояснювалось чому його затримано та в чому він підозрюється, вважає що було порушено його право на захист. Йому проводили змиви з рук в кабінеті слідчого та документували. Хто був понятими він так і не зрозумів, оскільки вони поводили себе як працівники міліції, проводили його обшук. Він з першого допиту винним себе не визнавав та вказував, що він не вчиняв інкримінованого йому злочину.

В основу винуватості ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України окрім показань свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , закупного « ОСОБА_16 », допитаного у режимі відео конференції, прокурором надано в судовому засіданні наступні докази: протокол огляду покупця від 22.08.2013року з ксерокопією зображення грошових купюр, постанову про призначення експертизи від 22.08.2013року та висновок експерта №1426 від 23.08.2013року, протокол добровільної видачі від 12.08.2013року , постанова про призначення хімічної експертизи від 12.08.2013року, висновок експерта №1364 від 13.08.2013року, протокол огляду покупця від 12.08.2013року з ксерокопією зображення грошових купюр, повідомлення про початок досудового розслідування від 05.08.2013року, доручення про проведення досудового розслідування від 05.08.2013року, протокол одночасного допиту від 09.10.2013року, протокол допиту свідка ОСОБА_16 від 11.10.2013року, рапорт від 23.03.2013року, протокол про хід негласної слідчої /розшукової/ дії - оперативна закупка від 22.08.2013року, постанову про визнання речовими доказами та передачу їх на зберігання від 08.10.2013року, постанова про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 07.10.2013року, постанову про призначення хімічної експертизи від 05 вересня 2013року, висновок експерта від 30.09.2013року №147, постанова про призначення експертизи від 05.09.2013року, висновок експерта від 19.09.2013року №1597, протоколи допитів свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , протокол затримання особи від 22.08.2013року, протокол роз*яснення конституційних прав від 22.08.2013року, протокол добровільної видачі від 22.08.2013року.

Аналізуючи наданий прокурором доказ -протокол про хід негласної слідчої /розшукової /дії від 22.08.2013року, складений старшим оперуповноваженим ІНФОРМАЦІЯ_2 в Х/о Лінніком відповідно до якого 20.08.2013року о/с СБНОН Жовтневого РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області згідно доручення СВ Жовтневого РВ було проведено оперативну закупку небезпечної наркотичної речовини канабіс у ОСОБА_8 з затриманням останнього. В ході проведення закупки ОСОБА_16 було видано паперовий згорток з речовиною рослинного походження який останній придбав у ОСОБА_8 за кошти в розмірі 120гривень. Також було затримано ОСОБА_8 якого було доставлено до Жовтневого РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області /т.3а.с.73/ суд приходить до висновку про його отримання у спосіб, не передбачений вимогами ст.ст. 246,271 КПК України.

Так, у відповідності до положень ч.1 ст.271 КПК України оперативна закупка відноситься до такої слідчої /розшукової/ дії як контроль за вчиненням злочину.

Відповідно до положень ч.ч.4,5 ст.246 КПК України виключно прокурор має право прийняти рішення про проведення такої негласної слідчої /розшукової/ дії як контроль за вчиненням злочину з зазначенням строку її проведення.

Відповідно до ст.86 КПК України доказ визнається допустимим якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуального рішення, на нього не може посилатись суд при ухваленні судового рішення.

З огляду на вищезазначене, вирішуючи питання про допустимість даного доказу, суд приходить до висновку про відсутність законних підстав для визнання даного доказу допустимим з огляду на те, що останній отримано не у спосіб, передбачений ч.4ст.246 КПК України, оскільки прокурором в судовому засіданні не доведено у відповідності до положень ст.92 КПК України його отримання у процесуальний спосіб, тобто шляхом проведення слідчої /розшукової/ дії за постановою прокурора з дотриманням тих вимог, які закон пред*являє до такого документу.

