АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
------------------------------------------------------------------------------------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретарів ОСОБА_4 , ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6
потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9
обвинуваченого обвинуваченого ОСОБА_10

захисників ОСОБА_11 , ОСОБА_12

захисника розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві кримінальне провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000170, за обвинуваченням:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ніжина Чернігівської області, освіта вища, не одруженого, обіймає посаду Черкаського міського голови, раніше не судимого, зареєстрованого та який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 382 КК України,

в с т а н о в и л а:

Вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 22 грудня

Справа № 761/21309/13-к Суддя ОСОБА_13

Апеляційне провадження № 11кп/796/500/2014 Суддя-доповідач ОСОБА_1

2014 р. ОСОБА_10 визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 382 КК України, та виправдано його:
за епізодами відносно потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_14 ,

ОСОБА_9 та ОСОБА_15 у зв`язку з недоведеністю, що в його діянні є склад кримінального правопорушення; за епізодом відносно потерпілої ОСОБА_7 , - у зв`язку з відсутністю події кримінального правопорушення.
Цивільні позови прокурора в інтересах Черкаської міської ради та потерпілого ОСОБА_9 залишено без розгляду.

У задоволенні цивільного позову потерпілої ОСОБА_7 до ОСОБА_10 про відшкодування моральної шкоди відмовлено.

Запобіжний захід ОСОБА_10 у вигляді особистого зобов`язання скасовано.
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 19 червня 2013 року, на майно, яке перебуває у власності ОСОБА_10 , а саме житловий будинок АДРЕСА_2 , - скасовано.

Речовий доказ - медичну картку амбулаторної хворої ОСОБА_7 №18/2094, зазначений у постанові слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу управління прокуратури Черкаської області від 20 червня 2013 року, та переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_7 , - залишено за належністю ОСОБА_7 .

Речовий доказ - комп`ютерний диск DVD-R 8X, зазначений у постанові слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу управління прокуратури Черкаської області від 21 червня 2013 року, - ухвалено зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Заступник начальника управління начальник відділу процессуального керівництва у кримінальних провадженнях управління процессуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури Черкаської області ОСОБА_6 , яка здійснювала повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні, подала на вищезазначений вирок апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду першої інстанції скасувати та ухвалити новий вирок, яким засудити ОСОБА_10 до 5 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади та місцевого самоврядування, повязані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій строком на три роки, та позбавити ОСОБА_10 присвоєного рішенням Черкаської міської ради №2-198 від 28 листопада 2006 р. третього рангу посадової особи місцевого самоврядування.
В обгрунтування вимог апеляційної скарги прокурором наведено доводи, відповідно до яких незаконність та необгрунтованість оскаржуваного ним вироку полягає у невідповідності висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження, та неправильному застосуванні судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність.

У апеляційній скарзі прокурором зазначено, що висновки суду першої інстації щодо невинуватості ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення грунтуються на суперечливих та неперевірених доказах, яким суд не надав відповідної правової оцінки. Так, суд першої інстанції обгрунтував свої висновки про відсутність у діях обвинуваченого ознак субєктивної сторони кримінального правопорушення тим, що стороною обвинувачення не доведено як наявність у обвинуваченого умислу, направленого на невиконання судових рішень, так і наявність особистого мотиву. В основу рішення судом покладені показання обвинуваченого, визнані судом достовірними та переконливими, щодо відсутності у ОСОБА_10 неприязних стосунків з потерпілими у кримінальному провадженні та будь-яких особистих мотивів, що передували звільненню з роботи усіх потерпілих, та відсутності у обвинуваченого умислу на невиконання судових рішень про поновлення на роботі через їх незрозумілість. Разом з тим, надаючи перевагу доводам сторони захисту, суд першої інстанції необгрунтовано, не вдаючись до будь-якого аналізу, відкинув інші докази, зокрема, показання потерпілих, свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , які під час допиту прямо вказували на тривале упереджене ставлення до потерпілих з боку обвинуваченого.

Крім того, висновки суду першої інстанції про відсутність мотиву вчинення злочину не узгоджуються з фактичними обставинами, викладеними в ухвалі Шевченківського районного суду м. Києва про звільнення ОСОБА_10 від кримінальної відповідальності за ст. 171 ч. 1, ст. 172 ч. 2 КК України. ОСОБА_10 не виконувалися рішення судів про поновлення на роботі незаконно звільнених шести потерпілих, а тому обставини вчинення злочинів, передбачених ст. 172 та ст. 382 КК України, тісно взаємоповязані між собою та мають спільні ознаки субєктивної сторони у формі прямого умислу, який спочатку був спрямований на звільнення працівників за будь-яких умов, а у подальшому, після проходження процедури судової перевірки законності рішень, мав продовження у формі небажання ОСОБА_10 з особистих мотивів поновлювати порушені права потерпілих.

