Дата документу Справа № 330/673/14-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №330/673/14-к Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11кп/778/1076/15 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст.286 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
3 червня 2015 року місто Запоріжжя
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000213 від 11 березня 2014 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Краматорськ Донецької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника-адвоката ОСОБА_8 , потерпілого ОСОБА_9 (в режимі відеоконференції з Краматорським міським судом Донецької області),

ВСТАНОВИЛА:
прокурор у кримінальному провадженні прокурор прокуратури Якимівського району Запорізької області ОСОБА_10 , та представник цивільного відповідача ПрАТ «Торговий Дом Астрон», ОСОБА_11 , звернулися до апеляційного суду з апеляційними скаргами на вирок Якимівського районного суду Запорізької області від 18 березня 2015 року, яким ОСОБА_6 засуджено за ч.2 ст.286 КК України до 5 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки. На підставі п. «в» ст.1, ст.ст.6, 14 Закону України «Про амністію у 2014 році», ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного судом основного покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Постановлено стягнути з цивільного відповідача - ПрАТ «ТД Астрон», на користь потерпілого ОСОБА_9 , в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої злочином, - 300 000 грн. Вирішена доля речових доказів у кримінальному провадженні.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи обставини справи, доведеність вини та юридичну кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_6 , просить вищевказаний вирок суду першої інстанції щодо останнього змінити та стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів, а саме: 486 грн 78 коп. за проведення судової автотехнічної експертизи №39-а від 25 квітня 2008 року; 1 947 грн 11 коп за проведення комплексної судової кримінальні стичної і транспортно-трасологічної експертизи №491/435 від 25 липня 2008 року; 486 грн 78 коп. за проведення судової автотехнічної експертизи №422 від 29 липня 2008 року; 2 109 грн 60 коп. за проведення комплексної судової медико-автотехнічної і транспортно-трасологічної експертизи №150/11-34к від 24 липня 2011 року. В іншій частині вирок суду залишити без змін.

В обґрунтування своїх вимог вказує на те, що суд, в порушення вимог ст.ст.91,349,358 КПК України, не дослідив надані прокурором у судовому засіданні документи на підтвердження розміру процесуальних витрат на залучення експертів під час досудового розслідування, зазначених в обвинувальному акті.

В апеляційній скарзі представник цивільного відповідача, не оспорюючи обставини кримінального провадження, доведеність вини, та юридичну кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_6 , просить вищевказаний вирок суду в частині задоволення цивільного позову скасувати, ухвалити новий вирок, яким відмовити у задоволенні цивільного позову потерпілого ОСОБА_9 про стягнення моральної шкоди. В обґрунтування своїх вимог вказує на те, що суд безпідставно, на його думку, не взяв до уваги доводи представника ПрАТ «ТД Астор» у судовому засіданні про те, що оскільки тілесні ушкодження ОСОБА_12 , внаслідок яких вона померла, спричинені спільними діями двох джерел підвищеної небезпеки, які зіткнулися у ДТП 6 квітня 2008 року, тому солідарну відповідальність щодо відшкодування моральної шкоди повинно нести не тільки ПрАТ «ТД Астор», як володілець автомобіля «Мерседес-Бенц», але і володілець іншого автомобіля ГАЗ-52. Крім того зазначає, що причинний зв`язок між діянням засудженого ОСОБА_6 та хворобами потерпілого ОСОБА_9 , є недоведеним. Також вказує на те, що суд не навів у вироку мотивів, з яких він виходив при визначенні суми моральної шкоди.

В запереченнях на апеляційну скаргу цивільного відповідача - ПрАТ «ТД Астрон», потерпілий ОСОБА_9 , посилаючись на безпідставність доводів, в ній викладених, а також, вказуючи на законність та обґрунтованість вироку суду першої інстанції, просить вказану апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок суду щодо ОСОБА_6 без змін.

З наданих матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, за наступних обставин.

6 квітня 2008 року приблизно о 23 годині 30 хвилин водій ОСОБА_6 , керуючи автомобілем «MERCEDES-BENZ ML 350», р/н НОМЕР_1 , здійснював рух по автодорозі «Харків-Сімферополь» у напрямку м.Харков зі швидкістю більше 126 км/год, яка перевищувала дозволену швидкість руху на даній ділянці автодороги і безпечну швидкість руху за умовами видимості проїжджої частини. В салоні автомобіля знаходилася пасажир ОСОБА_13 .

В цей же час у попутному з водієм ОСОБА_6 напрямку, попереду нього рухався автомобіль ГАЗ-52, р/н НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_14 .

На шляху слідування, на 440 км + 30 м вказаної автодороги, на території Якимівського району Запорізької області, водій автомобіля «MERCEDES-BENZ ML 350», р/н НОМЕР_1 , ОСОБА_6 , здійснюючи рух зі швидкістю, що перевищує дозволену швидкість руху на даній ділянці автодороги, у темний час доби не вибрав безпечну швидкість руху, яка б дозволила йому зупинити транспортний засіб в межах видимості дороги, не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечну дистанцію до автомобіля ГАЗ-52, р/н НОМЕР_2 , який слідував попереду, а при здійсненні маневру обгону даного автомобіля не вибрав безпечний з ним інтервал, внаслідок чого створив небезпеку для дорожнього руху і вчинив зіткнення транспортних засобів.

Своїми діями водій ОСОБА_6 порушив вимоги п.п.12.2, 12.6 , 12.9.6, 13.1, 13.3 Правил дорожнього руху України.