В судовому засіданні прокурором не надано у якості доказу допустимості вищезазначеного протоколу негласної /розшукової /дії такого процесуального документа як постанова прокурора про проведення негласної /розшукової/ слідчої дії. Саме посилання у протоколі на існування такої постанови не може свідчити про допустимість даного доказу, оскільки не містить даних, які б вказували на відповідність його положенням ч.ч.4,5 ст.246 КПК України та підтверджувало б той факт, що даний доказ отримано у спосіб, передбачений діючим кримінально-процесуальним кодексом України.

Окрім того, в межах проведення вищезазначеної негласної слідчої /розшукової/ дії прокурором надано у якості доказів протоколи огляду покупця від 12.08.2013року та 22.08.2013року, які з вищезазначених обставин також не можуть вважатись допустимими, оскільки отримані у спосіб, не передбачений законом за вищезазначених обставин,тобто,в межах негласної слідчої дії -контролю за вчиненням злочину без відповідної постанови прокурора як по першому так і по другому епізоду.

Так, надаючи оцінку протоколу огляду покупця ОСОБА_12 від 22.08.2013року складеним старшим о/у СБНОН Жовтневого РВ ОСОБА_17 з якого вбачається, що ОСОБА_16 були видані кошти в розмірі 120 гривень для проведення оперативної закупки -канабісу у гр. ОСОБА_18 , суд приходить до висновку про його неналежність оскільки події стосуються якоїсь іншої закупки у громадянина ОСОБА_18 а не у ОСОБА_8 .

Також оцінюючи вищезазначений доказ, суд приходить до висновку, що останній було отримано в порушення вимог Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність» від 18.02.1992року та Інструкції про порядок оперативної закупки наркотичних, психотропних речовин і прекурсорів /далі Інструкція/ від 15.06.1995року, вимог кримінально-процесуального закону тому є недопустимими.

Так, даний протокол не містить даних про те, чи дав свою згоду залегендована особа ОСОБА_16 на такі дії у письмовому вигляді, не зазначено серії та номери купюр на проведення оперативної закупки як того вимагає п.2.5 вищезазначеної Інструкції та походження цих коштів.

Відповідно до п.2.5 Інструкції перед оперативною закупівлею покупець підлягає особистому огляду, про що складається акт, який підписується двома оперативним працівниками. В акті перераховуються всі речі та предмети, що є у покупця, а також зазначаються серії і номери грошових купюр та їх номінали.

Протокол огляду покупця від 22.08.2013року складений одним почерком та різниці в підписах понятих ОСОБА_14 та ОСОБА_15 фактично не помітно.

Окрім того, даний протокол підписаний одним працівником міліції, що також є грубим порушенням вищезазначеної Інструкції.

Аналізуючи протокол огляду покупця від 12.08.2013року, який містить ті ж самі данні, окрім одягу ОСОБА_16 суд приходить до висновку про його неналежність та недопустимість з вищезазначених обставин оскільки повторює за своїм змістом протокол огляду від 22.08.2013року та протиречить вимогам діючого законодавства й отриманий у спосіб, що не передбачений діючим КПК України та Законом України »Про оперативно-розшукову діяльність» від 18.02.1992року та Інструкції про порядок оперативної закупки наркотичних, психотропних речовин і прекурсорів /далі Інструкція/ від 15.06.1995року.

Додані у якості доказів ксерокопії з зображенням грошових купюр суд взагалі позбавлений можливості оцінити оскільки дані документи не можна віднести до доказів у розумінні положень ст.99 КПК України, оскільки не містять в собі ніяких зазначень на спосіб їх отримання, інформації, яка б підтверджувала обставини справи та не підтверджені іншими доказами, які б містили посилання на дані грошові купюри та їх опис /серії,номери та ін.та джерело їх походження.

Окрім того, аналізуючи вищезазначений протокол негласної /розшукової/ дії як доказ з точки зору його належності, то слід звернути увагу на дані, які в ньому містяться, так останній вказує на те, що оперативна закупка була проведена 20.08.2013року тоді, як обвинувачення містить посилання на те, що датою події злочину були 12.08.2013року та 22.08.2013року та вказання в ньому дати 20.08.2013року як дати оперативної закупівлі ніяким чином не стосується пред*явленого ОСОБА_8 обвинувачення у збуті наркотичних засобів саме 12.08.2013року та 22.08.2013року.