Крім того, ухвалюючи виправдувальний вирок щодо ОСОБА_10 , суд першої інстанції вказав, що у судовому засіданні не знайшли свого підтвердження доводи сторони обвинувачення про те, що ОСОБА_10 мав реальну можливість виконати судові рішення відносно ОСОБА_18 та ОСОБА_14 шляхом видачі відповідного розпорядження про їх поновлення і фактично допущення їх до виконання попередніх обовязків. Так, на переконання суду першої інстанції, негайне виконання рішень про поновлення незаконно звільнених працівників встановлює лише прискорення процедури відкриття виконавчого провадження, а не зумовлює особливості його виконання. Разом з тим, таке тлумачення судом першої інстанції вимог закону України про кримінальну відповідальність суперечить національному законодавству та практиці Європейського суду з прав людини, відповідно до яких невиконання судового рішення не може бути виправдане внаслідок недостатності законодавства.
У апеляційній скарзі ОСОБА_7 просить скасувати вирок суду першої інстанції в частині, що стосується її інтересів та у частині, що стосується вирішення заявленного нею цивільного позову, та постановити новий вирок, яким визнати ОСОБА_10 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 382 КК України, та задовольнити заявлений нею у кримінальному провадженні цивільний позов про відшкодування моральної шкоди. У разі скасування вироку та призначення у кримінальному провадженні нового судового розгляду, потерпіла ОСОБА_7 просила вирішити питання про направлення кримінального провадження у суд за місцем проживання потерпілих та свідків.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги потерпілою ОСОБА_7 наведено доводи, відповідно до яких незаконність та необгрунтованість оскаржуваного вироку полягає у невідповідності висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки в порушення вимог ст. 374 КПК України суд першої інстанції не навів у виправдувальному вироку мотиви, з яких він відхилив надані стороною обвинувачення докази.
При ухваленні вироку, поза увагою суду першої інстанції залишились ті фактичні обставини кримінального провадження, відповідно до яких мало місце умисне невиконання обвинуваченим постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 07 вересня 2011 р. в особистих інтересах, пов`язаних з особистими неприязними відносинами, які склалися у нього з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_14 , ОСОБА_9 та ОСОБА_15 , у тому числі пов`язаних із принциповою позицією останніх щодо відстоювання своїх порушених прав, зокрема, скасуванням у судовому порядку рішення про їх звільнення, а тому, на думку потерпілої, суд першої інстанції повинен був з власної ініціативи змінити висунуте ОСОБА_10 формулювання обвинувачення в частині дати ухвалення постанови та назви суду, який її ухвалив.
Судовий розгляд зазначеного кримінального провадження, на думку потерпілої ОСОБА_7 , був проведений поза межами розумних строків, внаслідок чого вона вимушена була приїздити з м.Черкаси до м. Києва більше тридцяти разів, витрачаючи по 4-5 годин на дорогу в один кінець. Головуючим у справі не було забезпечено її прав потерпілої, гарантованих чинним Кримінальним процесуальним кодексом України, щодо забезпечення загальних засад кримінального провадження, зокрема, верховенства права, законності, рівності перед законом і судом, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, диспозитивності та розумності строків.
Під час ухвалення вироку, суд першої інстанції у нарадчій кімнаті не дослідив матеріали кримінального провадження, у тому числі технічний запис судового засідання, та головуючий у судовому провадженні за дві години виготовив вирок, що свідчить про упередженість до неї з боку суду.
Незважаючи на те, що злочини були вчинені ОСОБА_10 у м. Черкаси, де мешкають усі потерпілі та інші учасники кримінального провадження, розгляд кримінального провадження стосовно ОСОБА_10 безпідставно був визначений ухвалою суду касаційної інстанції Шевченківському районному суду м. Києва.
Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції, потерпілий ОСОБА_8 також подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 22 грудня 2014 р. в частині, що стосується його інтересів, та постановити новий вирок, яким визнати ОСОБА_10 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 382 КК України, та призначити відповідну міру покарання.
В обгрунтування вимог апеляційної скарги потерпілим ОСОБА_8 наведено доводи, відповідно до яких незаконність та необгрунтованість оскаржуваного вироку полягає у невідповідності висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки в порушення вимог ст. 374 КПК України суд першої інстанції не навів у виправдувальному вироку мотиви, з яких він відхилив надані стороною обвинувачення докази. Ухвалюючи вирок, суд першої інстанції всупереч вимогам ч. 5 ст. 124, ст. 129 Конституції України, ч. 5 ст. 235 КЗпП України та ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) дійшов помилкового висновку про те, що негайне виконання рішення суду про поновлення на роботі необхідно виконувати не з моменту його ухвалення, а з моменту винесення державним виконавцем відповідної постанови про відкриття виконавчого провадження.
Апелянт зазначав, що при розгляді кримінального провадження суд не дав оцінки встановленим в ухвалі Черкаського окружного адміністративного суду від 13 січня 2010 р. та ухвалі Київського апеляційного адміністративного суду від 26 жовтня 2010 р. висновкам судів першої та апеляційної інстанцій, відповідно до яких прийняття на роботу та поновлення на роботі за рішенням суду не є тотожними поняттями. Якщо обвинувачений одноособово підписав розпорядження про звільнення його з роботи, то відповідно відсутні будь-які перешкоди для видання ним одноособово розпорядження на виконання судового рішення про поновлення на роботі. При цьому, судом першої інстанції був порушений порядок дослідження зазначених судових рішень судів адміністративної юрисдикції, оскільки у судовому засіданні головуючим досліджено лише резолютивні частини вказаних судових рішень.
Потерпілим наведено доводи про те, що у порушення вимог ст. 90 КПК України при ухваленні виправдувального вироку, суд першої інстанції не врахував постанову Придніпровського районного суду м. Черкаси від 19 березня 2009 р., залишену без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 16 липня 2010 р., якою визнано протиправними дії Черкаського міського голови щодо звільнення ОСОБА_8 з роботи, внаслідок таких дій заподіяно істотну шкоду правам та охоронюваним законом інтересам потерпілого.
У апеляційній скарзі потерпілим ОСОБА_8 наведено доводи, відповідно до яких висновки суду першої інстанції щодо відсутності у діях ОСОБА_10 особистих мотивів при вчиненні злочину спростовуються ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 28 листопада 2014 р., що набрала законної сили, якою кримінальне провадження стосовно ОСОБА_10 за ч. 1 ст. 172, ч. 2 ст. 172 КК України закрито у зв`язку із закінченням строків давності. Разом з тим, на думку апелянта, кримінальне правопорушення щодо нього та інших потеріплих було вчинено обвинуваченим в особистих інтересах, пов`язаних з особистими неприязними відносинами, які склалися у нього з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_14 , ОСОБА_9 та ОСОБА_15 , у тому числі пов`язаних із принциповою позицією останніх щодо відстоювання своїх порушених прав.
