справа №1-67/07
ВИРОК ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2007 року

Рівненський районний суд Рівненської області

в особі головуючої судді Кушнір Н.В.

при секретарі Данчук Л.А.

з участю прокурора Квятковського Я.А.

захисника адвоката ОСОБА_1

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Рівному кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, уродженця м.Рівного, українця,
громадянина України, з базовою середньою освітою, одруженого, на утриманні двоє
неповнолітніх дітей, працюючого ІНФОРМАЦІЯ_2 магазину "ABC",
зареєстрованого по АДРЕСА_1, фактично проживаючого по АДРЕСА_2, судимості
не має,

у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 186 КК України,

встановив:

29 жовтня 2006 року приблизно о
22 год. 00 хв.
ОСОБА_2, маючи намір на відкрите викрадення чужого майна, перебуваючи поблизу
бару „Марконі", що в с.Колоденка Рівненського району Рівненської області,
відкрито викрав у ОСОБА_3
мобільний телефон марки „Sony Ericsson Z 530і"
вартістю 1 100 гривень,
в якому знаходився стартовий пакет оператора мобільного зв"язку „Djuice"
вартістю 50 гривень,
на рахунку гроші в сумі 5
гривень, картка пам"яті М2 на 256
mb вартістю 200
гривень, а всього викрав майна на загальну суму 1 355 гривень.

Підсудний
ОСОБА_2 в судовому засіданні свою вину у скоєному визнав повністю та підтвердив
встановлені судом обставини.

По суті справи
показав, що 29 жовтня 2006 року він
перебував в кафе - барі
„Марконі", що в с.Колоденка Рівненського району Рівненської області. Він
захотів зателефонувати своїй дружині і з цією метою шукав у когось телефон.
Зустрівши потерпілого, вирішив викрасти мобільний телефон і з цією метою
попросив його у ОСОБА_3,
але назад не повернув, сів в авто ОСОБА_4 і поїхав додому. Наступного дня
викрадений телефон залишив дружині, щоб вона повернула його власнику, а сам
поїхав на роботу в м.Київ.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що вина
підсудного у скоєному повністю доведена.

У зв"язку з
тим, що учасники судового розгляду не оспорюють фактичні обставини справи, суд
вважає за можливе визнати дослідження доказів щодо цих обставин недоцільним. При цьому дані факти вважаються
дослідженими та встановленими в судовому засіданні, оскільки сторони
вважають, що фактичні обставини справи доведені наявними у справі доказами, які не потребують дослідження у
ході судового розгляду справи. При цьому суд переконався у тому, що
підсудний правильно розуміє зміст всіх обставин справи, які б підлягали б
доказуванню і ним не заперечуються і сумнівів у добровільності та істинності
його позиції немає. Підсудному роз"яснено, що він при відмові від
дослідження доказів

щодо фактичних обставин справи буде позбавлений
можливості оспорювати їх в апеляційному порядку. Усвідомивши це, підсудний
настояв на істинності своєї позиції у визнанні вини і викладених обставинах
справи.

Крім визнання
підсудним своєї вини, його вина у скоєному підтверджується зібраними по справі
доказами, дослідженими судом, зокрема потерпілий ОСОБА_3 показав / а.с. 17 /, що 29.10.2006 року він разом з друзями ОСОБА_5 та ОСОБА_6 біля 22 год.
знаходився поблизу кафе «Марконі» в с.Колоденка Рівненського району
Рівненської обалсті і в цей час до нього підійшов односельчанин ОСОБА_2 і
попросив дати йому його мобільний телефон щоб передзвонити. Він дав йому свій
мобільний телефон і підсудний почав набирати номер та сказав, що сяде в
автомобіль «ВАЗ-2199» зеленого кольору, орієнтовно номер НОМЕР_1, бо на дворі
прохолодно. ОСОБА_2 почав йти до автомобіля і в цей час ОСОБА_6 сказав йому, що
ОСОБА_2 не потрібно було давати мобільний телефон. Він відразу почав бігти за
ОСОБА_2 і просити його, щоб він повернув мобільний телефон, але ОСОБА_2,
незважаючи на його слова та тримаючи його мобільний телефон в руці, сів в
автомобіль. Він підійшов до даного автомобіля та спробував відчинити двері, але
вони виявилися зачиненими з середини.
Автомобіль почав рухатися і він, тримаючи ручку дверей, пробігся і
згодом, коли автомобіль почав набирати швидкість, відпустив ручку дверей
автомобіля та впав на асфальтоване покриття. Він розумів, що ОСОБА_2 його пограбував
і звернувся з заявою в Рівненський РВ УМВСУ в Рівненській області.

Також вина
підсудного підтверджується допитом свідків ОСОБА_6 / а.с. 18 /, ОСОБА_5 / а.с.19 /, ОСОБА_4 / а.с.20 /, ОСОБА_2/ а.с.21 /, речовими
доказами по справі /
а.с. 22-25 /.

Таким чином,
судом встановлено, що ОСОБА_2 вчинив відкрите викрадення
чужого майна, тобто його дії суд кваліфікує за ч.1 ст. 186 КК України.

При обранні виду
і міри покарання підсудному суд враховує, що злочин, в якому він обвинувачується, згідно ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, особу
підсудного, який раніше судимий, судимості погашені, але належних
висновків для себе не зробив і знову скоїв умисний корисливий злочин, за місцем
проживання характеризується позитивно /
а.с.43 /, має на
утриманні двох неповнолітніх дітей, одна з яких хворіє на тяжку хворобу, є
єдиним утриманцем сім"ї, перебуває на обліку у лікаря-нарколога з приводу
опійної наркоманії, але на даний час пройшов курс лікування і має нормальні
моральні установки на подальше життя, працездатний та працевлаштований.

Обставин, що обтяжують покарання підсудного, суд не
вбачає.

Обставинами, що
пом"якшують його покарання, є його щире каяття, активне сприяння розкриттю
злочину, повне відшкодування завданих збитків.

Керуючись
ст.ст.323, 324, 335 КПК
України, суд

засудив:

ОСОБА_2 визнати
винним у скоєнні злочину, передбаченому ч.1
ст. 186 КК
України та призначити покарання у вигляді виправних робіт строком на два роки з
відрахуванням 10 % в доход
держави.

Запобіжний захід
підсудному до вступу вироку в законну силу залишити попередній -підписку про
невиїзд.

Речовий доказ по
справі: мобільний телефон марки „Sony Ericsson Z 530і",
який переданий на зберігання власнику ОСОБА_3, залишити йому.

Вирок може бути
оскаржений до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський районний
суд протягом 15 діб з
моменту його проголошення.