Відповідно до положень ст.85 КПК України належними є докази, які прямо чи не прямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Таким чином, вказання в даному протоколі про те, що оперативна закупівля відбулась 20.08.2013року, а посилання в обвинуваченні на той факт, що збут наркотичних засобів ОСОБА_8 відбувся саме 22.08.2013року містить протиріччя, тому не може бути використаний та прийнятий судом як належний доказ.

Окрім того, таке посилання на дату проведення оперативної закупки містить протиріччя з іншими наданими прокурором доказами, а саме- рапортом на ім.,я начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 в Х/о про те, що саме 22.08.2013року було проведено оперативну закупку канабіса у ОСОБА_8 з затриманням останнього, протоколом затримання особи ОСОБА_8 від 22.08.2013року, протоколом добровільної видачі від 22.08.2013року, протоколом огляду покупця від 22.08.2013року.

Окрім того, надаючи оцінку протоколу про хід негласних слідчих /розшукових/ дій, та враховуючи положення ст.252 КПК України стосовно фіксації і результатів негласних слідчих /розшукових/ дій, то останній повинен відповідати загальним правилам фіксації кримінального провадження, передбаченим цим Кодексом. За результатами негласних слідчих /розшукових/ дій складається протокол, до якого в разі необхідності долучаються додатки. В протоколі зазначаються відомості про осіб, які проводили негласні слідчі дії або були залучені до їх проведення.

Як вбачається з протоколу про хід негласної розшукової дії оперативної закупки, ОСОБА_16 було видано паперовий згорток з речовиною рослинного походження. Однак, у відповідності до вимог ст.252 КПК України дана речовина не було вказана у якості додатку до даного протоколу, не вказано ідентифікуючих ознак даного паперового згортку, його розміри, кольору, виду, обрисів та інше. Окрім того, не вказано осіб, які залучались до проведення негласних слідчих дій саме понятих ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , та ті обставини, що до ОСОБА_16 застосовано заходи забезпечення безпеки у кримінальному провадженні та він діє під залегендованим ім,ям « ОСОБА_16 », не вказано про видачу ОСОБА_16 грошових коштів, номінал грошових купюр, їх номери та не вказано, що саме вилучено у ОСОБА_8 в результаті його затримання з зазначенням грошових купюр, їх номіналу та номерів. Окрім того, останній не відповідає вимогам, які пред*являються до протоколів відповідно до положень ст.104 КПК України, а саме стосовно вказання відомостей виявлених речей в результаті певної процесуальної дії, спосіб їх ідентифікації, спосіб ознайомлення учасників їз змістом протоколу з боку учасників процесуальної дії, їх зауважень та доповнень, їх підписів про ознайомлення з його текстом та інше. Також у відповідності до вимог ст.105 КПК України додатки до протоколів повинні бути належним чином виготовлені, упаковані, а також засвідчені підписами слідчого, інших осіб, які брали участь у такому виготовленні.

Таким чином, оцінюючи даний доказ з точки зору його належності, суд приходить до висновку про відсутність законних підстав для визнання останнього належним, оскільки останній не містить даних, які б могли вказувати на існування події вчиненого злочину та про наявність вилученого наркотичного засобу у закупного ОСОБА_16 та проведення даної слідчої /розшукової/ дії за участю понятих ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , які вказані при добровільній видачі ОСОБА_16 паперового згортку та протоколі огляду покупця від 22.08.2013року, врученні ОСОБА_16 коштів з зазначенням їх купюр та номіналу.

Що стосується таких доказів - як протоколи добровільної видачі від 12.08.2013року та 22.08.2013року в яких зафіксовано що ОСОБА_12 добровільно видав бумажний згорток з речовиною рослинного походження у висушеному та помеленому вигляді, то суд не може вважати їх допустимими та належними, виходячи з наступного.

Дані протоколи написані під один заздалегідь виготовлений шаблон, не містять в собі опису ані згортку ані речовини та її розмірів, що на думку суду є обставиною, яка свідчить про відсутність даних, вказуючих на подію злочину.