Апелянт зазначав, що у обвинуваченого були відсутні правові підстави для винесення питання про виконання постанови Придніпровського районного суду м. Черкаси від 19 березня 2009 р. на розгляд Черкаської міської ради та її виконавчого органу, оскільки зазначена постанова суду адміністративної юрисдикції в частині поновлення на роботі була допущена до негайного виконання, а відтак набрала у цій частині законної сили, та підлягала безумовному виконанню Черкаським міським головою. Потерпілий зазначав, що ОСОБА_10 свідомо ухилявся від виконання судового рішення про поновлення його на роботі, мотивуючи свою бездіяльність тим, що при прийнятті на службу в органи місцевого самоврядування та при виконанні рішення суду про поновлення на роботі в органи місцевого самоврядування, громадяни зобов`язані проходити однакову процедуру, оскільки питання прийняття на службу в органи місцевого самоврядування, як й утворення виконавчого комітету та затвердження його персонального складу належить до виключної компетенції міської ради. За невиконання постанови суду від 19 березня 2009 р. державним виконавцем неодноразово був накладений штраф на Черкаського міського голову ОСОБА_10 , що залишилось поза увагою суду першої інстанції при постановленні вироку.
Інші сторони кримінального провадження вирок суду не оскаржували у апеляційному порядку.
Захисник ОСОБА_11 , який представляє інтереси обвинуваченого ОСОБА_10 , подав до суду апеляційної інстанції заперечення на апеляційні скарги прокурора, потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , в яких просить вирок суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційні скарги без задоволення, посилаючись на те, що під час судового розгляду суд першої інстанції, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтувалося на всебічному, повному та неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, оцінив надані сторонами кримінального провадження докази та прийшов обґрунтованого висновку про постановлення у кримінальному провадженні виправдувального вироку. У поданих запереченнях, захисник ОСОБА_11 зазначав, що під час судового розгляду потерпілі надавали суду непослідовні та суперечливі показання стосовно мотивів злочину та умислу обвинуваченого. Показанням свідків ОСОБА_17 та ОСОБА_16 щодо неприязних відносин між обвинуваченим і потерпілими суд першої інстанції дав належну оцінку. Щодо бездіяльності службової особи, яка має завуальований, прихований характер, то сторона обвинувачення всупереч викладеним у скарзі доводам не наполягала на такій формі невиконання судового рішення та не навела переконливих доказів на користь власної позиції. Згідно висунутого обвинувачення, ОСОБА_10 , перебуваючи у своєму службовому кабінеті в період з 11 по 26 жовтня 2010 р., не виконував судове рішення про поновлення ОСОБА_9 на посаді заступника міського голови, тоді як судом першої інстанції було встановлено, що у зазначений стороною обвинувачення період ОСОБА_10 перебував у відпустці та не виконував обов`язки міського голови. Обставини поновлення на роботі заступників міського голови ОСОБА_8 та ОСОБА_19 також ретельно досліджені судом першої інстанції з наданням правильної юридичної оцінки. Захисник вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що Черкаський міський голова ОСОБА_10 , виконуючи суперечливі рішення судів про поновлення на роботі потерпілих, виконував все, що від нього залежало у рамках наданих йому повноважень. Рішення судів були суперечливими і державна виконавча служба була змушена звертатися за відповідними роз`ясненнями до місцевих судів щодо зміни способу виконання судових рішень. За епізодом невиконання судового рішення про поновлення ОСОБА_7 на роботі суд першої інстанції правильно встановив відсутність події кримінального правопорушення, оскільки рішення суду, невиконання якого інкриміновано обвинуваченому, було скасовано в апеляційному порядку. За епізодом відносно невиконання судового рішення про поновлення ОСОБА_15 на роботі, суд першої інстанції, на думку захисника, правильно виходив з того, що сторона обвинувачення не надала доказів про те, що потерпілий вчасно звертався до обвинуваченого для його поновлення на роботі.
Захисник ОСОБА_12 , який представляє інтереси обвинуваченого ОСОБА_10 , подав до суду апеляційної інстанції заперечення на апеляційні скарги прокурора, потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , в яких просить вирок суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційні скарги без задоволення, посилаючись на те, що наведені у апеляційних скаргах доводи є необґрунтованими. Захисник зазначав, що обвинувачений не був обізнаний з рішенням суду про поновлення на роботі ОСОБА_9 , та не мав реальної можливості його виконати, оскільки з моменту винесення судового рішення по день фактичного його виконання заступником міського голови перебував у щорічній відпустці. Невиконання судового рішення про поновлення на роботі ОСОБА_8 та ОСОБА_19 було зумовлене правовою невизначеністю щодо суб`єктів, які зобов`язані їх виконати. З боку ОСОБА_10 були вчинені всі необхідні дії, спрямовані на виконання цих судових рішень. Невиконання судового рішення про поновлення на роботі ОСОБА_15 було зумовлене тим, що потерпілий у встановленому законом порядку не звертав до виконання зазначене судове рішення, а рішення Соснівського районного суду м. Черкаси про поновлення на роботі ОСОБА_7 було скасовано у апеляційному порядку, у зв`язку з чим суд правильно встановив відсутність події кримінального правопорушення.
Крім того, у поданих запереченнях на апеляційну скаргу, захисник зазначав, що незважаючи на рішення суду про поновлення ОСОБА_19 на роботі, було чинним рішення Черкаської міської ради про розпуск виконавчого комітету та припинення повноважень заступників голови №4-588 від 29 липня 2008 р., яким рада реалізувала свої виключні повноваження на формування виконавчих органів місцевого самоврядування.
Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який просив задовольнити скаргу із вищенаведених підстав, доводи потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які просили задовольнити їх апеляційні скарги, доводи обвинуваченого ОСОБА_10 та його захисників, які просили визнати необґрунтованими апеляційні скарги прокурора та потерпілих, провівши судові дебати та надавши обвинуваченому останнє слово, вивчивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги прокурора ОСОБА_20 та потерпілих ОСОБА_7 і ОСОБА_8 не підлягають задоволенню з таких підстав.
Відповідно до вимог частин 1, 2 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого або особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. Якщо розгляд апеляційної скарги дає підстави для прийняття рішення на користь осіб, в інтересах яких апеляційні скарги не надійшли, суд апеляційної інстанції зобов`язаний прийняти таке рішення.
Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього кодексу.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Ухвалюючи на підставі п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України виправдувальний вирок в частині висунутого ОСОБА_10 обвинувачення за ч. 3 ст. 382 КК України як умисне невиконання службовою особою, яка займає відповідальне становище, постанов суду адміністративної юрисдикції відносно ОСОБА_8 , ОСОБА_14 , ОСОБА_9 та ОСОБА_15 , які набрали законної сили, що заподіяло істотну шкоду охоронюваним законом правам і свободам громадян та громадським інтересам,суд першої інстанції виходив з того, що стороною обвинувачення не доведено, що в діянні обвинуваченого ОСОБА_10 є склад кримінального правопорушення, а в частині висунутого обвинувачення за ч. 3 ст. 382 КК України як умисне невиконання службовою особою, яка займає відповідальне становище, постанови суду адміністративної юрисдикції відносно ОСОБА_7 , яка набрала законної сили, що заподіяло істотну шкоду охоронюваним законом правам і свободам громадян та громадським інтересам, та істотної шкоди здоров`ю потерпілої, - на підставі п. 1 ч. 1 ст. 284 КПК України, за відсутністю подіїкримінального правопорушення.

