Справа № 346/3653/14-к
Провадження № 11-кп/779/101/2015
Категорія ст.296 ч.2 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 березня 2015 року м. Івано-Франківськ
Апеляційний суд Івано-Франківської області, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ в складі :

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, ОСОБА_6 на вирок Коломийського міськрайонного суду Івано Франківської області від 22 грудня 2014 року, згідно якого

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в

АДРЕСА_1 , де і проживає.

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Коломия

Івано Франківської області, проживає

АДРЕСА_2 ,-

обвинувачуються у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 296 КК України,-

з участю прокурора ОСОБА_9

захисника ОСОБА_10

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8

в с т а н о в и л а :
В апеляційній скарзі прокурор, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, ОСОБА_6 , не оспорюючи доведеність вини та правильність кваліфікації дій обвинувачених, вважає вирок щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за ч.2 ст. 296 КК України незаконним з підстав невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особам обвинувачених внаслідок м`якості. Просить вирок Коломийського міськрайонного суду Івано Франківської області від 22.12.2014 року про засудження ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за ч.2 ст. 289 КК України скасувати.

Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 призначити покарання за ч.2 ст.296 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців. На підставі ч.1 ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки, а ОСОБА_8 призначити покарання за ч.2 ст. 296 КК України у виді обмеження волі на строк 1 рік 6 місяців.

За вироком суду ОСОБА_7 , українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, непрацюючого, інваліда ІІ групи, на утриманні одна неповнолітня дитина, раніше судимого судимість погашена, визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 296 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 1 (один) рік.

ОСОБА_8 , українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, непрацюючого, не одруженого, на утриманні троє неповнолітніх дітей, раніше неодноразово судимого, останній раз 28.12.2010 року за ч.2 ст. 190 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 1700 гривень, частина судимостей непогашені, визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 296 КК України і призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки.

На підставі п.п.2-4 ч.1 ст.76 КК України зобов`язано ОСОБА_8 : 1) не виїжати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально виконавчої інспекції; 2) повідомляти кримінально виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; 3) періодично з`являтися для реєстрації в кримінально виконавчій інспекції.

Судом встановлено, що обвинувачені групою осіб порушили громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю за наступних обставин. Так 16.05.2014 року в першій половинні дня обвинувачені перебували на подвір`ї будинку АДРЕСА_3 . Коли на це подвір`я заїхав та зупинився автомобіль під керуванням потерпілої ОСОБА_11 , обвинувачений ОСОБА_7 підійшов до потерпілої та поводячись агресивно, виражався в її адресу нецензурними словами, наніс потерпілій удар кулаком в ліву частину голови, чим спричинив тілесне ушкодження у виді садна лівої тім`яної ділянки, яке згідно з висновком судово медичної експертизи № 109 від 21.05.2014 року відноситься до легких тілесних ушкоджень. В цей час обвинувачений ОСОБА_8 забіг до неподалік розташованої квартири ОСОБА_12 , що за адресою: АДРЕСА_4 в якій взяв кухонний ніж та вибіг на подвір`я. Потерпіла, побоюючись ОСОБА_8 , який мав при собі ніж, була змушена втекти до квартири ОСОБА_13 , а цей обвинувачений вказаним ножем пошкодив дві шини на задніх колесах автомобіля потерпілої, чим спричинив їй майнову шкоду.

Під час апеляційного розгляду:

- прокурор, підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити;

- обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та захисник ОСОБА_10 , заперечили проти апеляційної скарги прокурора, просили залишити її без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 409 КПК України підставою для скасування вироку суду першої інстанції є невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи і його висновок про винуватість ОСОБА_14 та ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 296 КК України ґрунтується на належно зібраних і досліджених по справі достовірних доказах і не оспорюється в апеляційній скарзі, а тому в силу ст. 404 КПК України вирок в тій частині в апеляційному порядку не переглядається

Однак, згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Даних вимог закону суд першої інстанції не дотримався та в порушення загальних засад призначення покарання, призначив обидвом обвинуваченим явно несправедливе та надмірно м`яке покарання, із застосуванням ст.75 КК України, не вмотивувавши належним чином таке рішення.

В силу положень ч.2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначене покарання обвинуваченим судом першої інстанції, на думку колегії суддів, не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особам обвинувачених, а тому повинно бути більш суворим виходячи з встановлених обставин та з врахуванням конкретних дій кожного.

Призначаючи покарання обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи обвинувачених та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання в силу ст. 66, 67 КК України.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , колегія суддів визнає, незадовільний стан його здоров`я (Т.2 а.с.40), те що являється інвалідом ІІ групи (Т.2 а.с.24), на утриманні має одну неповнолітню дитину (Т.2 а.с.24), позитивно характеризується за місцем проживанням (Т.1 а.с.62), думка потерпілої про несуворість покарання обвинуваченому (Т.2 а.с.44)

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 - не встановлено.

Враховуючи викладене ОСОБА_7 слід залишити покарання призначене судом першої інстанції позбавлення волі, з встановленням іспитового строку на підставі ст.75 КК України, однак іспитовий строк слід збільшити з одного року до двох, та застосувати до нього положення ст.76 КК України.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_8 є наявність на його утриманні трьох неповнолітніх дітей (Т.2 а.с.25-26). Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_8 є рецидив злочину, оскільки він вчинив інкримінований злочин, який є умисним, в період непогашених судимостей за умисні злочини.

Також, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 колегія суддів враховує його негативну характеристику (Т.1 а.с. 79), те що неодноразово, починаючи з 1994 року притягується до кримінальної відповідальності (Т.1 а.с.80-81), думку потерпілої про достатню суворість покарання (Т.2 а.с.44).

За наявності наведеного, колегія суддів вважає, що ОСОБА_8 слід призначити реальне покарання, у виді обмеження волі, без застосування ст. 75 КК України оскільки колегією підстав для його звільнення від покарання з випробуванням не встановлено.

За таких обставин, апеляційна скарга прокурора є обґрунтованою, і наведені в ній доводи дають підстави для її задоволення, і призначене покарання буде необхідне й достатнє для виправлення обвинувачених та попередження нових злочинів.

Керуючись ст.ст.374, 405, 407,409, 418,420 КПК України, колегія суддів, -

засудила :
Апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, ОСОБА_6 - задовольнити.

Вирок Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 22 грудня 2014 року щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 скасувати в частині призначеного покарання внаслідок м`якості.

Залишити призначене покарання ОСОБА_7 за ч.2 ст. 296 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки.

Відповідно до ст.76 КК України покласти на ОСОБА_7 такі обов`язки: не виїжати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально виконавчій інспекції.

ОСОБА_8 призначити покарання за ч.2 ст. 296 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

На вирок може бути подано касаційну скаргу до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту його проголошення через Апеляційний суд Івано-Франківської області.

Головуючий ОСОБА_2
Судді: ОСОБА_3
ОСОБА_4

Згідно з оригіналом:
Суддя ОСОБА_2