Суд звертає увагу на час його складення з 20годин 40 хвилин до 20 годин 45 хвилин та місце складення вул..Л.Свободи б.31., та на данні отримані судом на задоволення клопотання захисника з Журналу відвідувачів Жовтневого райвідділу за 22.08.2013року, а саме, о 20годині 50хвилин значиться доставленим ОСОБА_8 . Жовтневий райвідділ міліції відповідно до адреси, зазначеної на супровідному листі знаходиться за адресою пр..Постишева б.45 у м. Харкові та відстань відповідно до карти м. Харкова на Інтернет-сайті streets-kharks.info дорівнює приблизно більш ніж 10 кілометрів та на думку суду потребує більш ніж 5 хвилин.

Окрім того, як пояснив свідок ОСОБА_15 , спочатку вони складали процесуальні документи, а коли закінчили їх складати то затримали ОСОБА_8 .

Таким чином, якщо вважати часом закінчення складення цього процесуального документу -20 годин 45 хвилин, то повинен залишитись ще час для затримання ОСОБА_8 , а потім його доставляння до ОСОБА_19 райвідділу, що знаходиться в іншому кінці міста та що здійснити технічно за 5 хвилин не уявляється можливим.

Окрім того, останній складено у порушення вимог ст.104 КПК України та не містить дотримання вимог, передбачених цією нормою.

Таким чином, суд вважає, що дані протиріччя не усунуті в судовому засіданні, у зв*язку з чим прийняти даний доказ як належний суд позбавлений можливості.

З точки зору допустимості, то суд вважає, що останні отримано з порушенням порядку, передбаченого діючим КПК України, а саме отриманням їх в ході проведення контролю за вчиненням злочину як негласна слідча /розшукова /дія без наявності постанов прокурора про таке.

Аналізуючи показання свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , які були понятими та закупним на досудовому слідстві, суд приходить до висновку, що вони не є достовірними, оскільки останні не змогли деталізувати події злочину, є протиречними між собою, не узгоджуються як з іншими наданими прокурором доказами так і показаннями обвинуваченого.

Так, допитом свідка ОСОБА_14 в судовому засіданні встановлено, що останній не володіє спеціальною термінологією якою викладені його пояснення в період досудового слідства, вказані в протоколі його допиту, свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні пояснив, що погано пам*ятає події, що відбувались в серпні 2013року, оскільки пройшов майже рік з того часу. Спочатку вказав, що процесуальні документи по першому епізоду складались у райвідділу, він їх заходив підписував, потім пояснив, що точно не пам*ятає як відбувалось складення документів, не може пояснити яким чином відбувалось вручення коштів закупному, однак пам*ятає, що кошти помічались порошком, який висипався з пляшки, все це відбувалось у багажнику автомобіля перший раз. Огляд коштів та їх переписування було в присутності ОСОБА_16 та після цього йому були вручені ці кошти, та він поїхав на закупку, при цьому в нього нічого при собі не було. В чому було завернуто наркотичний засіб точно вказати не може. По другому епізоду свідок ОСОБА_14 не зміг пояснити місце, де відбувалось складання процесуальних документів, тільки вказав, що це була станція метро ОСОБА_20 , та яким чином відбувалось затримання ОСОБА_8 та як оформлювалась видача наркотичного засобу ОСОБА_16 співробітникам міліції. В чому був вдягнений ОСОБА_16 останній не зміг точно вказати, не пам*ятає також що було вийнято у ОСОБА_8 коли його доставили до райвідділу та яким чином проводились змиви з рук ОСОБА_8 . Також свідок вказав, що ОСОБА_8 визнавав, що продав наркотичні засоби та кошти саме від цього отримав.

Свідок ОСОБА_15 дав протилежні показання в судовому засіданні стосовно подій злочину, а саме вказав, що при складанні процесуальних документів та помітці грошей закупного ОСОБА_16 не було, а він підійшов пізніш, кошти помічались з балончика з розпиляючою речовиною в аерозолі, а не порошком, як пояснив свідок ОСОБА_14 , який сипали на грошові купюри. Окрім того, деталізувати саме як відбувався процес відібрання зразків та процес обробки долонів ОСОБА_8 пояснити не зміг. Окрім того, свідок вказав, що ОСОБА_8 відмовлявся давати будь-які пояснення, що протиречить показанням ОСОБА_14 стосовно того, що останній визнавав себе винним.