Внаслідок порушення зазначених пунктів Правил дорожнього руху, водій автомобіля «MERCEDES-BENZ ML 350» ОСОБА_6 вчинив зіткнення з автомобілем ГАЗ-52, внаслідок чого брус облицювання нижнього краю будки автомобіля ГАЗ-52 відколовся і проник через лобове скло в салон автомобіля «MERCEDES-BENZ ML 350».

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пасажиру автомобіля «MERCEDES-BENZ ML 350» ОСОБА_13 спричинені тяжкі тілесні ушкодження, які потягли її смерть.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора та заперечував проти задоволення апеляційної скарги представника цивільного відповідача ПрАТ «ТД Астрон»; обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційних скарг, потерпілого, який вважав вирок суду першої інстанції законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження, та обговоривши доводи, викладені в апеляційних скаргах, розглядаючи провадження в межах поданих апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а апеляційна скарга представника цивільного відповідача ПрАТ «ТД Астрон» ОСОБА_11 задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, зазначених у вироку, засновані на доказах, досліджених в судовому засіданні, і є обґрунтованими.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_6 у судовому засіданні повністю визнав себе винним, дав показання по суті пред`явленого йому обвинувачення, у зв`язку з чим, на підставі ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів відносно фактичних обставин справи, оскільки вони учасниками судового провадження не оспорювались. При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд дав правильну оцінку дослідженим доказам, належним чином мотивував у вироку свої висновки та вірно кваліфікував дії ОСОБА_6 за ч.2 ст.286 КК України.

Доведеність вини та кваліфікація дій обвинуваченого ніким з учасників провадження не оспорюється.

Згідно з ч.1 ст.129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Колегія суддів погоджується з висновками суду, викладеними у вироку, щодо необхідності стягнення з цивільного відповідача ПрАТ «Торговий Дом Астрон», як з володільця джерела підвищеної небезпеки - автомобілю «MERCEDES-BENZ ML 350», р/н НОМЕР_1 , на користь потерпілого ОСОБА_9 , в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої злочином, 300 000 грн.

Доводи представника цивільного відповідача в апеляційній скарзі про те, що солідарну відповідальність щодо відшкодування моральної шкоди повинно нести не тільки вказане товариство, але й володілець іншого джерела підвищеної небезпеки - учасника ДТП, а саме: володілець автомобілю ГАЗ-52, реєстраційний номер НОМЕР_2 , на думку колегії суддів є необґрунтованими, через наступне.

Згідно з обставинами провадження, встановленими судом першої інстанції, які ніким з учасників провадження не оспорюються, внаслідок порушень правил дорожнього руху, допущених саме водієм автомобілю «MERCEDES-BENZ ML 350», р/н НОМЕР_1 , сталася ДТП, при якому ОСОБА_13 отримала тілесні ушкодження, від яких померла.

Вирішуючи цивільний позов, суд першої інстанції врахував, що безсумнівно потерпілий зазнав та продовжує зазнавати душевні страждання унаслідок загибелі його єдиної доньки, також суд взяв до уваги тривалість негативних наслідків та істотність вимушених змін у способі життя потерпілого та членів його сім`ї у зв`язку з цією трагічною для останніх подією.

На думку колегії суддів, висновки суду в цій частині є обґрунтованими і відповідають фактичним обставинам справи.

При цьому суд належним чином вмотивував у вироку своє рішення.

У зв`язку з викладеним, підстав для задоволення апеляційної скарги представника цивільного відповідача - ПрАТ «Торговий Дом Астрон», колегія суддів не вбачає.

Разом з цим, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора щодо необхідності стягнення з обвинуваченого ОСОБА_6 документально підтверджених витрат на залучення експертів, через наступне.

Згідно з вимогами п.2 ч.4 ст.374 КПК України, у разі визнання особи винуватою, у резолютивній частині вироку зазначається, в тому числі, і рішення щодо відшкодування процесуальних витрат.

Відповідно до положень ч.2 ст.124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Цих вимог закону судом першої інстанції не дотримано та рішення щодо процесуальних витрат у даному провадженні не прийнято.

У судовому засіданні апеляційного суду за клопотанням прокурора досліджені докази, які містяться в матеріалах провадження, щодо витрат, пов`язаних із залученням експертів /т.1 а.с.201-204/. Про вказані витрати зазначено і в обвинувальному акті /т.1 а.с.3-6/.

З врахуванням викладеного, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а витрати на залучення експертів - стягненню з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь держави.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 408, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
апеляційну скаргу цивільного відповідача представника ПрАТ «Торговий Дом Астрон» ОСОБА_11 , залишити без задоволення, а апеляційну скаргу прокурора прокуратури Якимівського району Запорізької області ОСОБА_10 задовольнити.

Вирок Якимівського районного суду Запорізької області від 18 березня 2015 року, яким ОСОБА_6 засуджено за ч.2 ст.286 КК України, змінити.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів:

- за проведення судової автотехнічної експертизи №39-а від 25 квітня 2008 року, - 486 (чотириста вісімдесят шість) гривень 78 коп;

- за проведення комплексної судової криміналістичної і транспортно-трасологічної експертизи №491/435 від 25 липня 2008 року, - 1 947 (одну тисячу дев`ятсот сорок сім) гривень 11 коп;

- за проведення судової автотехнічної експертизи №422 від 29 липня 2008 року, - 486 (чотириста вісімдесят шість) грн 78 коп.;

- за проведення комплексної судової медико-автотехнічної і транспортно-трасологічної експертизи №150/11-34к від 24 липня 2011 року, - 2 109 (дві тисячі сто дев`ять) гривень 60 коп.

В іншій частині вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4