АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 1618/4663/2012 Номер провадження 11/786/9/15Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія:ТЗ ч.2 ст. 286 КК України Копія
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 березня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого - судді: ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретарів - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

прокурора - ОСОБА_7 ,

захисників - адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

засудженого - ОСОБА_10

потерпілої - ОСОБА_11

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі Апеляційного суду Полтавської області кримінальну справу за апеляціями прокурора Лубенської міжрайонної прокуратури та захисника - адвоката ОСОБА_8 подану в інтересах засудженого ОСОБА_10 на вирок Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 11 червня 2013 року, яким

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Лубни Полтавської області, громадянин України, з вищою освітою, одружений, працюючий викладачем ПТУ 53 в с. Войниха Лубенського району Полтавської області, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

засуджений за ч. 2 ст. 286 КК України до 5-и (п`яти) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.

Згідно ст. 75 КК України, ОСОБА_10 звільнений від відбування

призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки.

Відповідно до ст. 76 КК України, на ОСОБА_10 покладено наступні обов`язки: - повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи; - періодично з`являтись на реєстрацію в ці органи.

Цивільні позови ОСОБА_13 , ОСОБА_14 задоволені частково, позов ОСОБА_13 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_15 - задоволений повністю.

Постановлено стягнути з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_13 , ОСОБА_14 по 20 000 гривень моральної шкоди на кожного.

Постановлено стягнути з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_13 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_15 50 000 гривень моральної шкоди.

Вирішено питання речових доказів.

ВСТАНОВИЛА:
Вироком Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 11 червня 2013 року ОСОБА_10 визнано винним у вчиненні злочину за наступних обставин.

ОСОБА_16 11 серпня 2011 року близько 12 години 20 хвилин, керуючи технічно-справним автомобілем ЗАЗ DAEWOO T13110 державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить на праві власності його брату ОСОБА_17 , та перевозячи пасажирів ОСОБА_11 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , рухався в напрямку с. Мгар Лубенського району Полтавської області з боку автошляху Київ Харків - Довжанський.

Наближаючись до нерівнозначного перехрестя „головної дороги" автошляху Київ -Харків з другорядною дорогою виїзду із с. Мгар в м. Лубни, розташованому в районі 203 км даного автошляху, водій ОСОБА_10 грубо порушуючи вимоги Правил дорожнього руху України (далі ПДР України), перед зміною напрямку руху проявив неуважність, та рухаючись в напрямку другорядної дороги до с. Мгар, не переконавшись в безпеці дорожнього руху та здійснюваного ним маневру, виїхав на перехрестя, не надавши переваги в русі та дороги автомобілю HYUNDAI TUCSON державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_14 , який належить на праві власності ОСОБА_13 , що рухався по головній дорозі з боку м. Харків в напрямку м. Києва, та створивши небезпеку для його руху допустив з ним зіткнення.

В результаті даної дорожньо транспортної пригоди (далі ДТП) водій автомобіля HYUNDAI TUCSON ОСОБА_14 , його пасажири малолітній ОСОБА_15 , і ОСОБА_13 , та пасажири автомобіля ЗАЗ DAEWOO T13110 ОСОБА_11 ,. ОСОБА_18 , ОСОБА_19 отримали тілесні ушкодження різного ступеня тяжкості.

Так, водій автомобіля HYUNDAI TUCSON ОСОБА_14 , отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому 5-ї п`ясної кістки лівої кисті без зміщення відламків, забою грудної клітки, які по ступені тяжкості, згідно висновку судово-медичної експертизи № 460 від 25.10.2011 року, відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, як такі, що спричинили тривалий розлад здоров`я.

Пасажир автомобіля HYUNDAI TUCSON ОСОБА_13 , отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої ЧМТ, забою головного мозку із субдуральними нашаруваннями над правою гемісферою та лівою лобною часткою головного мозку, забою м`яких тканин голови в лобних ділянках та в потиличній ділянці, забою грудної клітки, перелому 11 ребра справа без зміщення уламків, які по ступені тяжкості, згідно висновку судово-медичної експертизи № 458 від 18.10.2011 року, відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, як такі, що спричинили тривалий розлад здоров`я.

Пасажир, автомобіля, HYUNDAI TUCSON малолітній ОСОБА_15 , отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої травми живота, травматичного розриву селезінки, що супроводжувалось внутрішньою кровотечею та послідуючим оперативним втручанням по видаленню пошкодженої селезінки, санації черевної порожнини, а також ЧМТ, струсу головного мозку, гематоми лобу, які по ступені тяжкості, згідно висновку судово-медичної експертизи № 459 від 18.10.2011 року, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя в момент їх спричинення.

Пасажир автомобіля ЗАЗ DAEWOO T13110 ОСОБА_11 , отримала тілесні ушкодження у вигляді перелому акроміального кінця ключиці незначним зміщенням, забитої рани лобу зліва, забитої рани крила носу зліва, гематоми лобу

справа, які по ступені тяжкості, згідно висновку судово-медичної експертизи № 455 від 18.10.2011 року відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, як такі, що спричинили тривалий розлад здоров`я.

Пасажир автомобіля ЗАЗ DAEWOO T13110 малолітній ОСОБА_18 , отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому лівої ключиці з зміщенням відломків, ЧМТ, забою головного мозку, синця, саден лобу, які по ступені тяжкості згідно висновку судово-медичної експертизи № 454 від 25.10.2011 року відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, як такі, що спричинили тривалий розлад здоров`я.

Пасажир автомобіля ЗАЗ DAEWOO T13110 ОСОБА_19 , отримала тілесні ушкодження. у вигляді. закритого перелому акроміального кінця лівої ключиці без зміщення, ЧМТ, струсу головного мозку, перелому спинки носу без зміщення, забитих ран голови, обличчя, гематоми чола, які по ступені тяжкості, згідно висновку судово-медичної експертизи № 453 від 02.11.2011 року відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, як такі, що спричинили тривалий розлад здоров`я.

Висновком транспортно - трасологічної експертизи № 74 від 03.10.2011 року встановлено, що згідно слідової інформації зафіксованої при огляді місця ДТП від 11.08.2011 року, місце зіткнення транспортних засобів знаходиться в місці розташування початку сліду гальмування автомобіля HYUNDAI TUCSON на відстані 3,6 м від центру дороги, перед початком подряпин на дорожньому покритті, тобто на смузі руху в напрямку м. Києва.

