печерський районний суд міста києва
Справа № 757/5552/15-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11.08.2015 Печерський районний суд м. Києва у складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з середньотехнічною освітою, працюючого водієм ТОВ «Селтон», одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,

ВСТАНОВИВ :
ОСОБА_4 16 грудня 2014 року близько 17 год. 30 хв., керуючи технічно справним автомобілем «Шкода» д.н.з. НОМЕР_1 , рухався у житловій зоні бул. Л.Українки в м. Києві.
Так, під час руху ОСОБА_4 допустив порушення вимог п.п. 2.3 б); 10.2; 26.2 а) Правил дорожнього руху України, в яких зазначено:
-п.2.3 б) - для забезпечення дорожнього руху водій зобов`язаний бути ;ним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;
-п.10.1 - перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;
-п.10.2 - виїжджаючи на дорогу з житлової зони, дворів, місць стоянки, заправних станцій та інших прилеглих територій, водій повинен перед проїзною частиною чи тротуаром дати дорогу пішоходам і транспортним засобам, рухаються по ній, а з`їжджаючи з дороги - велосипедистам і пішоходам, )ямок руху яких він перетинає;
-п.26.2 а) - у житловій зоні забороняється: транзитний рух транспортних засобів.
Порушення вищевказаних вимог Правил дорожнього руху України з боку водія ОСОБА_4 виявились в тім, що він, керуючи вказаним транспортним засобом, виїжджаючи з дворової території біля буд. №12 по бул. Л.Українки в м. Києві, де рух для нього був заборонений, проявив неуважність, розпочинаючи рух не переконався, що це буде безпечним і не перешкодить іншим учасникам рух), надав дорогу пішоходу ОСОБА_5 , який мав перевагу в русі, в результаті скоїв наїзд на останнього.
Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості.
Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 36/Е від 04.02.2015 року, ОСОБА_5 заподіяні наступні тілесні ушкодження :
- закрита травма лівої нижньої кінцівки у вигляді переломів шийки лівої стегнової кістки, лівого наколінника, уламкового - латерального виростка лівої великогомілкової кістки, уламкового - голівки та проксимального кінця діалізу лівої малогомілкової кістки зі зміщенням уламків.
Порушення вказаних пунктів Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_4 перебуває в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо- транспортної пригоди і її наслідками.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений свою вину у інкримінованому діянні визнав повністю та пояснив, що 16.12.2014 року приблизно о 17:30 год. він їхав на автомобілі «Шкода» на бул. Л.Українки та здійснив наїзд на пішохода, оскільки він його не побачив. Потерпілому допомагав та відвіз його до лікарні.

Такі показання обвинуваченого були перевірені судом шляхом дослідження наявних у проваджені доказів під час судового розгляду, з урахуванням того, що у кримінальному проваджені забезпечено достатньо всебічне та повне, об`єктивне дослідження всіх обставин справи.

Суд, здійснюючи оцінку наявним у кримінальному проваджені доказам, бере до уваги лише ті, що власне є доказами, тобто є допустимими фактичними даними в розумінні положень ст.84 КПК України, і лише ті, які надані сторонами, потерпілим та його представником і які досліджувались судом в судовому засіданні за клопотаннями зазначених осіб.

У кримінальному провадженні, існує сукупність допустимих доказів, на підставі яких можна зробити висновок щодо доведеності вини обвинуваченого у вчиненні ним злочинного діяння.

Окрім цього, вина ОСОБА_4 у вчиненні злочину підтверджується письмовими доказами у кримінальному проваджені, а саме:

- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 16.12.2014 року;

- висновком судово-медичної експертизи №36/Е року від 13.01.2015 року, відповідно до якого ступінь тяжкості ушкодження ОСОБА_5 є середнього ступеню тяжкості;

- випискою ОСОБА_5 з медичної картки;

- заявою представника потерпілого ОСОБА_6 про уточнення позовних вимог.

Зазначені письмові докази по кримінальному провадженню зібрані відповідно до вимог кримінального процесуального закону, вони є допустимими, та такими, що в їх сукупності безпосередньо вказують на вчинення обвинуваченим діяння, інкримінованого йому стороною обвинувачення. Вказані докази отримані та ґрунтуються на об`єктивних даних, що належним чином характеризують механізм дорожньо-транспортної події.

Діяння, вчинене обвинуваченим, є суспільно небезпечним і підлягає кваліфікації за ч.1 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

При призначенні міри покарання обвинуваченому суд враховує тяжкість скоєного, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, вчинив злочин з необережності, фактичні обставини справи, виключно позитивні характеристики.