Переглянувши вирок суду першої інстанції в межах апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційних скарг прокурора та потеріплих ОСОБА_7 і ОСОБА_8 , виходячи з наступного.

Відповідно до висунутого ОСОБА_10 обвинувачення, він будучи керівником органу місцевого самоврядування, наділеним владними повноваженнями та організаційно-розпорядчими функціями і, таким чином, будучи службовою особою, яка відповідно до примітки 2 ст. 368 КК України займає відповідальне становище, вчинив ряд умисних злочинів, зокрема, умисно не виконував судові рішення про поновлення на роботі ОСОБА_8 , ОСОБА_14 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та ОСОБА_15 .
Так, розпорядженням Черкаського міського голови ОСОБА_10 №331-р (к) від 02 грудня 2008 р. ОСОБА_7 звільнено з посади начальника управління економіки виконавчого комітету Черкаської міської ради на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України.

Підставою прийняття такого рішення стала її відсутність на роботі 26 листопада 2008 р. в період часу з початку робочого дня, з 8 години 30 хвилин до 12 години 55 хвилин, тобто, безперервно більше трьох годин протягом робочого дня, без поважних причин.

Постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 04 січня 2011 р. розпорядження міського голови №331-р (к) від 02 грудня 2008 р. визнано незаконним та скасовано, а ОСОБА_7 поновлено на роботі.

Вказане рішення суду в частині поновлення ОСОБА_7 на роботі вступило в законну силу з моменту проголошення та підлягало негайному виконанню, відповідно до вимог ст.ст. 254, 256 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), незалежно від його оскарження до суду апеляційної та касаційної інстанцій.