Згідно висновку транспортно - трасологічної експертизи № 112 від 18.11.2011 року, в момент первинного контакту автомобіль ЗАЗ DAEWOO T13110 своєю передньою частиною був повернутий до передньої часини автомобіля HYUNDAI TUCSON, при цьому кут між подовжніми осями вказаних транспортних засобів складав порядку 145 градусів.

Згідно висновку автотехнічної експертизи № 60 від 19.12.2011 року, в діях водія автомобіля ЗАЗ DAEWOO T13110 ОСОБА_10 вбачаються грубі порушення вимог п.п. 10.1, 16.11 та п. 2.1 розділу 33 ПДР України, що вказують:

п. 10.1 Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;

п. 16.11 На перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху. Дати дорогу - вимога до учасника дорожнього руху не продовжувати або не відновлювати рух, здійснювати будь-яких маневрів ( за винятком вимоги звільнити займану смугу руху), якщо може примусити інших учасників дорожнього руху, які мають перевагу, змінити напрямок руху або швидкість.

Розділ 33 п.2.1 Дати дорогу Водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що під`їжджають до нерегульованого перехрестя по головній дорозі, а за наявності таблички 7.8 транспортним засобам, що рухаються по головній дорозі.

Порушення, перелічених пунктів ПДР України в діях водія автомобіля ЗАЗ DAEWOO T13110 ОСОБА_10 знаходяться в безпосередньому причинному зв`язку із виникненням та суспільно небезпечними; наслідками цієї пригоди.

В умовах даної пригоди водій автомобіля ЗАЗ DAEWOO T13110 ОСОБА_10 шляхом виконання вимог п.п. 10.1, 16.11 та п. 2.1 розділу 33 ПДР України, мав технічну можливість уникнути зіткнення із автомобілем HYUNDAI TUCSON, для чого у нього не було будь-яких перешкод технічного характеру, які б не дозволили йому виконати вимоги даних пунктів Правил.

Не погодившись з зазначеним вироком прокурор Лубенської міжрайонної прокуратури та захисник ОСОБА_8 , діючи в інтересах засудженого ОСОБА_10 , подали на нього апеляції.

В апеляції з внесеними змінами прокурор Лубенської міжрайонної прокуратури просить вирок суду змінити. Цивільні позови потерпілих ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_13 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_15 , щодо стягнення на їх користь моральної шкоди в розмірі 50 000 грн. кожному, задовольнити повністю.

В апеляції захисник ОСОБА_8 просить оскаржуваний вирок суду скасувати, а кримінальну справу відносно ОСОБА_10 закрити.

Апеляція мотивована невідповідністю висновків суду, викладеним у вироку, фактичним обставинам справи та істотним порушенням вимог кримінально процесуального закону.

Зокрема, як зазначає апелянт, істотне порушення вимог кримінально процесуального закону полягає а тому, що оскаржуваний вирок винесено незаконним складом суду, що відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 370 КПК України (редакція 1960 року), є підставою для його скасування .

Дане порушення мотивує тим, що він в судовому засіданні районного суду 04 червня 2013 року, під час судових дебатів, мав намір проголосити і подати суду письмову заяву про відвід головуючого по справі. Проте головуючий по справі, порушуючи право на захист, не йому дав змоги це зробити.

Неякісний і неповно проведений слідчим огляд місця пригоди, а саме відсутність в протоколі огляду місця події значної кількості слідової інформації, яка вбачається на відеозапису місця пригоди, зробленому 11 серпня 2011 року, а саме великих і малих уламків частин автомобілів на відстані від 4-х до 20-и метрів в напрямку розташування автомобіля ЗАЗ DAEWOO T13110, ковпака вказаного автомобіля та його номерного знаку, а також розливу рідин з обох автомобілів, призвів до помилкових висновків транспортно трасологічної експертизи № 74 від 03 жовтня 2011 року, а саме помилкового висновку щодо визначення місця зіткнення автомобілів, залишення подряпин на проїзній частині саме автомобілем ЗАЗ DAEWOO T13110, а також щодо належності слідів гальмівного шляху автомобілю HYUNDAI TUCSON.

Крім того, в підтвердження вищевказаного, апелянт вказує на те, що вказані подряпини на проїзній частині не могли бути залишені під час ДТП автомобілем ЗАЗ DAEWOO T13110, оскільки ці подряпини направлені вбік від кінцевого розташування на місці ДТП автомобіля ЗАЗ DAEWOO T13110, довжина цих подряпин складає 1,6 метра, хоча вказаний автомобіль знаходиться від них на відстані 15.1 метра, а самі подряпини залишені виступаючими частинами автомобіля, які мають закруглену форму, яких при огляді вказаного автомобіля не виявлено. Вказане говорить про те, що ці подряпини були залишені якоюсь іншою технікою ще до ДТП.

Також, на думку апелянта, сумнівним та передчасним є висновок суду про те, що гальмівний шлях на місці ДТП належить саме автомобілю HYUNDAI TUCSON, оскільки таке питання не було поставлене перед експертами. Крім того, під час ДТП гальмівний шлях залишений лише одним колесом, замість чотирьох у разі справності автомобіля.

Крім того, апелянт зазначає, що висновки суду щодо винуватості ОСОБА_10 у ДТП ґрунтуються насамперед на помилкових даних огляду місця події та неправильним встановленням місця зіткнення автомобілів, що лягло в основу усіх судових трасологічних і авто технічних експертиз, а пояснення самого ОСОБА_10 та пасажирів автомобіля під його керуванням, які повністю погоджуються між собою і не співпадають з висновками експертиз, залишились поза увагою, як органів досудового слідства, так і суду.

Також, як про це зазначає апелянт, допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_20 , який був понятим при огляді місця пригоди 18 серпня 2011 року, повідомив суду, що він участі в огляді місця події особисто не брав, документів не читав, що зазначено в протоколі і схемі пригоди йому невідомо, підтвердити цього він не може, а всі документи підписав на прохання працівників міліції.

Крім того, на думку апелянта, досудове слідство по справі проведено неповно, поверхово та упереджено, оскільки відпрацьовувалась фактично одна версія механізму ДТП, а саме порушення вимог ПДР України водієм ОСОБА_10 .

