Справа № 606/454/15-к
і м е н е м У к р а ї н и
30 березня 2015 року м.Теребовля
Теребовлянський районний суд Тернопільської області в складі:
головуючої: судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Велика Березовиця Тернопільського району Тернопільської області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, із неповною середньою освітою, непрацюючого, одруженого, несудимого,
за ч.1 ст.263 КК України, -
Обвинувачений ОСОБА_4 18 лютого 2014 року під час Революції Гідності у місті Києві по вул.Грушевського виявив саморобний пристрій для відстрілу мисливських патронів, який умисно, без передбаченого законом дозволу придбав, переніс та в подальшому став зберігати за своїм місцем проживання у АДРЕСА_1 .
Далі, 5 лютого 2015 року на підставі ухвали Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 3 лютого 2015 року за місцем проживання обвинуваченого працівниками міліції проведено обшук, під час якого було вилучено вказаний саморобний пристрій.
Відповідно до висновку експерта, що проводив балістичну експертизу № 1.2-46/15 від 14 лютого 2015 року, вилучений у ОСОБА_4 предмет, є гладкоствольною вогнепальною зброєю однозарядним гладкоствольним пристроєм 12 калібру, який виготовлений саморобним способом та придатний до проведення пострілів.
Своїми діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.263 КК України, тобто придбання, носіння, зберігання вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу.
Під час досудового розслідування 23 лютого 2015 року між старшим прокурором прокуратури Теребовлянського району ОСОБА_3 та ОСОБА_6 досягнуто угоди про визнання винуватості.
За змістом цієї угоди ОСОБА_6 повністю визнав свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, та зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні, сприяти розслідуванню кримінального провадження у з`ясуванні обставин вчинення вказаного кримінального правопорушення.
Відповідно до зазначеної угоди сторони погодились на призначення ОСОБА_4 покарання за вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, у виді 3 років позбавлення волі із звільненням його на підставі ст.75 КК України від відбування вказаного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю 1 рік і 6 місяців та із покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 КК України.
Згідно із вказаною угодою ОСОБА_4 погодився на призначення йому покарання у виді 3 років позбавлення волі із звільненням його на підставі ст.75 КК України від відбування вказаного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю 1 рік і 6 місяців та із покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 КК України, та зрозумів обмеження свого права на оскарження вироку суду, яке передбачене п.1 ч.4 ст.394, п.1 ч.3 ст.424 КПК України. Крім того, ОСОБА_4 погодився із іншими умовами, викладеними в угоді про визнання винуватості від 23 лютого 2015 року, в тому числі із наслідками невиконання угоди.
При затвердженні угоди суд враховує відповідність її вимогам ч.4 ст.469, 470, 472, 474 КПК України.
Крім того, суд вважає, що укладення сторонами угоди про визнання винуватості є добровільним, оскільки підтверджено обвинуваченим ОСОБА_4 у судовому засіданні, правова кваліфікація кримінального правопорушення є правильною, умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін та інших осіб.
Також суд вважає, що погоджене прокурором та обвинуваченим покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, передбаченими ст.65 КК України.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 , є щире каяття, сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, немає.
Таким чином, вивчивши обвинувальний акт та угоду про визнання винуватості, дані про особу обвинуваченого, який несудимий, позитивно характеризується, переконавшись, що укладення угоди є добровільним, а взяті на себе обвинуваченим зобов`язання можуть бути реально виконані, встановивши, що угода про визнання винуватості відповідає вимогам КПК та КК України, а підстави для відмови у затвердженні угоди відсутні, заслухавши думку прокурора та обвинуваченого, роз`яснивши обвинуваченому наслідки невиконання угоди, передбачені ст.476 КПК України, суд затверджує угоду про визнання винуватості, укладену між сторонами кримінального провадження 23 лютого 2015 року та ухвалює обвинувальний вирок.
Керуючись ст. 370,371,373-375 КПК України, суд, -
Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, та призначити йому покарання:
за ч.1 ст.263 КК України 3 (три) роки позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю 1 (один) рік і 6 (шість) місяців.
Відповідно до п.2,3 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки, а саме: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Захід забезпечення кримінального провадження у вигляді особистого зобов`язання ОСОБА_4 залишити без змін.
Стягнути із ОСОБА_4 в користь Державного бюджету України 614.9 грн. вартості проведеної НДЕКЦ при Управлінні МВС України в Тернопільській області балістичної експертизи від 14 лютого 2015 року № 1.2-46/15.
Речовий доказ у провадженні: однозарядний гладкоствольний пристрій 12 калібру, який зберігається в кімнаті зберігання зброї Теребовлянського РВ Управління МВС України в Тернопільській області, передати для зберігання в науково-дослідний експертно-криміналістичний центр Управління МВС України в Тернопільській області.
На вирок може бути апеляцію до апеляційного суду Тернопільської області через Теребовлянський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.