Достовірно знаючи про наявність постанови Соснівського районного суду від 04 січня 2011 р. про поновлення ОСОБА_7 на посаді начальника управління економіки виконавчого комітету Черкаської міської ради, ОСОБА_10 у період часу з 04 січня 2011 р. по 24 квітня 2013 р., будучи службовою особою, керівником органу місцевого самоврядування, тобто, займаючи відповідальне становище, діючи умисно, маючи реальну можливість виконати рішення суду шляхом видачі відповідного розпорядження про поновлення ОСОБА_7 на посаді і фактичного допущення її до виконання попередніх обов`язків, незаконно, в особистих інтересах, пов`язаних з особистими неприязними відносинами, які склалися у нього з ОСОБА_7 , у тому числі пов`язаних із принциповою позицією останньої щодо відстоювання своїх порушених прав, зокрема, скасуванням у судовому порядку попереднього рішення про її звільнення, в порушення вимог ст. 124 Конституції України, відповідно якої судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими на всій території України; п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 р. та п. 1 протоколу №1 до Конвенції, якими передбачено гарантоване право на виконання судового рішення, що є складовою частиною поняття «судового розгляду» (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Шмалько проти України» від 20 липня 2004 р. № 60750/00); положень ч. 5 ст. 235 КЗпП України, рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню; ст. 256 КАС України, відповідно до якої негайно виконуються постанови суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби, - умисно не виконував постанову Соснівського районного суду, зокрема, не вжив передбачених законом і судовим актом заходів, необхідних до його виконання, хоча мав реальну можливість виконати судовий акт і таким чином позбавив ОСОБА_7 наданого законодавством України права на поновлення порушених прав.

Незважаючи на те, що законність судового рішення про необхідність поновлення ОСОБА_7 на посаді підтверджена відповідними рішеннями судів вищої інстанції (судів апеляційної від 07 вересня 2011 р. та касаційної від 22 січня 2013 р. інстанцій), незаконними діями ОСОБА_10 , пов`язаними з умисним невиконанням судових рішень, ОСОБА_7 не була поновлена на посаді начальника управління економіки виконавчого комітету Черкаської міської ради аж до 24 квітня 2013 р., тобто до часу припинення повноважень ОСОБА_10 у якості міського голови.

Унаслідок протиправних дій ОСОБА_10 , заподіяно істотну шкоду охоронюваним Конституцією України та закріпленим ратифікованими міжнародно-правовими угодами особистим правам ОСОБА_7 на захист від незаконного звільнення, позбавлення права реалізації та користування трудовими гарантіями і свободами, у зв`язку з чим, за рахунок коштів бюджету м. Черкаси за час вимушеного прогулу внаслідок незаконного звільнення та невиконання рішень судів ОСОБА_7 нараховано 121 308, 55 грн. заробітної плати (з них фактично виплачено 103 834,38 грн., утримано 17 465, 17 грн.), тобто завдано істотну шкоду громадським інтересам.

Також, внаслідок незаконних дій ОСОБА_10 , пов`язаних із незаконним звільненням та невиконанням судових рішень, які створили тривалу стресову ситуацію, завдано істотної шкоди здоров`ю потерпілої ОСОБА_7 у вигляді ряду захворювань: ішемічної хвороби серця, стенокардію напруги з порушенням кровообігу 111 ст., атеросклеротичний кардіосклероз СН 11 ст., аритмія, гіпертонічна хвороба 11-111 ст. з кризовим перебігом, хронічну дисциркуляторну атеросклеротичну гіпертензивну енцефалопатію з цефалгічним, астено-вегетативним і вестибуло-атаксичним синдромами, ангіопатією сітківки, хронічну анемію змішаного типу, легка форма, хронічний гепатит, гепатохолецистит, хронічний коліт, фіброматоз і ендометріоз, що потягло за собою встановлення другої групи інвалідності безтерміново, за загальним захворюванням, згідно висновку комісійної судово-медичної експертизи №20-к від 17 червня 2013 р.

Розпорядженням Черкаського міського голови ОСОБА_10 №286-р (к) від 20 жовтня 2008 р. ОСОБА_14 звільнено з посади заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.

Підставою прийняття такого рішення стало рішення четвертої сесії Черкаської міської ради №4-588 від 29 липня 2008 р. «Про розпуск виконавчого комітету Черкаської міської ради та припинення повноважень заступників міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради» та рішення четвертої сесії Черкаської міської ради №4-589 від 29 липня 2008 р. «Про визначення чисельності виконавчого комітету Черкаської міської ради», затвердження його персонального складу та заступників міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради і керуючого справами виконавчого комітету».

Постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 15 квітня 2009 р. розпорядження міського голови №286-р (к) від 20 жовтня 2008 р. визнано незаконним та скасовано, а ОСОБА_14 поновлено на роботі. Вказане рішення суду в частині поновлення ОСОБА_14 на роботі вступило в законну силу з моменту його проголошення та підлягало негайному виконанню відповідно до ст.ст. 254, 256 КАС України, незалежно від його оскарження до суду апеляційної та касаційної інстанції.