В запереченнях на апеляцію прокурора захисник ОСОБА_8 просить її залишити без задоволення, як безпідставну та необґрунтовану.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши учасників судового провадження:

- прокурора, який не підтримав апеляцію подану державним обвинувачем та просив вирок Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 11 червня 2013 року відносно ОСОБА_10 , залишити без змін, який заперечував проти задоволення апеляції захисника ОСОБА_8 ;

- потерпілу ОСОБА_18 , яка заперечувала проти задоволення апеляції прокурора, а апеляцію захисника ОСОБА_8 підтримала повністю та просила її задовольнити в повному обсязі;

- засудженого ОСОБА_10 та його захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які підтримали апеляцію захисника ОСОБА_8 та просили суд апеляційної інстанції закрити кримінальну справу відносно ОСОБА_10 , які заперечували проти задоволення апеляції прокурора;

- провівши по справі часткове судове слідство, дослідивши матеріали кримінальної справи, обговоривши та перевіривши доводи апеляцій, судова колегія не знаходить підстав для їх задоволення, виходячи з наступного.

Так, незважаючи на невизнання ОСОБА_10 вини у вчиненні інкримінованого йому злочину, висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_10 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, при зазначених у вироку обставинах та кваліфікація його дій за ч. 2 ст. 286 КК України, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілим ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 середньої тяжкості тілесні ушкодження та заподіяли потерпілому ОСОБА_21 тяжке тілесне ушкодження, підтверджуються сукупністю доказів, зібраних у встановленому законом порядку, належно досліджених і оцінених судом першої інстанції за принципами всебічності, повноти і об`єктивності, зокрема:

- протоколом огляду місця ДТП та даними, які зафіксовані в ньому, схемою та фототаблицями до нього, в яких зазначено обставини та місце ДТП (Т.1 а.с. 18-36);

- показаннями свідка ОСОБА_22 , з яких вбачається, що він 11.08.2011 року здійснював огляд місця ДТП. Під час огляду сліди від гальмування вели в бік розташування автомобіля HYUNDAI TUCSON та могли залишитись від блокування колеса зазначеного автомобіля, яке сталося внаслідок зіткнення. Осип уламків знаходилися на дорозі, як про це зазначено на схемі ДТП і належали автомобілям HYUNDAI TUCSON та ЗАЗ DAEWOO Т13110, оскільки інших ДТП на цьому відрізку дороги не було. На місці ДТП малися подряпини на асфальті, які були свіжими. Відповідно до додаткового огляду автомобілів, він зробив висновок, що вказані подряпини утворилися від дії виступаючих частин автомобіля ЗАЗ DAEWOO Т13110 в момент ДТП. Частину уламків на схемі ДТП, в тому числі ковпак, номерний знак автомобіля ЗАЗ DAEWOO Т13110, не фіксував так, як відніс їх до дрібного осипу. Вся головна слідові інформація була зафіксована в протоколі, схемі ДТП, фото та відео зйомці;

- показаннями потерпілого ОСОБА_14 , в т.ч. оголошеними в судовому засіданні апеляційного суду в порядку ст. 306 КПК України, з яких вбачається, що 11.08.2011 року близько 11 години, він на автомобілі HYUNDAI TUCSON д.н.з . НОМЕР_2 , наближався до перехрестя доріг Харків Київ - Лубни Мгар. При під`їзді до перехрестя, зліва, пересікаючи осьову лінію, на його полосу руху виїхав автомобіль ЗАЗ DAEWOO Т13110 червоного кольору. Він намагався уникнути зіткнення вивернувши кермо вправо, однак уникнути ДТП не вдалося;

- показаннями свідків ОСОБА_23 і ОСОБА_24 , оголошеними в порядку ст. 306 КПК України, про те, що при під`їзді на місце ДТП вони бачили, що автомобіль ЗАЗ DAEWOO Т13110, більша його частина, стояв на смузі руху в напрямку м. Київ, а задня його частина була на смузі руху в напрямку м. Харків. Автомобіль HYUNDAI TUCSON стояв біля узбіччя в напрямку м. Київ;

- протоколом додаткового огляду транспортних засобів HYUNDAI TUCSON та ЗАЗ DAEWOO Т13110, з фототаблицями до нього від 16.08.2011 року, яким зафіксовано механічні ушкодження автомобілів та вбачається, що автомобіль HYUNDAI TUCSON має пошкодження в передній лівій частині, в передньому лівому колесі відсутній тиск, а сам диск цього колеса має пошкодження у вигляді тріщин. Автомобіль ЗАЗ DAEWOO Т13110 має механічні пошкодження здебільшого передньої та правої частини кузова автомобіля, а на днищі автомобіля ЗАЗ DAEWOO Т13110 маються подряпини на його виступаючих частинах, а саме: на нижній частині картера двигуна захистові в правій частині; правій частині підсилювача днища; на з`єднанні вихлопної труби; правій передній частині лонжерона (Т.1 а.с. 69-77) ;

- показаннями свідка ОСОБА_25 , оголошеними в порядку ст.. 306 КПК України, що підтверджують факт проведення додаткового огляду 16.08.2011 року транспортних засобів HYUNDAI TUCSON та ЗАЗ DAEWOO Т13110 та відомості занесені до протоколу цього огляду;

- протоколами відтворення обстановки та обставин злочину (ДТП) за участю водія ОСОБА_10 від 02.09.2011 року із схемою та за участю водія ОСОБА_14 від 30.09.2011 (Т. 1 а.с. 209-213, 214-216);

- висновками судово-медичних експертиз № № 459, 450, 455, 460, 454, 453 від 18.10.2011 року, згідно яких у потерпілих маються тілесні ушкодження різних ступенів (тяжкі та середньої тяжкості тілесні ушкодження) (Т.1 а.с.219, 223-224, 240, 244, 248, Т.2 а.с.3, 11);

- висновком транспортно - трасологічної експертизи № 112 від 18.11.2011 року, згідно якого, в момент первинного контакту автомобіль ЗАЗ DAEWOO Т13110, своєю передньою частиною, був повернутий до передньої часини автомобіля HYUNDAI TUCSON, при цьому кут між подовжніми осями вказаних транспортних засобів складав порядку 145 градусів. Місце зіткнення вказане водієм ЗАЗ DAEWOO T13110 д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_10 в протоколі відтворення від 02.09.2011 року не відповідає дійсності, тобто технічно не спроможне, а місце зіткнення вказане водієм автомобіля HYUNDAI TUCSON д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_14 в протоколі відтворення від 30.09.2011 року не позбавлене технічної спроможності (Т.2 а.с. 31-37);

- висновком автотехнічної експертизи № 60 від 19.12.2011 року, згідно якого в заданій дорожній обстановці в діях водія автомобіля ЗАЗ DAEWOO Т13110 д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_10 , вбачаються невідповідності з вимогами п.п.10.1., 16.11 та п. 2.1. розділу 33 ПДР України, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної пригоди.