У відповідності до ст.66 КК України, обставина, що пом`якшує покарання обвинуваченого є щире каяття.

У відповідності до ст.67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, немає.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства та необхідність обрання йому міри покарання у виді обмеження волі в межах санкції статті без позбавлення права керування транспортними засобами.

На підставі ст.75 КК України суд вважає необхідним звільнити обвинуваченого від призначеного основного покарання у виді обмеження волі з випробуванням з іспитовим строком.

Цивільний позов ОСОБА_5 про відшкодування збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення, задовольнити частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується особою, яка її завдала.

Згідно ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Як встановлено в ході розгляду провадження, на час вчинення ДТП ОСОБА_4 перебував у трудових відносинах з ТОВ «Селтон» та керував транспортним засобом, який належав вказаному товариству.

Також відповідно до наявних в матеріалах справи даних, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу ТОВ «Селтон», застрахована ПАТ «СК «СКАЙД» відповідно до полісу серії АС №9438453, який діяв на момент вчинення ДТП.

Відповідно до вимог ч. 22.1 ст. 22 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик в межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Як вбачається з матеріалів справи цивільно-правова відповідальність ТОВ «Селтон» застрахована на загальну суму 100 тис грн. заподіяну життю і здоров`ю та 50 тис. грн. заподіяну майну.

Враховуючи, що в момент зіткнення вищевказаних автомобілів відповідальність ТОВ «Селтон» була застрахована в ПАТ «СК «СКАЙД», з ПАТ «СК «СКАЙД» підлягають стягненню грошові кошти в межах суми страхового відшкодування.

При цьому суд вважає за можливе прийняти до уваги при визначенні вартості спричинених потерпілому матеріальних збитків наявні в матеріалах справи медичну документацію, товарні та фіскальні чеки, висновок судово-медичної експертизи №36/Е від 04 лютого 2015 року, надані представником потерпілого, як допустимі докази.

Посилання цивільного позивача на солідарний обов`язок по відшкодуванню шкоди відповідачами суд вважає безпідставними, оскільки такий обов`язок передбачений лише у випадку коли особи, які заподіяли шкоду спільно (взаємопов`язаними, сукупними діями або діями з єдиним наміром.
Відповідно до пункту 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» в якому зазначено, що до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Суд вважає, що вимоги потерпілого ОСОБА_5 , в частині відшкодування моральної шкоди обґрунтованими, оскільки дії ОСОБА_4 по спричиненню потерпілому тілесних ушкоджень, є незаконними та протиправними.

Оскільки встановлено, що ОСОБА_4 на момент заподіяння шкоди перебував у трудових відносинах з ТОВ «Селтон» та керував транспортним засобом, який належав вказаному товариству, грошова сума у рахунок відшкодування моральної шкоди підлягає стягненню з ТОВ «Селтон».

Розмір такої шкоди з врахуванням ступеня моральних страждань, порушення нормального способу життя потерпілого, затрат додаткових зусиль для організації свого життя та захисту своїх прав, перенесеного ним стресу, тривалості лікування від завданих тілесних ушкоджень з урахуванням обставин вчинення кримінального правопорушення, суд визначає в розмірі 30 000 грн.

В решті позову в цій частині слід відмовити.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи з метою складання позовної заяви, належного представництва інтересів цивільного позивача між ОСОБА_5 та адвокатом ОСОБА_7 був укладений договір про надання правової допомоги. Вартість послуг адвоката склала 28 050 грн., що підтверджується наявною в матеріалах справи квитанцією до прибуткового касового ордеру про оплату послуг адвоката за вказаним договором, яка також підлягає стягненню з ТОВ «Селтон».

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.373, 374 КПК України, суд

З А С У Д И В :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік без позбавлення права керування транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання з випробовуванням з іспитовим строком на 1 рік.

Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_4 , ТОВ «Селтон», ПАТ «СК «Скайд» про відшкодування збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення, задовольнити частково.

Стягнути з ПАТ «СК «СКАЙД» на користь ОСОБА_5 суму відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 89 137 грн. 66 коп..

Стягнути з ТОВ «Селтон» на користь ОСОБА_5 суму відшкодування моральної шкоди у розмірі 30 000 гривень;

Стягнути з ТОВ «Селтон» на користь ОСОБА_5 суму відшкодування за послуги адвоката у розмірі 28 050 грн.

В задоволенні інших вимог позову ОСОБА_5 до ОСОБА_4 , ТОВ «Селтон», ПАТ «СК «Скайд» відмовити.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва протягом 30 днів з дня проголошення, копія вироку вручається обвинуваченому та прокурору негайно.

СУДДЯ ОСОБА_1