Достовірно знаючи про наявність постанови Придніпровського районного суду ч. Черкаси від 15 квітня 2009 р. про поновлення ОСОБА_14 на посаді заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради, ОСОБА_10 у період часу з 15 квітня 2009 р. по 13 серпня 2010 р., перебуваючи в своєму службовому кабінеті, який розташований за адресою: м. Черкаси, вул. Байди Вишневецького, 36, будучи службовою особою, керівником органу місцевого самоврядування, тобто, займаючи відповідальне становище, діючи умисно, маючи реальну можливість виконати рішення суду шляхом видачі відповідного розпорядження про поновлення ОСОБА_14 на посаді і фактичного допущення його до виконання попередніх обов`язків, діючи умисно, в особистих інтересах, з особистих неприязних відносин, які склалися у нього з ОСОБА_14 , у тому числі пов`язаних із принциповою позицією останнього щодо відстоювання своїх порушених прав, зокрема, скасуванням у судовому порядку рішення про його звільнення, в порушення вимог ст. 124 Конституції України, відповідно до якої судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими на всій території України; п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 р. та п. 1 протоколу №1 до Конвенції, якими передбачено гарантоване право на виконання судового рішення, що є складовою частиною поняття «судового розгляду» (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Шмалько проти України» від 20 липня 2004 р. № 60750/00), ч. 5 ст. 235 КЗпП України, рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню, ст. 256 КАС України, відповідно до якої негайно виконуються постанови суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби, - не виконував постанову Придніпровського районного суду ч. Черкаси, зокрема, не вжив передбачених законом і судовим актом заходів, необхідних до його виконання, хоча мав реальну можливість виконати судовий акт і таким чином позбавив ОСОБА_14 , наданого законодавством України права на поновлення порушених прав.

Незважаючи на те, що законність судового рішення про необхідність поновлення ОСОБА_14 на посаді підтверджена відповідними рішеннями судів вищої інстанції (судів апеляційної від 26 листопада 2010 р. та касаційної від 19 січня 2012 р. інстанцій), незаконними діями ОСОБА_10 , пов`язаними з умисним невиконанням судових рішень, ОСОБА_14 не було поновлено на посаді заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради до 13 серпня 2010 р.
Унаслідок протиправних дій ОСОБА_10 , заподіяно істотну шкоду охоронюваним Конституцією України та закріпленими ратифікованими міжнародно-правовими угодами особистим правам ОСОБА_14 на захист від незаконного звільнення, позбавлення права реалізації та користування трудовими гарантіями і свободами, у зв`язку з чим, за рахунок коштів бюджету м. Черкаси, за час вимушеного прогулу внаслідок незаконного звільнення та невиконання рішень судів ОСОБА_14 нараховано 176 556, 81 грн. заробітної плати (з них фактично виплачено 142 530, 06 грн., утримано 34 026, 75 грн.)

Розпорядженням Черкаського міського голови ОСОБА_10 №300-р (к) від 06 листопада 2008 р. ОСОБА_8 звільнено з посади заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.

Підставою прийняття такого рішення стало рішення четвертої сесії Черкаської міської ради № 4-588 від 29 липня 2008 р. «Про розпуск виконавчого комітету Черкаської міської ради та припинення повноважень заступників міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради» та рішення четвертої сесії Черкаської міської ради №4-589 від 29 липня 2008 р. «Про визначення чисельності виконавчого комітету Черкаської міської ради», затвердження його персонального складу та заступників міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради і керуючого справами виконавчого комітету».
Постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 19 березня 2009 р. розпорядження міського голови №300-р (к) від 06 листопада 2008 р. визнано незаконним та скасовано, а ОСОБА_8 поновлено на роботі.

Вказане рішення суду в частині поновлення ОСОБА_18 на роботі вступило в законну силу з моменту його проголошення та підлягало негайному виконанню відповідно до ст.ст. 254, 256 КАС України, незалежно від його оскарження до суду апеляційної та касаційної інстанції.

Достовірно знаючи про наявність постанови Придніпровського районного суду від 19 березня 2009 р. про поновлення ОСОБА_8 на посаді заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради, ОСОБА_10 у період часу з 19 березня 2009 р. по 09 серпня 2010 р., будучи службовою особою, керівником органу місцевого самоврядування, тобто, займаючи відповідальне становище, діючи умисно, маючи реальну можливість виконати рішення суду шляхом видачі відповідного розпорядження про поновлення ОСОБА_8 на посаді і фактичного допущення його до виконання попередніх обов`язків, діючи умисно, в особистих інтересах, з особистих неприязних відносин, які склалися у нього з ОСОБА_8 , у тому числі пов`язаних із принциповою позицією останнього щодо відстоювання своїх порушених прав, зокрема, скасуванням у судовому порядку рішення про його звільнення, в порушення вимог ст. 124 Конституції України, відповідно якої судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими на всій території України; п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 р. та п. 1 протоколу №1 до Конвенції, якими передбачено гарантоване право на виконання судового рішення, що є складовою частиною поняття «судового розгляду» (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Шмалько проти України» від 20 липня 2004 р. №60750/00), ч. 5 ст. 235 КЗпП України, рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню, ст. 256 КАС України, відповідно до якої негайно виконуються постанови суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби, не виконував постанову Придніпровського районного суду м. Черкаси, зокрема, не вжив передбачених законом і судовим актом заходів, необхідних до його виконання, хоча мав реальну можливість виконати судовий акт і таким чином позбавив ОСОБА_8 наданого законодавством України права на поновлення порушених прав.

Незважаючи на те, що законність судового рішення про необхідність поновлення ОСОБА_8 на посаді підтверджена відповідними рішеннями судів вищої інстанції (апеляційної від 16 липня 2010 р.), незаконними діями ОСОБА_10 , пов`язаними з умисним невиконанням судових рішень, ОСОБА_8 не було поновлено на посаді заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради до 09 серпня 2010 р.