Показання даних двох свідків є плутаними,не відображують деталів подій вчиненого злочину у зв,язку з чим суд не може визнати їх достовірними та належними відповідно.

Надані у якості письмових доказів протоколи допитів свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 та одночасного допиту суд взагалі не може прийняти як допустимі докази у відповідності до положень ст. 95 КПК України, однак звертає увагу при оцінці показань даних свідків в судовому засіданні про стиль їх викладення та володіння останніми спеціальною термінологією та їх копіюванням слово в слово й викладення їх під один заздалегідь виготовлений шаблон, що протиречить загальним правилам слідчих дій та порядку допиту свідків.

Що стосується показань свідка ОСОБА_16 , якого суд намагався допитати у режимі відеоконференції з іншого приміщення, однак після з*ясування того, що даний свідок дає показання за допомогою сторонніх осіб, які не були в зоні доступності огляду суду та в залі судового засідання відчувалось коментування з боку сторонньої особи, у зв*язку з чим судом було перервано такий допит та визначено безпосередній його допит в судовому засіданні у відповідності до вимог ч.9 ст.352 КПК України за відсутності підсудного. Однак, у подальші судові засідання свідок ОСОБА_16 не з,явився. Прокурором явка даного свідка не забезпечена та викликати свідка ОСОБА_16 у порядку передбаченому КПК України суд позбавлений можливості, оскільки останній значиться під легендованим ім*ям.

Окрім того, у відповідності до ч.3 ст.23 КПК України сторона обвинувачення зобов*язана забезпечити присутність під час судового розгляду свідків обвинувачення з метою реалізації прав сторони захисту на допит перед незалежним та неупередженим судом.

Суд розцінює незабезпечення допиту даного свідка з боку прокурора як відмову у наданні цього доказу як безпосередній допит свідка в судовому засіданні як таке, що протиречить вимогам ст.92 КПК України та можливість забезпеченню стороні обвинувачення та створення умов для реалізації стороною обвинувачення їх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, а саме обов*язку доказування в розумінні вимог ч.6 ст. 22 КПК України з боку суду є вичерпною.

Таким чином, суд не може прийняти показання свідка ОСОБА_16 , як належний та допустимий доказ, допит якого суд проводив за допомогою технічних засобів з іншого приміщення Жовтневого районного суду м.Харкова, оскільки у суда виникли під час допиту сумніви у дачі їх цією особою особисто. Дана особа діє під легендованим ім*ям, його особистість перевірити не вбачається можливим належним чином. Документів, які б посвідчували особистість цієї особи суд не досліджував безпосередньо у зв*язку з чим виникла необхідність допиту даного свідка безпосередньо в судовому засіданні без участі підсудного, однак, його явка до суду забезпечена прокурором не була протягом більш ніж 6 місяців, який суд надавав прокурору для такого забезпечення. Окрім того, суду не надано з боку сторони обвинувачення підтвердження тих фактів, що на даного свідка розповсюджуються вимоги Закону України «Про забезпечення безпеки осіб у кримінальному провадженні» та на підставі чого він діє під легендованим ім*ям.

Звертає увагу на себе протокол про затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 22.08.2013року та час його складення 21 година 30 хвилин, а також журнал доставлених Жовтневого РВ ГУМВС України в Х/ про те, що часом доставлення значиться 20 годин 50 хвилин.

Як встановлено в судовому засіданні з пояснень ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_21 був затриманий відразу на станції метро Олексіївська в м. Харкові зі слів ОСОБА_15 та ОСОБА_14 після вчинення злочину.

Відповідно до положень ст.209 КПК України особа є затриманою з моменту коли вона силою або через не покорення наказу змушена залишатись поряд з уповноваженою особою чи в приміщенні, визначеному уповноваженою особою. У відповідності до вимог ст.212 КПК України службова особа, відповідальна за перебування затриманих зобов*язана роз*яснити підстави його затримання, права та обов*язки. Окрім того, відповідно до положень ст.213 КПК України уповноважена особа, що здійснила затримання, зобов*язана негайно повідомити про це орган, уповноважений законом на надання безоплатної правової допомоги.