В умовах даної пригоди технічна можливість уникнути зіткнення з боку водія автомобіля ЗАЗ DAEWOO Т13110 д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_10 , полягала у виконанні ним вимог п.п. 10.1, 16.11 та п. 2.1 розділу 33 ПДР України, для чого у нього не було будь яких перешкод (в матеріалах кримінальної справи відсутні будь які відомості про перешкоди технічного характеру), які б не дозволили йому виконати вимоги даних пунктів Правил (Т. 2 а.с. 63-67);

- висновком комплексної автотехнічної та транспортно - трасологічної експертизи № 428/429 від 31.05.2012 року, згідно якого частина подряпин на дорожньому покритті, які зафіксовані на схемі та фотознімках місця пригоди могли бути залишені в результаті контактної взаємодії виступаючих частин і деталей автомобіля ЗАЗ ДAEWOO T13110 під керування водія ОСОБА_10 , які деформувались при зіткненні транспортних засобів.

Зафіксований при огляді місця пригоди слід гальмування на дорожньому покритті, міг бути залишений автомобілем HYUNDAI TUCSON під керуванням водія ОСОБА_14 .

Згідно слідової інформації зафіксованої при огляді місця ДТП, місце зіткнення транспортних засобів знаходилось в місці розташування початку сліду гальмування автомобіля HYUNDAI TUCSON на відстані 3,6 м. від осьової лінії дорожньої розмітки перед початком подряпин на дорожчому покритті, тобто на смузі руху автомобіля HYUNDAI TUCSON.

Свідчення водія автомобіля ЗАЗ ДAEWOO T13110 ОСОБА_10 в частині вказаного ним розвитку обставин ДТП (місця зіткнення) в протоколі відтворення обстановки та обставин ДТП від 02.09.2011 року з технічної точки зору не спроможні.

Свідчення водія автомобіля HYUNDAI TUCSON ОСОБА_14 в частині вказаного ним розвитку обставин ДТП (місця зіткнення) в протоколі відтворення обстановки та обставин ДТП від 30.09.2011 року з технічної точки зору є спроможними.

В умовах даної пригоди водій автомобіля ЗАЗ ДAEWOO T13110 ОСОБА_10 мав технічну можливість уникнути зіткнення із автомобілем HYUNDAI TUCSON під керуванням водія ОСОБА_14 шляхом виконання вимог п.п. 10.1, 16.11 та п. 2.1 розділу 33 ПДР України.

В умовах даної пригоди дії водія автомобіля ЗАЗ ДAEWOO T13110 ОСОБА_10 не відповідали вимогам п.п. 10.1., 16.11. та 2.1 розділу 33 ПДР України і з технічної точки зору знаходились в причинному зв`язку з пригодою (Т. 3 а.с.32 -41);

- висновком судової авто технічної експертизи № 1183 від 02.01.2013 року, згідно якого в умовах даної пригоди водій автомобіля ЗАЗ ДAEWOO T13110 ОСОБА_10 мав технічну можливість уникнути зіткнення із автомобілем HYUNDAI TUCSON під керуванням водія ОСОБА_14 шляхом виконання вимог п.п. 10.1, 16.11 та п. 2.1 розділу 33 ПДР України.

В умовах даної пригоди дії водія автомобіля ЗАЗ ДAEWOO T13110 ОСОБА_10 не відповідали вимогам п.п. 10.1., 16.11та 2.1 розділу 33 ПДР України і з технічної точки зору знаходились в причинному зв`язку з пригодою.

В умовах даної пригоди водій автомобіля HYUNDAI TUCSON ОСОБА_14 за умови руху зі швидкістю 74,7 км/год не мав технічної можливості уникнути зіткнення із автомобілем ЗАЗ ДAEWOO T13110 під керуванням водія ОСОБА_10 .

В умовах даної пригоди в діях водія автомобіля HYUNDAI TUCSON ОСОБА_14 невідповідностей вимогам ПДР України, які б з технічної точки зору знаходилися в причинному зв`язку з пригодою, не вбачається;

- протоколом очної ставки між свідками ОСОБА_26 та ОСОБА_25 , від 18.01.2012 року (Т. 2 а.с. 80) ;

- речовими доказами : автомобілями HYUNDAI TUCSON д.н.з. НОМЕР_2 та ЗАЗ DAEWOO Т13110 д.н.з. НОМЕР_1 (Т. 2 а.с. 71);

- відеозаписом 203 км автодороги КиївХарків, який відзнятий свідком ОСОБА_17 , та відеозаписом слідової інформації ДТП, який відзнятий слідчим ОСОБА_22 .