Унаслідок протиправних дій ОСОБА_10 , заподіяно істотну шкоду охоронюваним Конституцією України та закріпленими ратифікованими міжнародно-правовими угодами особистим правам ОСОБА_8 на захист від незаконного звільнення, позбавлення права реалізації та користування трудовими гарантіями і свободами, у зв`язку з чим, за рахунок коштів бюджету м. Черкаси за час вимушеного прогулу внаслідок незаконного звільнення та невиконання рішень судів ОСОБА_8 нараховано 248 067, 78 грн. заробітної плати (з них: фактично виплачено 209 632, 22 грн., утримано 38 435, 56 грн.)

Розпорядженням Черкаського міського голови ОСОБА_10 №246-р (к) від 13 березня 2009 р. ОСОБА_15 звільнено з посади головного спеціаліста відділу дизайну міського середовища та реклами управління планування та архітектури департаменту архітектури, будівництва та землеустрою виконавчого комітету Черкаської міської ради на підставі за п. 1 ст. 40 КЗпП України.

Підставою для прийняття такого рішення стала відмова останнього від переведення на іншу роботу у зв`язку з реорганізацією виконавчого комітету Черкаської міської ради.

Постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 30 листопада 2009 р. розпорядження №246-р (к) від 13 березня 2009 р. визнано незаконним та скасовано, а ОСОБА_15 поновлено на роботі. Вказане рішення суду в частині поновлення ОСОБА_15 на роботі вступило в законну силу з моменту його проголошення та підлягало негайному виконанню відповідно до ст.ст. 254, 256 КАС України, незалежно від його оскарження до суду апеляційної та касаційної інстанції.
Достовірно знаючи про наявність постанови Придніпровського районного суду м. Черкаси від 30 листопада 2009 р. про поновлення ОСОБА_15 на посаді головного спеціаліста відділу дизайну міського середовища та реклами управління планування та архітектури департаменту архітектури, будівництва та землеустрою виконавчого комітету Черкаської міської ради, ОСОБА_10 у період часу з 30 листопада 2009 р. по 27 липня 2011 р., будучи службовою особою, керівником органу місцевого самоврядування, тобто, займаючи відповідальне становище, діючи умисно, маючи реальну можливість виконати рішення суду шляхом видачі відповідного розпорядження про поновлення ОСОБА_15 на посаді і фактичного допущення його до виконання попередніх обов`язків, діючи умисно, в особистих інтересах, з особистих неприязних відносин, які склалися у нього з ОСОБА_15 , у тому числі пов`язаних із принциповою позицією останнього щодо відстоювання своїх порушених прав, зокрема, скасуванням у судовому порядку рішення про його звільнення, в порушення вимог ст. 124 Конституції України, відповідно якої судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими на всій території України; п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 р. та п. 1 протоколу №1 до Конвенції, якими передбачено гарантоване право на виконання судового рішення, що є складовою частиною поняття «судового розгляду» (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Шмалько проти України» від 20 липня 2004р. №60750/00), ч. 5 ст. 235 КЗпП України, рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню, ст. 256 КАС України, відповідно до якої негайно виконуються постанови суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби, не виконував постанову Придніпровського районного суду м. Черкаси, зокрема, не вжив передбачених законом і судовим актом заходів, необхідних до його виконання, хоча мав реальну можливість виконати судовий акт і таким чином позбавив ОСОБА_15 , наданого законодавством України права на поновлення порушених прав.

Незважаючи на те, що законність судового рішення про необхідність поновлення ОСОБА_15 на посаді підтверджена відповідними рішеннями судів вищої інстанції (судів апеляційної від 26 липня 2011 р. та касаційної від 12 березня 2013 р. інстанцій) незаконними діями ОСОБА_10 , пов`язаними з умисним невиконанням судових рішень, ОСОБА_15 не було поновлено на посаді головного спеціаліста відділу дизайну міського середовища та реклами управління планування та архітектури департаменту архітектури, будівництва та землеустрою виконавчого комітету Черкаської міської ради до 27 липня 2011 р.

Унаслідок протиправних дій ОСОБА_10 , заподіяно істотну шкоду охоронюваним Конституцією України та закріпленими ратифікованими міжнародно-правовими угодами особистим правам ОСОБА_15 на захист від незаконного звільнення, позбавлення права реалізації та користування трудовими гарантіями і свободами, у зв`язку з чим, за рахунок коштів бюджету м. Черкаси за час вимушеного прогулу внаслідок незаконного звільнення та невиконання рішень судів ОСОБА_15 нараховано 14 842, 14 грн. заробітної плати (з них: фактично виплачено 12 507, 18 грн., утримано 2334, 96 грн.)

Розпорядженням Черкаського міського голови ОСОБА_10 №226-р (к) від 23 березня 2009 р. ОСОБА_9 звільнено з посади заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України.

Підставою прийняття такого рішення стало рішення четвертої сесії Черкаської міської ради №4-588 від 29 липня 2008 р. «Про розпуск виконавчого комітету Черкаської міської ради та припинення повноважень заступників міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради» та рішення четвертої сесії Черкаської міської ради №4-589 від 29 липня 2008 р. «Про визначення чисельності виконавчого комітету Черкаської міської ради», затвердження його персонального складу та заступників міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради і керуючого справами виконавчого комітету».
Постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 11 жовтня 2010 р. розпорядження міського голови №226-р (к) від 23 березня 2009 р. визнано незаконним та скасовано, а ОСОБА_9 поновлено на роботі.