З огляду на вищезазначене, суд приходить до висновку про порушення права ОСОБА_8 на захист у передбачений законом спосіб. Так, ОСОБА_8 затримується, доставляється в Жовтневий РВ ХМУ УМВС України в Х/о біля 20 години 50 хвилин, без роз*яснення відповідних прав та обов*язків, передбачених ч.4 ст.208 КПК України, протягом 1години 40 хвилин з ним проводяться слідчі дії без залучення захисника та дотримання вимог, передбачених діючим законодавством України, що на думку суд є недопустимим.

Сам ОСОБА_8 в судовому засіданні підтвердив той факт, що коли в нього вже з його сумочки вийняли ніби то наркотичні засоби та гроші, захисник прибув вже після цього та він йому висловлював свої зауваження, однак на них не було відредаговано належним чином. Достовірність цих пояснень ОСОБА_8 й підтверджується часом протоколу складення протоколу про його затримання, а саме 21година 30 хвилин 22.08.2013року.

Окрім того, інший протокол про роз*яснення прав ОСОБА_8 від 22.08.2013року взагалі не містить часу такого складання або вказання часу коли ж було роз*яснено ОСОБА_8 права як затриманого.

Таким чином, у результаті порушення прав ОСОБА_8 на захист було проведено його обшук в Жовтневому райвідділу де вилучено тканеву сумку з залишками речовини рослинного походження, грошовими коштами в розмірі 120 гривень, відібрано змиви з рук.

Наданий протокол про затримання від 22.08.2013року суд не може визнати допустимим та належним доказом, оскільки останній добуто у порушення вимог КПК України при цьому з порушенням права ОСОБА_8 на захист та порушенням порядку проведення обшуку, передбаченого ст.ст.208, 223, 226 КПК України, а саме: перед проведенням слідчої або розшукової дії особам, які беруть в ній участь роз*яснюються їх права й обов*язки, а також відповідальність, встановлена законом. Підпис ОСОБА_8 під ознайомленням його з правами як затриманого та особи у якої буде проводитись обшук в протоколі затримання відсутній. До запису у протоколі затримання про те, що ОСОБА_8 відмовився від підпису суд ставиться критично, оскільки в ньому відсутній запис про те, що права ОСОБА_8 роз*яснено в голос перед проведенням його обшуку або затримання в присутності понятих. Не містить протокол й роз* яснень прав понятих при здійсненні даних процесуальних дій.

Сам протокол про затримання містить перелік прав, які ніби то роз*яснені ОСОБА_8 , однак його підпис про їх ознайомлення не міститься під ними, а останні викладено на окремому аркуші без зазначення часу такого ознайомлення, що на думку суду дає підстави вважати порушеним право останнього на захист та інші права, передбачені законом та здійснення подальших дій по обшуку ОСОБА_8 та отримання певних наркотичних засобів, предметів та грошей у якості доказів суд не може визнати допустимими та належними. Дані речі не містіть відображення своїх ознак, які б містились в раніш вказаних процесуальних документах як то протокол огляду покупця де ніби то ОСОБА_16 вручались кошти без вказання їх ознак для проведення оперативної закупівлі, або протоколу добровільної видачі паперових згортків з речовиною рослинного походження.

Суд звертає увагу на послідовність позиції ОСОБА_8 , останній протягом всього досудового слідства відкидав факти зберігання та збуту ним наркотичної речовини та події інкримінованих злочинів, вважає злочин з імітованим якимись зацікавленими особами спільно з працівниками міліції.

