Юр'ївський районний суд Дніпропетровської області
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

7 вересня 2010 року Юрївський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді: Ковальчука В.О.

при секретарі Біляковій Г.В.

з участю прокурора Ткаченка С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань названого суду в смт.Юрївка кримінальну справу №1-58-2010 року по обвинуваченню:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2 Дніпропетровськоїобласті, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не одруженого, не працюючого, маючого задовільний стан здоровя, проживаючого: ІНФОРМАЦІЯ_4, раніше неодноразово судимого:

1) 27 січня 1993 року Павлоградським міським судом Дніпропетровської області за ст.81 ч.2 КК України до трьох років позбавлення волі, з застосуванням ст.46-1 КК України відстрочено виконання вироку на два роки;

2) 04 листопада 1994 року Дніпропетровським обласним судом за ст.186 ч.1 КК України до двох років позбавлення волі, на підставі ст.43 КК України приєднано не відбутий строк один рік шість місяць, за вироком Павлоградського міського суду загальним терміном до трьох років шість місяців позбавлення волі;

3) 22 червня 2005 року Юрївським районним судом Дніпропетровської області за ст.185 ч.3 КК України до трьох років позбавлення волі, на підставі ст.45 КК України від відбуття покарання звільнений з виправним терміном на один рік;

4) 22 листопада 2005 року Юрївським районним судом Дніпропетровської області за ст.185 ч.2 КК України до двох років позбавлення волі, на підставі ст.45 КК України від відбуття покарання звільнений з виправним терміном на один рік;

5) 13 червня 2006 року Юрївським районним судом Дніпропетровської області за ст.185 ч.2 КК України до одного року позбавлення волі;

6) 02 червня 2009 року Юрївським районним судом Дніпропетровської області за ст.185 ч.3 КК України на три роки позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, іспитовим строком 3 роки, з покладанням обовязків відповідно до ст.76 КК України;

в скоєнні злочину, передбаченого ст.185 ч.2 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1, будучи засудженим за умисний злочин, 02 червня 2009 року Юрївським районним судом Дніпропетровської області за ст.185 ч.3 КК України до трьох років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України, від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком на три роки, на шлях виправлення не став, висновків для себе не зробив та повторно скоїв умисний злочин.

Так, в період часу, з 18-ої години 04 жовтня по 05-ту годину 05 жовтня 2009 року, на території садиби №97, що по вулиці Демяна Ситника в смт.Юрївка Дніпропетровської області, ОСОБА_1, після розпиття спиртних напоїв з ОСОБА_2, з умислом на незаконне заволодіння чужим майном, з корисних мотивів, шляхом вільного доступу до одежі останнього, що відпочивав, повторно, таємно викрав чуже майно у громадянина ОСОБА_2, а саме пенсійну банківську картку Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 Аваль» на ім'я ОСОБА_2, на рахунку котрої знаходилась грошова сума в розмірі 1260 гривень, та мобільний телефон марки Нокіа, вартістю 100 гривень.

З метою доведення злочинного умислу до кінця, спрямованого на заволодіння майном, ОСОБА_1, біля 09 годині 00 хвилин 06 жовтня 2009 року, прибув до банкомату банка Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 Аваль», розташованого в буд.№ 92, що по вул..Леніна в смт.Юрївка Дніпропетровської області, та за допомоги вказаної пенсійної картки, ввівши на клавіатурі банкомата відомий йому ПІН код, виконавши кілька операцій про зняття з грошового пенсійного рахунку ОСОБА_2 грошових коштів у сумі 1260 ( тисяча двісті шістдесят) гривень 00 копійок, таємно викрав готівкові кошти на вказану суму, отримавши їх в цей же час в банкоматі.

В подальшому ОСОБА_1 викраденим майном розпорядився за власним розсудом, чим спричинив потерпілому ОСОБА_2 матеріальну шкоду на загальну суму 1360 гривень.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину в скоєнні інкримінованого йому злочину, передбаченого ст.185 ч.2 КК України визнав частково та показав, що ввечері 4 жовтня та в ніч на 5 жовтня 2004 року, він в будинку його співмешканки, разом з ОСОБА_2, вживав спиртні напитки та взявши в нього телефон, скориставшись перебуванням останнього в стані алкогольного спяніння, не повернув ОСОБА_2 та розпорядився ним за власним розсудом.

Також, ОСОБА_1 показав, що карточку в ОСОБА_2 він не викрадав, а знайшов її на місці розпивання спиртного, однак усвідомлюючи, що карточка належить ОСОБА_2, знаючи ПІН код, вранці 6 жовтня через банкомат, що в смт.Юрївка, зняв з карточки 1260 гривень, які витратив на придбання промислових та продовольчих товарів.