Допитаний в судовому засіданні апеляційного суду експерт ОСОБА_27 повністю підтвердив висновки проведених ним експертиз. Крім того, експерт пояснив, що відповідно до Методики визначення розташування місця зіткнення (наїзду) 10.4.02., основною ознакою визначення місця зіткнення транспортних засобів є залишені на проїзній частині сліди від переміщенні транспортних засобів в поєднанні з наявністю осипу дрібних частинок ґрунту, скла, фарби, пластмаси, які і осипаються безпосередньо в місці зіткнення. Більш великі фрагменти транспортних засобів відділяються від автомобілів під час динаміки переміщення транспортних засобів після зіткнення до їх зупинки. Так само під час зіткнення пошкоджуються деталі автомобілів, які містять в собі різного роду рідини. Динаміка розливу цих рідин характеризується можливим мінімальним її виливом в момент зіткнення транспортних засобів і максимальним її виливом після їх повної зупинки. Отже, великі уламки транспортних засобів та розлив рідини, є вторинною слідовою інформацією і не дають інформації щодо точного визначення місця зіткнення транспортних засобів (ДТП). Також експерт пояснив, що в даному випадку на проїзній частині також були залишені, як сліди подряпин, так і сліди нашарування чорного кольору. Аналізуючи дані протоколу додаткового огляду транспортних засобів ЗАЗ DAEWOO Т13110 д.н.з. НОМЕР_1 і HYUNDAI TUCSON д.н.з. НОМЕР_2 та фототаблиць до протоколу огляду місця ДТП, частина подряпин на дорожньому покритті, які зафіксовані в вищевказаних протоколах, могли бути залишені в результаті контактної взаємодії частин і деталей автомобіля ЗАЗ DAEWOO Т13110, утворилися в результаті бокового зіткнення, при цьому сліди подряпин залишені, як на проїзній частині, так і на виступаючих частинах цього автомобіля, а слід нашарування чорного кольору, міг бути залишений автомобілем HYUNDAI TUCSON при переміщенні заблокованого колеса за рахунок деформації кузова в результаті ДТП. Кількість смуг нашарування та пропусків збігається з малюнком протектора шини колеса автомобіля HYUNDAI TUCSON. Слід заблокованого колеса має дещо дугоподібну форму, та спрямування зліва праворуч, що свідчить про те, що в момент ДТП деформуюча сила знаходилась під кутом від чого автомобіль отримавши відповідний імпульс переміщувався праворуч відносно напрямку свого руху. Також експерт повідомив, що наявність подряпин довжиною 1,6 м від місця зіткнення на проїзній частині, а потім їх відсутність не дає підстав вважати про неточність визначення місця зіткнення. Більш того, з місця зіткнення і до повної зупинки автомобіль ЗАЗ DAEWOO Т13110 міг залишити, як безперервні, так і приривчаті подряпини. При проведенні експертиз бралися до уваги і показання ОСОБА_10 дані ним під час відтворення обстановки та обставин події від 02 вересня 2011 року, які самостійно, без урахуванням висновків передніх експертиз, в частині вказаного ним розвитку обставин ДТП (місця зіткнення) з технічної точки зору є неспроможними.

Допитаний в судовому засіданні апеляційного суду свідок ОСОБА_28 суду повідомив, що він разом з ОСОБА_10 працює в ПТУ 53 с. Войнича Лубенського району Полтавської області та підтримує з ним дружні стосунки. 12 серпня 2011 року близько 10 11 години ранку, він разом з ОСОБА_29 , який також є працівником вищевказаного ПТУ поїхали на перехрестя дороги Київ Харків, що веде в напрямку с. Мгар Лубенського району Полтавської області. Оглянувши зазначене перехрестя він побачив на ньому, а саме на смузі руху в напрямку м. Київ, подряпини на проїзній частині довжина яких складала близько 5 м, а ширина 3 м, а також залишки ґрунту і скла. Далі на проїзній частині в напрямку м. Київ бачив залишки розлитого масла чи іншої рідини. При наданні свідку для огляду фото таблиць до протоколу огляду місця ДТП від 11.08.2011 року, останній повідомив, що саме ці подряпини та розлив мастила він бачив на перехресті. Як на його думку зазначені подряпини є давнішніми і могли бути залишені будівельною, чи зернозбиральною технікою. Однак якою саме технікою, та якими саме її частинами суду повідомити не може, оскільки таке його твердження має характер припущення. Також свідок повідомив, що на цьому перехресті приблизно з 8 і до 20 години, в період часу коли відбулася ДТП, щодня працювала будівельна техніка та робочі.

Допитаний в судовому засіданні апеляційного суду свідок ОСОБА_29 суду повідомив, що він разом з ОСОБА_10 працює в ПТУ 53 с. Войнича Лубенського району Полтавської області та підтримує з ним робочі стосунки. 12 серпня 2011 року близько 10 години ранку, він разом з ОСОБА_28 , який також є працівником вищевказаного ПТУ поїхали на перехрестя дороги Київ Харків, що веде в напрямку с. Мгар Лубенського району Полтавської області. Він особисто оглянувши поворот з шляху Харків Київ в напрямку с. Мгар Лубенського району Полтавської області в районі смуги розгону в напрямку с. Мгар м. Київ бачив подряпини на проїзній частині. Довжина цих подряпин була близько 1 м, а ширина 0,5 м. Ці подряпини були як прямі, так і мали вигляд дуги. Зазначені подряпини були запорошені пилом, але цілком можливо, що цей пил міг сісти за останню добу. Ідентифікувати ці подряпини він не може. Однак має припущення, що подряпини могла залишити будівельна техніка, яка там працювала на час ДТП, або інша сільськогосподарська техніка.

Допитаний в судовому засіданні апеляційного суду свідок ОСОБА_30 суду повідомив, що він на момент серпня місяця 2011 року працював на посаді виконроба шляхового будівництва Альтком, яке здійснювало реконструкцію ділянки дороги Київ Харків - Довжанський 197 - 207 км. За погодженням з управлінням ДАЇ в Полтавській області на вказаних ділянках руху, згідно затвердженої схеми, в тому числі на 205 км перед мостом через р. Сула в напрямку міста Києва, було встановлено ряд знаків дорожнього руху, в тому числі і знак 3.42 Кінець всіх обмежень. В червні 2011 року, у зв`язку збільшенням інтенсивності дорожніх робіт, потреба в дії дорожнього знаку 3.42 відпала і він особисто з метою припинення дії вказаного знаку, без попереднього погодження, всупереч раніше погодженій схемі розміщення дорожніх знаків, відвернув його в сторону лісу. Незважаючи на його періодичну появу в районі розташування зазначеного знаку, він впевнений, що в зворотному напрямку зазначений знак ніхто не повертав.

Вищевказані показання свідків ОСОБА_28 , ОСОБА_29 та ОСОБА_30 колегія суддів не може віднести до таких, що свідчать про невинуватість ОСОБА_10 у порушенні правил безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілим ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 середньої тяжкості тілесні ушкодження, а потерпілому ОСОБА_21 тяжкі тілесні ушкодження, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, оскільки вони безпосередніми очевидцями ДПТ 11 серпня 2011 року не були, а про саме ДТП знають тільки зі слів.