Оцінюючи постанови про визнання речовими доказами та самі речові докази, суд вважає їх недопустимими, оскільки їх добуто у не процесуальний спосіб з порушенням вимог КПК України, а саме, у результаті контролю за вчиненням злочину без відповідної постанови прокурора, окрім того, вищезазначені документи та самі речові докази не містять відображуючих ознак у раніш проаналізованих процесуальних документах та доказах, та не можуть бути належними. Так, у постанові від 08.10.2013 року про визнання речовими доказами значаться вилучені кошти у розмірі 120 гривень купюрами номіналом 2 по 50гривень та одна купюра номіналом 20 гривень, вказані номінали цих купюр та їх номери, однак, даних, що саме ці грошові купюри були вийняті в судовому засіданні доказів цьому не надано, як і даних, які б містили такі посилання та вказували б на опис даних коштів, їх номінал та серійні номери. Також речовими доказами визнано пакет з полімерного матеріалу, обв*язаний ниткою з паперовою биркою, в якому знаходяться ватні тампони зі змивами з долонів рук ОСОБА_8 . Однак, отримано дані ватні тампоні в результаті затримання ОСОБА_13 та обшуку з порушенням вимог закону у зв*язку з чим суд позбавлений можливості визнати даний речовий доказ допустимим та належним.

Що стосується постанови про визнання речовими доказами паперового згортку з особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом масою 5,3330грм. та 1,8693грм., тканевої сумки з залишками речовини з залишками канабісу масою 0,2751грм. та прийняття цих речових доказів, суд вважає недопустими та неналежними з вищезазначених підстав, оскільки не визначено джерело їх отримання у спосіб, передбачений законом.

Також висновки судово-хімічних експертиз №147 та №1597 суд вважає не належним доказом, оскільки проводилось дослідження об*єктів, отриманих з порушенням порядку, передбаченого діючим КПК України, без відібрання певних зразків для експертного дослідження у порядку, визначеному законом. Таким чином, об*єкти, які досліджувались експертом, отримані органом досудового слідства у порушення вимог КПК України та дані висновки не можуть бути прийняті судом до уваги як належний та допустимий доказ.

Оцінюючи наданий прокурором доказ - повідомлення про початок досудового розслідування від 05.08.2013року слідчого Погорєлова на ім,я прокурора Жовтневого району м. Харкова, суд приходить до висновку, що останній сфальсифіковано, оскільки в ньому вказується що 12.08.2013року ОСОБА_8 в ході оперативної закупки вчинив злочин, де незаконно збув ОСОБА_16 пакунок з особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом, тобто слідчий наперед вказує про вчинений у майбутньому 12.08.2013року ОСОБА_8 злочину, що у відповідності до вимог КПК України не можна віднести як допустимий та належний доказ. а.с.118

Окрім того, оглядом реєстру матеріалів досудового розслідування під номером 2 значиться така процесуальна дія як внесення відомостей до ЄДРДР №0002074 та датою такого внесення є 05.08.2013рік.

У відповідності до ст. 214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніш 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинення кримінального правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин,що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення зобов*язаний внести відповідні відомості про злочин.

Таким чином, орган досудового розслідування вніс дані про злочин без відповідних підстав, передбачених законом що є недопустимим. Доказів того що дані про злочин були відомі слідчому 05.08.2013року у результаті проведення негласних слідчих /розшукових дій/ у визначеному законом порядку в судовому засіданні не надано, що на думку суду дає підстави для здійснення висновку про фальсифікацію документів про скоєння злочину у майбутньому.

Таким чином, аналіз наданих суду доказів приводить суд до висновку про не надання з боку сторони обвинувачення достовірних доказів винуватості ОСОБА_8 у скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст.307 КК України та за таких обставин суд приходить до висновку про те, що вина ОСОБА_8 у вчиненні злочину не доведена доказами наданими стороною обвинувачення у зв*язку з чим останній підлягає виправданню за недоведеністю, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_8 у відповідності зі ст. 66 КК України суд визнає його щире каяття, сприяння в розкритті злочину.

Обставиною, що обтяжує покарання підсудного ОСОБА_8 у відповідності зі ст. 67 КК України суд визнає вчинення злочину повторно.