Вказані ОСОБА_1 обставини скоєння злочину не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки вони суперечать іншим зібраними та дослідженими в судовому засіданні доказами.

Так, потерпілий ОСОБА_2 в судовому засіданні показав, що під час розпиття спиртного у ОСОБА_1, його банківська картказнаходилась в обкладинці пенсійного посвідчення в кишені жакета, що виключало можливість втрати картки без самого посвідчення.

Разом з тим, ОСОБА_2 показав, що оскільки він ночував в будинку, куди запросив та в якому проживає ОСОБА_1, то останній викрав з кишені його жакета картку, при допомозі якої він отримував пенсію, та мобільний телефон з його господарськоїсумки.

Також, ОСОБА_2 показав, що ОСОБА_1 признався йому про скоєння крадіжки з його рахунку готівки та обіцяв повернути викрадені кошти.

Покази потерпілого ОСОБА_2 суд вважає правдивими, не суперечливими і відповідними іншим доказам по справі.

Так, свідки ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в судовому засіданні підтвердили вживання спиртного ОСОБА_7 разом з ОСОБА_1, зняття коштів з банкомата останнім вранці 6 жовтня, та придбання за ці кошти товарів.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні підтвердив користування ОСОБА_1 викраденим телефоном.

З довідки ТОВ Алло встановлено вартість телефону Нокіа 1110 в сумі 100 гривень.

Покази свідка ОСОБА_9 не містять доказів по суті обвинувачення ОСОБА_1 чи спростування його вини.

На підставі викладеного суд встановив, що вина ОСОБА_1 в скоєнні крадіжки доведена повністю.

Скоєне ОСОБА_1 підлягає кваліфікації за ст.185 ч.2 КК України за ознаками таємного, повторного, викрадення чужого майна.

Суд дослідив дані про особу підсудного.

Так, ОСОБА_1 за місцем проживання характеризується позитивно (а.с.35).

З медичної довідки встановлено, що ОСОБА_1 являється субєктом злочину проти власності (а.с.36).

З вимоги про судимість, вироків судів встановлено, що ОСОБА_1В притягався до кримінальної відповідальності за злочини проти власності (а.с.37-51).

З вироку від 02 червня 2009 року Юрївським районним судом Дніпропетровської області, встановлено, що ОСОБА_1 визнаний винним в скоєнні злочину, передбаченого ст.185 ч.3 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, встановленням іспитового строку на 3 роки, з покладанням обовязків відповідно до ст.76 КК України.

Обставини, які помякшують покарання, суд визнає позитивну характеристику винного за місцем проживання .

Обставини, які обтяжують покарання, суд визнає вчинення злочину в стані алкогольного спяніння та рецидив злочинів.

Призначаючи покарання ОСОБА_1 суд, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, як середньої тяжкості, дані про особувинного, що указані вище, наявність помякшуючих і обтяжуючих обставин покарання, вважає, що для виправлення та перевиховання йому слід призначити покарання в виді позбавлення волі в межі санкції статті за якою притягається до кримінальної відповідальності, ближче до мінімальної межі.

На підставі ст.71 ч.1 КК України, остаточно призначити покарання, приєднавши до покарання за даним вироком, частково не відбуте покарання за попереднім вироком Юрївського районного суду Дніпропетровської області від 02 червня 2009 року.

Відповідно до ст.148,155 КПК України з метою забезпечення виконання процесуальних рішень міру запобіжного заходу змінити з підписки про невиїзд на взяття під варту.

Відповідно до ст.81 КПК України речові докази: пенсійну банківську картку Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 Аваль» віддану на відповідальне збереження ОСОБА_2, повернути йому як власнику.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.323,324,333,334,335 КПК України, суд, -

П Р И С У Д И В :

Визнати винним ОСОБА_1 в скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначити покарання в виді позбавлення волі строком на 2(два) роки.

На підставі ст.71 ч.1 КК України, остаточно призначити покарання, приєднавши до покарання за даним вироком, частково не відбуте покарання за попереднім вироком Юрївського районного суду Дніпропетровської області від 02 червня 2009 року, у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 6(шість) місяців.

Міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу змінити ОСОБА_1 з підписки про невиїзд на взяття під варту з утриманням в Дніпропетровському слідчому ізоляторі №3 Управління Державного Департаменту України по питаннях виконання покарань в Дніпропетровській області в залі суду негайно.

Термін відбування покарання відраховувати з моменту затримання.

Речові докази віддані на відповідальне зберігання ОСОБА_2 пенсійну банківську картку «ОСОБА_3 Аваль» повернути йому, як власнику.

На вирок може бути подана апеляція в апеляційний суд Дніпропетровської області протягом пятнадцяти діб з дня його проголошення, через Юр"ївський районний суд Дніпропетровської області.

Суддя: В.О.Ковальчук