Справа № 190/934/15-к
Провадження №1-кп/190/90/15
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 червня 2015 року м.П`ятихатки

П`ятихатський районний суд Дніпропетровської області

в складі головуючого-судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

представника потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у попередньому судовому засіданні в залі суду м. П`ятихатки в режимі відеоконференцзв`язку кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. П`ятихатки Дніпропетровської області, громадянина України, освіта професійно-технічна, не працюючого, не одруженого, мешканця АДРЕСА_1 , зареєстрований в АДРЕСА_2 , раніше судимого

18.12.2014 року П`ятихатським районним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185, 75, 76 КК України до 3 років позбавленя волі з іспитовим строком 2 роки;

12.03.2015 року Вільногірським міським судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України до знову призначеного покарання частково приєднана невідбута частина покарання по попередньому вироку П`ятихатського районного суду від 18.12.2014 року і остаточно до відбуття визначено 3 роки 1 місяць позбавлення волі з поміщенням до кримінально виконавчої установи

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України

в с т а н о в и в:

11 червня 2015 року на розгляд до П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000113 по обвинуваченню ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 185 КК України з угодою про примирення, укладеною 04 червня 2015 року між потерпілим та підозрюваним ОСОБА_4 .

В ході підготовчого судового засідання обвинувачений ОСОБА_4 підтримав угоду та просив її затвердити. Стверджував, що повністю розуміє свої права, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, а також наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України. Крім того пояснив, що з текстом угоди про примирення до виправної колонії, в якій він знаходиться приїздив слідчий, він ознайомився з текстом угоди та надав свою згоду на її укладення.

Представник потерпілого ОСОБА_5 підтримав угоду, стверджував, що повністю розуміє наслідки затвердження угоди про примирення, передбачені ст. 473 КПК України. В судовому засіданні пояснив, що текст угоди з визначеною мірою покарання їм був запропонований слідчим. Він, як представник потерпілого ознайомився з запропонованою слідчим мірою покарання та умовами угоди, після чого дав свою згоду на її підписання. До обвинуваченого самостійно з проханням укласти угоду про примирення не звертався, у виправну колонію, де відбуває покарання обвинувачений з текстом угоди не їздив.

Прокурор просив затвердити укладену угоду про примирення та винести обвинувальний вирок щодо ОСОБА_4 з призначенням йому покарання узгодженого сторонами в угоді.

Суд вивчивши обвинувальний акт та умови угоди про примирення вважає, що укладена між потерпілим та підозрюваним угода про примирення не може бути затверджена судом, оскільки її умови суперечать вимогам КПК України.

Згідно ч. 2 ст. 474 КПК України розгляд щодо угоди проводиться судом під час підготовчого судового засідання за обовязкової участі сторін угоди з повідомленням інших учасників судового провадження.

За правилами ч. 6 ст. 474 КПК України суд зобов`язаний переконатися у судовому засіданні, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Відповідно до вимоги ч. 1 ст. 469 КПК України угода про примирення може бути укладена за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого. Домовленості стосовно угоди про примирення можуть проводитися самостійно потерпілим і підозрюваним чи обвинуваченим, захисником і представником або за допомогою іншої особи, погодженої сторонами кримінального провадження (крім слідчого, прокурора або судді).

Ініціатива укладення угоди про примирення відповідно до вимог ч. 1 ст. 469 КПК має походити тільки від потерпілого або підозрюваного чи обвинуваченого. Лише після того, як потерпілий або підозрюваний чи обвинувачений виявили бажання примиритися з протилежною стороною, оскільки саме факт примирення є підставою для укладення угоди про примирення, до процедури примирення можуть залучатися інші особи, зокрема представники медіаційних центрів, особи, які мають певний авторитет для учасників процедури. Слід зазначити, що слідчий, прокурор зобов`язані згідно з ч. 7 цієї статті лише проінформувати підозрюваного та потерпілого про їхнє право на примирення (суддя, відповідно, під час судового провадження обвинуваченого та потерпілого), роз`яснити механізм його реалізації та в жодному разі не чинити перешкод в укладенні угоди, не ініціювати її укладення та не вести перемовин (проводити домовленості) щодо її змісту.

Як вбачається із пояснень представника потерпілого ОСОБА_5 та обвинуваченого ОСОБА_4 угода про примирення між ними була укладена за ініціативою слідчого, ним же складено текст угоди, де зазначено вид та міру покарання на розсуд слідчого, з яким погодились сторони угоди на момент її підписання.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що угоду було укладено за ініціативою слідчого, а саме особи, яка не може бути ініціатором, тобто укладення угоди з боку обвинуваченого та потерпілого не було добровільним.

Крім того, у відповідності до ст. 471 КПК України в угоді про примирення зазначаються її сторони, формулювання підозри чи обвинувачення та його правову кваліфікацію із зазначенням статті /частини статті/ закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, строк відшкодування чи перелік дій, не пов"язаних з відшкодуванням шкоди, які підозрюваний чи обвинувачений зобов"язані вчинити на користь потерпілого, строк їх вчинення, узгоджене покарання та згода сторін на їх призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, наслідки укладення та затвердження угоди передбачені ст.473 цього кодексу, наслідки невиконання угоди.

Проте в порушення вказаних вимог КПК України вид та розмір покарання в угоді погодив лише підозрюваний ОСОБА_4 , а згода потерпілого на їх призначення відсутня.

Вищенаведені обставини свідчать про невідповідність угоди вимогам КПК України, у звязку з чим, суд прийшов до висновку, що в затвердженні угоди слід відмовити.

Оскільки угоду про примирення укладено під час досудового розслідування, кримінальне провадження підлягає поверненню прокурору для продовження досудового розслідування.
Керуючись ст.ст. 314, 469, 471, 474 КПК України, суд,-

у х в а л и в:

В затвердженні угоди про примирення між потерпілим відокремленим структурним підрозділом «Криворізьке будівельно монтажне експлуатаційне управління» державного підприємства «Придніпровська залізниця» та підозрюваним ОСОБА_4 від 04 червня 2015 року відмовити.

Кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 185 КК України повернути прокурору для продовження досудового розслідування у загальному порядку.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий-суддя ОСОБА_1