При призначенні покарання, суд приймає до уваги характер та ступінь тяжкості скоєного злочину, який у відповідності до вимог ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, на обліках у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває.
Враховуючи наведене, суд вважає, що виправлення, попередження вчинення ОСОБА_8 нових злочинів не можливе без ізоляції його від суспільства та призначає покарання у вигляді позбавлення волі за сукупністю злочинів, вчинених за вироками від 28.04.2014року Московським районним судом м. Харкова за ч.2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, 29.04.2014року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова за ч.2 ст. 186 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі.
Речові докази у справі суд визнає за необхідне визначити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

По кримінальному провадженню є процесуальні витрати, що пов"язані з проведенням судово-товарознавчої експертизи № 7578 від 22.08.2013. в ХНДІСЕ ім. засл. Проф. М.С. Бокаріуса в розмірі 294,00грн., судово-хімічних експертиз № 1364 від 13.08.2013р. в розмірі 367,80грн., № 1426 від 13.08.2013р. в розмірі 367,80грн., № 1597 від 19.09.2013р. в розмірі 367,08грн., № 147 від 30.09.2013р. в розмірі 489,00грн, що підлягають відшкодуванню.

Цивільний позов ОСОБА_22 на суму 4458гривень підлягає повному задоволенню. Вимога потерпілої в частині відшкодування моральної шкоди суд вважає необхідним задовольнити в розмірі 1000грн., оскільки потерпіла відчувала психологічні переживання від скоєного відносно нею злочину, та потребувала додаткових зусиль для відновлення нормального життя після пережитого психологічного стресу та дану суму суд вважає такою що може покрити його у достатній мірі, враховуючи сутність психологічних страждань, їх глибину та тривалість.

Попереднє ув,язнення підлягає заліку в строк відбуття покарання.
Запобіжний захід у відношенні ОСОБА_8 до набрання вироком чинності суд вважає за необхідне залишити без зміни тримання під вартою.
Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд, -
З А С У Д И В:
ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 років.
На підставі ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком від 28.04.2014року Московського районного судом м. Харкова за ч.2 ст. 186 КК України у вигляді 4 років позбавлення волі, 29.04.2014року Орджонікідзевського районного судому м. Харкова за ч.2 ст. 186 КК України у вигляді 4 років 3 місяців позбавлення волі більш суворим покаранням за цим вироком остаточно призначити 5 років позбавлення волі.

За ч.2ст.307 КК України ОСОБА_8 виправдати.

Стягнути з ОСОБА_8 вартість проведених по справі судово-товарознавчої експертизи № 7578 від 22.08.2013. в ХНДІСЕ ім.. засл. Проф.. М.С. Бокаріуса в розмірі 294,00грн. судово-хімічних експертиз № 1364 від 13.08.2013р. в розмірі 367,80грн., № 1426 від 13.08.2013р. в розмірі 367,80грн., № 1597 від 19.09.2013р. в розмірі 367,80грн., № 147 від 30.09.2013р. в розмірі 489,00грн на користь держави.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_23 матеріальну шкоду в сумі 3458грн. та моральну шкоду в сумі 1000грн.
Речові докази: паперовий згорток з речовиною рослинного походження зеленого кольору, у подрібненому стані масою 5,3330г., паперовий згорток з речовиною рослинного походження зеленого кольору, у подрібненому стані масою 1,8693г., тканеву сумку у відділенні якої знаходяться залишки речовини рослинного походження у подрібненому стані масою 0,2751- зберігати в камері схову ВРЗ УНЗ ГУМВС України в Харківській області, пакет з полімерного матеріалу білого кольору, в якому знаходяться тампони зі змивом з долонів рук ОСОБА_8 та разом з копією висновку експертизи № 147 від 30.09.2013р. - зберігати в камері схову речових доказів Жовтневого РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області, грошові кошти в сумі 120грн., двома купюрами номіналом 50грн. та купюру номіналом 20грн.- зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Запобіжний захід у відношенні ОСОБА_8 до набрання вироком чинності залишити без зміни тримання під вартою в СІЗО № 27 м. Харкова.

Початок строку відбуття покарання вираховувати з 22 серпня 2013 року.
Копія вироку негайно вручити прокурору та обвинуваченому.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до апеляційного суду Харківської області через Дзержинський районний суд міста Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення, а також у загальному порядку протягом того ж строку.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий-суддя: