154/1360/15
1-кп/154/151/15
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2015 року м. Володимир-Волинський

Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

підозрюваного - ОСОБА_4

захисника - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Володимир-Волинський кримінальне провадження № 0000069 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта повна загальна середня, не одруженого, колишнього військовослужбовця військової частини польова пошта НОМЕР_1 , раніше не судимого,-

за ч.3 ст. 407 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

Згідно обвинувального акту, відповідно до наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 від 11.04.2014 року №23 Про призов військовозобов`язаних на військову службу за мобілізацією військовозобов`язаного ОСОБА_4 з 11.04.2014 року призвано на військову службу до Збройних Сил України і направлено до військової частини НОМЕР_2 , що в АДРЕСА_1 , де згідно наказу його призначено на посаду водія-електрика групи регламенту і ремонту зенітного ракетного артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_2 .

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_2 №310 від 02.05.2014 року військову частину НОМЕР_2 перейменовано та надано нове умовне найменування військова частина польова пошта НОМЕР_3
Відповідно до наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_3 від 14.06.2014 року №128 ОСОБА_4 призначено на посаду стрільця-зенітника зенітної ракетної батареї зенітного ракетного артилерійського дивізіону військової частини польова пошта НОМЕР_3 .

Будучи військовослужбовцем, ОСОБА_4 не отримавши дозволу відповідного начальника, 22.09.2014 року умисно, без поважних причин самовільно залишив військову частину польова пошта НОМЕР_3 , що в АДРЕСА_1 , та у період з 22.09.2014 до 02.03.2015 року був відсутній на службі, не виконував покладені на нього службові обов`язки і, перебуваючи за місцем свого проживання в с. Дідовичі Ківерцівського району Волинської області, проводив час на власний розсуд.

Умисні дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 3 ст. 407 КК України, як самовільне залишення військовослужбовцем (крім строкової служби) військової частини без поважних причин тривалістю понад один місяць.

22 квітня 2015 року між прокурором військової прокуратури Луцького гарнізону ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000069 та підозрюваним ОСОБА_4 укладена угода про визнання винуватості.

Згідно вказаної угоди, ОСОБА_4 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України в повному обсязі.

Також вказаною угодою сторони погодили покарання відносно ОСОБА_4 за ч.3 ст.407 КК України у виді позбавлені волі на строк 3 (три) роки. На підставі ст. 75 КК України звільнити останнього від відбування призначеного покарання з випробуванням, строком на 2 (два) роки.

Розглядаючи питання про затвердження угоди, про визнання винуватості суд виходив з наступного.

Згідно п. 1 ч.3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти зокрема рішення про затвердження угоди.

Відповідно до ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюваний ОСОБА_4 визнав себе винуватим, відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.

Судом з`ясовано, що підозрюваний ОСОБА_4 , цілком розуміє права, визначені п.1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам КПК України та КК України.

З огляду на викладене, суд дійшов до висновку про можливість затвердження угоди від 22 квітня 2015 року про визнання винуватості, укладеної між прокурором та підозрюваним ОСОБА_4 і призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 468, 469, 475 КПК України суд,-

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду про визнання винуватості укладену 22 квітня 2015 року між прокурором військової прокуратури Луцького гарнізону ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 .

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 407 КК України призначивши покарання у виді позбавлені волі на строк 3 ( три ) роки.

На підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 2 (два) роки, не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, а саме: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти її про зміну місця проживання, роботи.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Волинської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуюча /-/ підпис
Згідно з оригіналом
Суддя ОСОБА_1