Також, показання свідків ОСОБА_28 і ОСОБА_29 , щодо наявності, кількості, місця розташування на асфальтному покритті перехрестя дороги Київ - Харків з виїздом із с. Мгар інших подряпин, крім тих, що зафіксовані на фотознімках фототаблиці до протоколу огляду місця ДТП від 11 серпня 2011 року, а також їх відношення саме до зазначеної ДТП, мають характер припущення, знаходяться в протиріччі між собою, показання інших учасників судового розгляду та матеріалами справи.

Враховуючи викладене показання зазначених осіб не можуть слугувати належними доказами невинуватості ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованого йому злочину.

Проведені на досудовому слідстві експертизи встановили, що місце зіткнення транспортних засобів знаходиться на смузі руху автомобіля HYUNDAI TUCSON. Всі висновки експертиз свідчать про те, що водій автомобіля HYUNDAI TUCSON не мав технічної можливості уникнути зіткнення з автомобілем ЗАЗ DAEWOO TI3110 і в умовах даної пригоди в діях водія автомобіля HYUNDAI TUCSON ОСОБА_14 , невідповідностей вимогам ПДР України, які б з технічної точки зору знаходилися в причинному зв`язку з пригодою, не вбачається.

Лише комплексна судова автотехнічна та транспортно - трасологічна експертиза № 428/429 від 31 травня 2012 року, зробила висновок про те, що, водій автомобіля HYUNDAI TUCSON ОСОБА_14 , за умови руху з допустимою для даних дорожніх умов швидкістю мав технічну можливість уникнути зіткнення із автомобілем ЗАЗ DAEWOO TI3110. Але після проведення комплексної судової автотехнічної та транспортно трасологічної експертизи, на яку посилається у своїй апеляції ОСОБА_10 , досудовим слідством додатково було встановлено, що місце ДТП пригоди знаходиться поза зоною дії дорожнього знака 3.29 ПДР Обмеження максимальної швидкості, оскільки дія даного дорожнього знаку відміняється дорожнім знаком 1.23.2 ПДР України відповідно до плану дорожнього руху на вказаному відрізку автодороги (копія плану в кримінальній справ).

З урахуванням нових даних слідчим була призначена ще одна судова автотехнічна експертиза.

Відповідно до висновку цієї експертизи № 1183 від 02.01.2013 року, в умовах даної пригоди водій автомобіля HYUNDAI TUCSON ОСОБА_14 за умови руху зі швидкістю 74,7 км/год., не мав технічної можливості уникнути зіткнення з автомобілем ЗАЗ DAEWOO TI3110 під керуванням водія ОСОБА_10 .

В умовах даної пригоди в діях водія автомобіля HYUNDAI TUCSON ОСОБА_14 невідповідностей вимогам ПДР України, які б з технічної точки зору знаходилися в причинному зв`язку з пригодою, не вбачається.

Судова колегія відноситься критично до показань засудженого ОСОБА_10 та доводів апеляції його захисника про те, що слідчий в протоколі огляду місця ДТП та в схемі ДТП не вірно зазначив слідову інформацію, оскільки, на думку суду, розташування вищезазначеної слідової інформації ДТП в цих документах зазначено правильно, що підтверджується фототаблицею до протоколу огляду місця ДТП, відеозаписом ДТП від 11.08.2011 року. Вказана фототаблиця та відеозапис ніяким чином не протирічать протоколу та схемі ДТП, а навпаки, доповнюють їх.

Крім того, як вбачається з протоколу огляду місця ДТП, він прочитаний кожним учасником огляду місця ДТП. Про достовірність інформації зазначеної в протоколі свідчать власноручні підписи всіх його учасників. Будь які зауваження з цього приводу в учасників огляду були відсутні.

Також, згідно зазначеного протоколу при огляді автомобіля ЗАЗ DAEWOO TI3110 встановлено, що ручне гальмо зазначеного автомобіля було не ввімкнене, а важіль переключення передач ввімкнений на другу швидкість, що само по собі спростовує показання засудженого ОСОБА_10 та його захисника ОСОБА_8 про те, що під час ДТП керований ОСОБА_10 автомобіль знаходився в нерухомому положенні та на нього було здійснено наїзд автомобілем HYUNDAI TUCSON під керуванням ОСОБА_14 . Не підтверджують такі показання засудженого ОСОБА_10 і свідки ДТП, в тому числі і які знаходились на час ДПТ в керованому ним автомобілі, та на показання яких посилається останній.

Доводи апеляції захисника ОСОБА_8 з приводу неправильного визначення місця вчинення ДТП спростовані проведеними експертизами № 74 від 03.10.2011 року, № 112 від 18.11.2011 року, № 428/429 від 31.05.2012 року та № 1183 від 02.01.2013 року, які з урахуванням всіх матеріалів кримінальної справи чітко встановили місце зіткнення автомобілів, а саме місце розташування початку сліду гальмування автомобіля HYUNDAI TUCSON на відстані 3,6 метра від осьової лінії дорожньої розмітки перед початком подряпин на дорожньому покритті, тобто на смузі руху автомобіля HYUNDAI TUCSON. Крім того, висновком експертизи № 112 від 18.11.2011 року визначений і та кут під яким відбулося це зіткнення.

Враховуючи викладене доводи захисника ОСОБА_8 про помилковість висновку експерта № 74 від 03.10.2011 є неспроможними, оскільки висновки цієї експертизи щодо місця ДПТ підтверджені висновками інших вищевказаних експертиз. Експерту були надані всі без винятку матеріали кримінальної справи, в тому числі з поясненнями водія ОСОБА_10 , очевидців пригоди і пасажирів його автомобілю. Саме на підставі всіх матеріалів справи, дотримуючись процесуального порядку проведення експертиз, передбаченого Інструкцією Про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень і Законом України Про судову експертизу, експертом було зроблено відповідний висновок, що свідчить про допустимість цих матеріалів та їх достатність для складення такого висновку. Правильність висновків підтверджена також безпосередніми показами експерта ОСОБА_27 даними в суді апеляційної інстанції.

Також, є неспроможними посилання в апеляції захисника ОСОБА_8 на те, що подряпини на проїзній частині не могли бути залишені автомобілем ЗАЗ DAEWOO TI3110 під час ДТП, а сліди гальмівного шляху залишені на місці ДТП не належать автомобілю HYUNDAI TUCSON.

