Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах
Верховного Суду України у складі:
суддів
Кузьменко О.Т., Мороза М.А.
розглянула у судовому засіданні у
м. Києві 10 квітня 2008 року кримінальну справу за касаційним поданням
прокурора, який брав участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції та
касаційною скаргою представника потерпілогоОСОБА_2 - адвокатаОСОБА_3на вирок
Кіровського районного суду м. Кіровограда від 17 липня 2007 року та ухвалу
Апеляційного суду Кіровоградської області від 16 жовтня 2007 року щодо ОСОБА_1
Вироком
місцевого суду

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженця м. Прилуки Чернігівської

області, жителя м. Кіровоград,

такого,
що не має судимості,

виправдано у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,

за відсутністю у його діях складу
злочину.

Органами досудового слідства ОСОБА_1обвинувачувався у
тому, що він, 18 вересня 2003 року, приблизно о 20 годині, керуючи автомобілем
“Мерседес Е-280”, державний номерний знак НОМЕР_1, рухаючись
вулицею Олександрійське шосе у м. Кіровоград, порушив п.п.2.3”б”, 10.1, 13.1
Правил дорожнього руху України, та вчинив наїзд на автомобіль “Тойота Європа”,
державний номерний знак НОМЕР_2 під керуваннямОСОБА_2 за таких
обставин.

Автомобіль ОСОБА_1 рухався вказаною
вулицею лівою крайньою смугою руху. У попутньому напрямку правою смугою рухався
автомобіль під керуваннямОСОБА_2 ОСОБА_2розпочав виїжджати на смугу, якою
рухався “Мерседес Е-280” у напрямку АЗС, що розташована ліворуч від вказаних
автомобілів. ОСОБА_1., на порушення п.п.2.3”б”, 10.1, 13.1 Правил дорожнього
руху України, не відреагував на зміну дорожньої обстановки, не переконавшись,
що його дії будуть безпечними для інших учасників руху і не створять їм
перешкод, змінив напрямок руху і скерував свій автомобіль на праву смугу руху.
Не дотримавшись безпечної дистанції та інтервалу, передньою частиною свого
автомобіля вчинив зіткнення із задньою лівою частиною автомобіля “Тойота
Європа”, котрий зупинився на дорожній розмітці 1.5 Правил дорожнього руху
України. При цьому водій автомобіля “Тойота Європа” не мав технічної можливості
уникнути зіткнення.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди
пасажир автомобіля “Мерседес Е-280” ОСОБА_4 отримала тілесні ушкодження середньої
тяжкості. Обидва автомобілі були пошкоджені.

Ухвалою Апеляційного суду
Кіровоградської області від 16 жовтня 2007 року апеляції представника
потерпілогоОСОБА_2 -ОСОБА_3та прокурора, який брав участь у розгляді
справи судом першої інстанції залишені без задоволення, а виправдовувальний
вирок Кіровського районного суду м. Кіровоград від 17 липня 2007 року щодо ОСОБА_1 - без зміни.

У касаційному поданні прокурор просить судові рішення щодо ОСОБА_1 скасувати,
а справу направити на новий судовий розгляд. Вважає, що у справі неправильно
застосовано кримінальний та істотно порушено кримінально-процесуальний закони.
За змістом касаційного подання, прокурор вважає, що висновок суду щодо
відсутності у діях ОСОБА_1 складу злочину, не відповідає фактичним обставинам
справи. Крім того, на думку прокурора, суди першої та апеляційної інстанцій
порушили вимоги ст.323 КПК України.

У касаційній скарзі представник потерпілогоОСОБА_2 - адвокат ОСОБА_3 також
просить судові рішення щодо ОСОБА_1 скасувати, а справу направити на новий
судовий розгляд, через невідповідність висновків суду фактичним обставинам
справи. Представник потерпілого вважає, що дорожньо-транспортна пригода сталася
внаслідок порушення саме ОСОБА_1. Правил дорожнього руху України. ОСОБА_3
вказує на те, що на порушення вимог кримінально-процесуального закону суди
першої та апеляційної інстанцій однобічно та необґєктивно дослідили зібрані
докази у справі, безпідставно відхилили одні докази та неправильно оцінили
інші.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та
обговоривши доводи прокурора та представника потерпілого, колегія суддів
вважає, що касаційне подання прокурора та касаційна скарга представника
потерпілого не підлягають задоволенню з
таких підстав.

Як убачається зі справи, органи
досудового слідства обвинувачували ОСОБА_1 у тому, що він, керуючи автомобілем
“Мерседес Е-280”, рухаючись у попутному напрямку із автомобілем “Тойота-Європа”
під керуваннямОСОБА_2, який здійснив лівий поворот і виїхав на його смугу
руху, вчинив зіткнення із автомобілем ОСОБА_2.