Так, як вбачається з дослідної частини висновку комплексної судової автотехнічної та транспортно трасологічної експертизи № 428/429 від 31.122012 року (ІІ. Дослідження) як мінімум п`ять подряпин на проїзній частині від автомобіля ЗАЗ DAEWOO TI3110 повинні були утворитьсь на її поверхні в результаті контактної взаємодії при зіткненні його з автомобілем HYUNDAI TUCSON. Крім того, подряпини на захисній панелі двигуна розташовані в поперечному напрямку і не збігаються з напрямком руху автомобіля, що свідчить про те, що ці подряпини не могли утворитися в процесі експлуатації автомобіля при наїзді на перешкоду, а утворилися від бокового переміщення і з урахуванням їх розташування на вершині складки, яка утворилася при деформації захисної панелі, утворилися під час ДТП. Тобто подряпини зафіксовані на схемі ДПТ та фотознімках могли бути залишені в результаті контактної взаємодії частин і деталей автомобіля ЗАЗ DAEWOO TI3110, які деформувалися при зіткненні транспортних засобів. Як вбачається з матеріалів кримінальної справи в них відсутні відомості про те, що автомобіль ЗАЗ DAEWOO TI3110 раніше був у ДПТ і міг отримати аналогічні пошкодження. Такі обставини не були встановлені і судами першої та апеляційної інстанцій.

Крім того, згідно, з дослідною частиною вищевказаної експертизи, слід нашарування речовини чорного кольору, позначений на схемі ДТП, як слід гальмування автомобіля HYUNDAI TUCSON, а саме кількість смуг нашарування та пропусків в нашаруванні збігаються з наявним малюнком протектора шини лівого переднього колеса вищевказаного автомобіля. Дана обставина свідчить про те, що слід, відображений на схемі ДТП та фототаблиці до протоколу огляду місця пригоди, міг бути залишений автомобілем HYUNDAI TUCSON. Основні деформації на цьому автомобілі утворилися в передній лівій частині, що не виключає блокування переднього лівого колеса в результаті зіткнення транспортних засобів та переміщення автомобіля HYUNDAI TUCSON відразу після зіткнення з заблокованим переднім лівим колесом , яке могло залишити сліди переміщення.

Правильність висновків вищевказаної експертизи щодо належності подряпин на дорожньому покритті та гальмівного шляху, підтверджується також висновками експертизами № 1183 від 02.01.2013 року та показаннями експерта ОСОБА_27 , даних в суді апеляційної інстанції, якими він підтвердив правильність висновків проведених ним експертиз, в тому числі і з цих питань.
Також не відповідають дійсності посилання апеляції захисника ОСОБА_8 на те, що свідок ОСОБА_20 , який був понятим при огляді місця ДТП 11.08.2011 року, повідомив суду, що він участі в огляді місця події особисто не брав, документів не читав, все підписав на прохання працівників міліції, що зазначено в протоколі і схемі пригоди йому не відомо і підтвердити він цього не може. Як вбачається з протоколу судового засідання суду першої інстанції, ОСОБА_20 не заперечував своєї участі в огляді місця ДТП, однак на час проведення судового засідання, як проводились заміри він не пам`ятає, документи, які дав на підпис слідчий не читав, але про прохання слідчого підписати ці документи чи вчинення тиску з боку слідчого з цією метою ОСОБА_20 суду не повідомляв. Власноручність підпису в помоклі не заперечував.

Судова колегія не бере до уваги показання засудженого ОСОБА_10 щодо обставин ДТП оскільки висновком комплексної судової автотехнічної та транспортно-трасологічної експертизи № 428/429 від 31.05.2012 року, вони з технічної точки зору не спроможні. З іншого боку, свідчення водія автомобіля HYUNDAI TUCSON. ОСОБА_14 в частині вказаного ним розвитку обставин ДТП (місця зіткнення) в протоколі відтворення обстановки та обставин ДТП від 30.09.2011 року з технічної точки зору є спроможними.

Неспроможними з цього приводу є доводи апеляції захисника адвоката ОСОБА_8 про те, що в судовому засіданні свідок ОСОБА_31 , потерпілі ОСОБА_11 та ОСОБА_19 , повністю підтвердили події ДТП, як про них зазначає водій ОСОБА_10 , оскільки самі показання водія ОСОБА_10 висновками відразу декількох експертиз визнані з технічної точки зору неспроможними, а показання дані в судовому засіданні свідком ОСОБА_32 , потерпілими ОСОБА_11 та ОСОБА_19 , а також під час відтворення обставин та подій вчинення злочину (ДТП), підтверджують тільки загальні відомості щодо події ДТП, однак ніхто з них не дає однозначної відповіді на запитання щодо руху автомобіля ЗАЗ DAEWOO TI3110 під час ДТП, місця розташування цього автомобіля відносно лінії, яка розмежовує напрямки руху транспортних засобів під час ДПТ, тим самим не підтверджуючи показання з цій частині самого ОСОБА_10 .

Також, судова колегія не бере до уваги показання засудженого про те, що водій ОСОБА_14 перевищив швидкість руху, оскільки останній повідомив, що на автодорозі після знаку Обмеження максимальної швидкості руху більш як 50 км/год. та після розширення дороги, знаходився дорожній знак 3.42 Кінець всіх заборон і обмежень, що також підтверджується відеозаписом 203 км автодороги Київ-Харків, який відзнятий 12.08.2011 року свідком ОСОБА_17 .

З цього приводу не можуть бути прийняті до уваги і доводи апеляції захисника ОСОБА_8 про те, що на час ДТП дорожній знак 3.42 Кінець всіх заборон і обмежень не діяв, оскільки ще в кінці червня 2011 року був повернутий в бік лісу. Згідно ПДР України та Закону України Про дорожній рух для забезпечення належного регулювання руху транспортних засобів використовуються дорожні знаки, які встановлюються та знімаються відповідними дорожніми службами. Як стверджує в апеляції і сам скаржник, а також свідок ОСОБА_30 знак 3.42 Кінець всіх заборон і обмежень знаходився в місці його встановлення. Жодних належних доказів, крім показань свідка ОСОБА_30 , даних ним тільки під час судового засідання апеляційного суду та документально не підтверджених іншими доказами по справі про те, що на момент ДТП, а саме 11.08.2011 року, вищевказаний дорожній знак був повернутий в той чи інший бік та не діяв на час виникнення ДТП суду не надано. Не підтверджують факт повернення вказано знаку в бік лісу саме станом на момент ДТП і відеозапис від 12.08.2011 року, а сам факт знаходження вищевказаного дорожнього знака на місці його початкового встановлення і відсутність будь яких даних щодо внесення змін до погодженої схеми розташування дорожніх знаків на час реконструкції дороги, а також інших будь якого роду вказівок чи розпоряджень щодо зняття знаку 3.42, є підставою вважати, що він знаходився на місці його початкового встановлення та діяв на час ДТП.