Місцевий суд не погодився із
предґявленим обвинуваченням і виправдав ОСОБА_1

Свій висновок щодо відсутності у діях ОСОБА_1 складу злочину, передбаченого
ч.1 ст.286 КК України, суд обґрунтував сукупністю досліджених та перевірених у
судовому засіданні доказів, яким дав належну оцінку.

Так, суд взяв до уваги
показання ОСОБА_1 у судовому засіданні який стверджував, що автомобіль під
керуванням ОСОБА_2. раптово повернув на його смугу руху. Він був змушений
застосувати екстрене гальмування, однак уникнути зіткнення не вдалося.

Показання виправданого
узгоджуються із показаннями потерпілої ОСОБА_4. та свідка ОСОБА_5., які також
стверджували, що автомобіль “Тойота-Європа” виїхав на ліву смугу дороги, якою
рухався автомобіль під керуванням ОСОБА_1, не пропустивши його авто.

Про відсутність у діях ОСОБА_1 складу злочину,
передбаченого ч.1 ст.286 КК України, свідчать й дані, що є у протоколах огляду
місця події та схемі до нього, відтворення обстановки та обставин події,
висновках експертиз та інших доказах у справі.

Зокрема, із висновку експерта
№ 15674 від 27 січня 2006 року, на який підставно послався суд, видно, що водій
ОСОБА_2 мав технічну можливість уникнути зіткнення, натомість
водій ОСОБА_1такої можливості не мав оскільки перебував у аварійній
ситуації.

Оцінивши висновок експертизи та
пояснення експерта ОСОБА_6. суд визнав, що за обставин, коли
водій ОСОБА_2 почав здійснювати маневр повороту наліво з правої смуги
руху, він повинен був забезпечити безпеку проїзду автомобіля під керуванням ОСОБА_1, що рухався лівою
смугою руху та уступити йому дорогу, як того вимагають п.п. 10.1 та 10.6 Правил
дорожнього руху України.

Аналіз зібраних та перевірених у
судовому засіданні доказів, дав суду усі підстави зробити обґрунтований
висновок про те, що ОСОБА_1діяв відповідно до дорожньої ситуації і
не порушив вимоги п.п.10.1 та 13.1 Правил дорожнього руху України. При цьому
суд критично оцінив показання у суді ОСОБА_2. та свідка ОСОБА_7, а також дані, що
містяться у висновку експертизи № 6372 від 23 серпня 2006 року і належним чином
умотивував рішення у цій частині.

Доводи прокурора і представника потерпілого про те, що суд безпідставно відхилив одні докази та
неправильно оцінив інші, не можна визнати обґрунтованими, оскільки право оцінки
надано суду і він це робить виходячи із наявних у справі доказів та у їх
сукупності.

Суд належним чином перевірив доводи
представника потерпілого і потерпілогоОСОБА_2 про те, що ОСОБА_1мав можливість, з
урахуванням розміру лівої крайньої смуги руху, уникнути зіткнення, і
обґрунтовано визнав їх безпідставними з посиланням на зібрані докази.

У судовому засіданні перевірені всі
докази, якими органи досудового слідства обґрунтовували обвинувачення
предґявлене ОСОБА_1. Суд визнав їх такими, що свідчать не про винуватість, а
про відсутність у діях ОСОБА_1 складу злочину,
передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

Суд апеляційної інстанції перевірив
доводи прокурора та представника потерпілогоОСОБА_2 -
ОСОБА_3, аналогічні
доводам касаційного подання та скарги і не знайшов підстав для їх задоволення.
Колегія суддів Верховного Суду України знаходить прийняте рішення законним і
обгрунтованим.

За таких обставин твердження прокурора
та представника потерпілого про те, що висновок суду щодо відсутності у діях ОСОБА_1 складу злочину,
не відповідає фактичним обставинам справи, а також, що у справі допущено
однобічність та неповноту дослідження доказів, не можна визнати обґрунтованими,
оскільки суд виконав всі дії, як того вимагає закон, а також з власної
ініціативи, так і за клопотанням сторін збирав докази, яким дав належну оцінку.

Посилання прокурора та представника
потерпілого ОСОБА_2. -ОСОБА_3на те, що суд
допустив порушення кримінально-процесуального закону, були предметом перевірки
і не знайшли свого підтвердження.

Не вбачаючи підстав для задоволення касаційного подання прокурора та
касаційної скарги представника потерпілого, керуючись ст.394 КПК України,
колегія суддів Верховного Суду України,

у х в а л и л а:

у задоволенні касаційного поданням прокурора, який брав участь у розгляді справи судом
апеляційної інстанції та касаційної скарги представника потерпілогоОСОБА_2 -
адвокатаОСОБА_3- відмовити.

Судді:

Кравченко К.Т. Кузьменко О.Т. Мороз
М.А.