Суд критично відноситься до показань засудженого ОСОБА_10 та доводів апеляції про те, що у вчиненні даної ДТП винний ОСОБА_14 , який перевищив швидкість руху та заїхав саме на його смугу руху, оскільки всі вищнперелічені докази в їх сукупності вказують на те, що місце зіткнення вищевказаних транспортних засобів знаходиться на смузі руху автомобіля HYUNDAI TUCSON під керуванням ОСОБА_14 , який рухався до ДТП по своїй смузі руху з допустимою швидкістю без виїзду на зустрічну смугу руху. Крім вищеперелічених доказів, зазначена обставина спростовується також і постановою старшого слідчого Лубенської міжрайонної прокуратури від 30.01.2013 року, згідно якої кримінальне провадження відносно водія ОСОБА_14 за ч.2 ст.286 КК України закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із відсутністю в діях останнього складу злочину. Ухвалою Лубенського міськрайонного суду від 21.03.2013 року, яка залишена без змін ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 08.04.2013 року, вищезазначену постанову старшого слідчого Лубенської міжрайонної прокуратури від 30.01.2013 року визнано законною та обґрунтованою.

Крім того, не погоджується колегія суддів апеляційного суду із доводами апеляції захисника ОСОБА_8 про допущення суддею ОСОБА_1 , головуючим по справі в суді першої інстанції, істотного порушення вимог КПК України, що виразилося у винесенні вироку незаконним складу суду, Зазначене обумовлене тим, що під час розгляду справи, а саме під час судових дебатів, головуючим по справі було порушено право на захист ОСОБА_10 , що виразилось в позбавленні права його захисника завити відвід судді ОСОБА_1 ..

Відповідно до ч. 2 ст. 370 КПК України, істотне порушення вимог кримінально процесуального закону полягає, в тому числі і в порушенні права обвинуваченого на захист та винесенні вироку незаконним складом суду.

Згідно ч. 2 ст. 56 КПК України, заяви про відвід подаються до початку судового слідства. Пізніше заява про відвід допускається у випадках, коли підстава для відводу стала відома після початку судового слідства.

Як вбачається з протоколу та журналу судового засідання в судовому засіданні 04.06.2013 року, на стадії судових дебатів, захисником ОСОБА_8 було заявлено клопотання про його намір заявити відвід головуючому по справі судді ОСОБА_1 , в задоволенні якого головуючим по справі було відмовлено. До початку та під час судового слідства ніхто з учасників судового розгляду заяви про відвід головуючого по справі не подавав.

Відповідно до ч. 2 ст. 318 КПК України, дебати полягають у промовах прокурора, потерпілого і його представника, цивільного позивача, цивільного відповідача або їх представників, захисника, підсудного.

Судові дебати обов`язкова частина стадії судового розгляду, в якій виступають його учасники з аналізом судового слідства та пропозиціями щодо результатів розгляду кримінальної справи. Судові дебати наступають безпосередньо після оголошення головуючим про закінчення судового слідства.

За таких обставин істотних порушень вимог кримінально процесуального закону на які посилається в апеляції захисник ОСОБА_8 , а саме порушення права обвинуваченого на захист та винесення вироку незаконним складом суду, колегія апеляційного суду не вбачає.

Призначаючи покарання ОСОБА_10 , за вчинений ним злочин, суд першої інстанції, відповідно до вимог ст. 65 КК та роз`яснень, що містяться в Постанові № 7 Пленуму Верховного Суду України Про практику призначення судами кримінального покарання від 24 жовтня 2003 року, врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, відсутність обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання і призначив покарання необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

В повному обсязі задовольнивши позов ОСОБА_13 про відшкодування моральної шкоди, поданий в інтересах неповнолітнього ОСОБА_15 на суму 50 000 грн. і частково позови ОСОБА_14 та ОСОБА_13 про відшкодування моральної шкоди на суму 20 000 грн., суд першої інстанції, на думку колегії суддів апеляційного суду, вірно прийняв до уваги, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру, які виникли в результаті моральних та фізичних страждань, які заподіяні особі незаконними діями. В даному випадку моральна шкода виразилась у фізичному болі та психічних стражданнях, втратою здоров`я, в тому числі втратою неповнолітнім ОСОБА_15 життєво важливого органу - селезінки, порушенням нормальних життєвих стосунків та іншому. На думку колегії суддів апеляційного суду, суд першої інстанції вірно визначив розмір моральної шкоди, що підлягає стягненню з ОСОБА_10 на користь потерпілих, який відповідає характеру і об`єму заподіяних потерпілим моральних та фізичних страждань, тяжкості отриманих тілесних ушкоджень, які заподіяні з необережності, матеріального стану засудженого та його можливості на відшкодування вказаних сум моральної шкоди.

Враховуючи викладене, доводи апеляції прокурора про задоволення цивільних позовів потерпілих є необґрунтованими та не підтверджуються матеріалами справи.

За таких обставин апеляції прокурора та захисника ОСОБА_8 подана в інтересах засудженого ОСОБА_10 задоволенню не підлягають.

Керуючись ст..365,366 КПК України (в редакції 1960 року, та розділом 11 Перехідних положень КПК України) судова колегія, -

УХВАЛИЛА:
Апеляції прокурора Лубенської міжрайонної прокуратури та захисника ОСОБА_8 подану в інтересах засудженого ОСОБА_10 залишити без задоволення, а вирок Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 11 червня 2013 року відносно ОСОБА_10 без змін.

СУДДІ:

ОСОБА_33 ОСОБА_34 ОСОБА_35
З оригіналом згідно:Суддя ОСОБА_33