Вказане рішення суду в частині поновлення ОСОБА_9 на роботі вступило в законну силу з моменту його проголошення та підлягало негайному виконанню відповідно до ст.ст. 254, 256 КАС України, незалежно від його оскарження до суду апеляційної та касаційної інстанції.
Достовірно знаючи про наявність постанови Соснівського районного суду м. Черкаси від 11 жовтня 2010 р. про поновлення ОСОБА_9 на посаді заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради, ОСОБА_10 у період часу з 11 жовтня 2010 р. по 26 жовтня 2010 р. будучи службовою особою, керівником органу місцевого самоврядування, тобто, займаючи відповідальне становище, діючи умисно, маючи реальну можливість виконати рішення суду шляхом видачі відповідного розпорядження про поновлення ОСОБА_9 на посаді і фактичного допущення його до виконання попередніх обов`язків, діючи умисно, в особистих інтересах, з особистих неприязних відносин, які склалися у нього з ОСОБА_9 , у тому числі, пов`язаних із принциповою позицією останнього щодо відстоювання своїх порушених прав, зокрема, скасуванням у судовому порядку рішення про його звільнення, в порушення вимог ст. 124 Конституції України, відповідно якої судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими на всій території України; п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 р. та п. 1 протоколу №1 до Конвенції, якими передбачено гарантоване право на виконання судового рішення, що є складовою частиною поняття «судового розгляду» (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Шмалько проти України» від 20 липня 2004 р. №60750/00), ст. 256 КАС України, відповідно до якої негайно виконуються постанови суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби, - не виконував постанову Соснівського районного суду м. Черкаси, зокрема, не вжив передбачених законом і судовим актом заходів, необхідних до його виконання, хоча мав реальну можливість виконати судовий акт і таким чином позбавив ОСОБА_9 , наданого законодавством України права на поновлення порушених прав.

ОСОБА_9 не було поновлено на посаді заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради до 26 жовтня 2010 р.

Унаслідок протиправних дій ОСОБА_10 , пов`язаних із невиконанням рішень судів заподіяно істотну шкоду охоронюваним Конституцією України та закріпленими ратифікованими міжнародно-правовими угодами особистим правам потерпілих на захист від незаконного звільнення, позбавлення права реалізації та користування трудовими гарантіями і свободами.

Крім того, за рішеннями судів внаслідок незаконного звільнення та невиконання рішень з міського бюджету м. Черкаси стягнуто грошові кошти на користь потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_14 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та ОСОБА_15 на загальну суму 755 777, 92 грн., і, таким чином, діями ОСОБА_10 спричинено тяжкі наслідки громадським інтересам у вигляді матеріальних збитків, які більш ніж у дві тисячі вісімсот разів перевищують неоподатковуваний мінімум доходів громадян, а також завдано тяжких наслідків охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян у вигляді захворювання ОСОБА_7 .

Такі дії ОСОБА_10 стороною обвинувачення кваліфіковано за ч. 3 ст. 382 КК України як умисне невиконання службовою особою, яка займає відповідальне становище, постанови суду, що набрала законної сили, що заподіяло істотну шкоду охоронюваним законом правам і свободам громадян та громадським інтересам.

За нормативним визначенням, умисне невиконання службовою особою, яка займає відповідальне становище, постанови суду, що набрала законної сили, що заподіяло істотну шкоду охоронюваним законом правам і свободам громадян та громадським інтересам (ч. 3 ст. 382 КК України) з об`єктивної сторони характеризується діянням (дією чи бездіяльністю), із моменту вчинення якого злочин визнається закінченим. Діяння полягає в невиконанні судового акта або в перешкоджанні його виконанню. З моменту невиконання судового акта кримінальне правопорушення набуває триваючого характеру.
Невиконання судового акта це бездіяльність, що полягає у незастосуванні передбачених законом і судовим актом заходів, необхідних для його виконання, за умови, якщо суб`єкт зобов`язаний і має реальну можливість виконати судовий акт. Форми (способи) невиконання судового акту можуть бути різними: пряма і відкрита відмова від його виконання, тобто висловлене в усній чи письмовій формі (наказ, розпорядження, повідомлення) небажання його виконати. Невиконання може мати і характер ухилення, коли службова особа відкрито не відмовляється від виконання судового акта, але вживає певних зусиль, які фактично роблять неможливим його виконання.
За ч. 3 ст. 382 КК України /в редакції Закону №2453-VI (2453-17) від 07 липня 2010 р./ злочин може бути як з формальним складом, коли ті самі діяння вчинені службовою особою, яка займає відповідальне чи особливо відповідальне становище, так і з матеріальним коли діяння заподіяли істотну шкоду охоронюваним законом правам і свободам громадян та громадським інтересам.
Предметом злочину є судовий акт органів правосуддя (рішення, вирок, ухвала, постанова), який: а) постановлений судом будь-якої юрисдикції; б) ухвалений судом будь-якої інстанції; в) постановлений із будь-якої категорії судових справ; г) набрав законної сили.
Обов`язковою ознакою об`єктивної сторони вказаного кримінального правопорушення є причинний зв`язок між порушенням особою своїх службових обов`язків та наслідками, що настали через це порушення. Для наявності цього зв`язку треба встановити: а) які службові обов`язки, покладені на службову особу, були нею порушені; б) чи передувало це порушення заподіянню істотної шкоди або тяжких наслідків; чи створювало воно реальну можливість спричинення цих наслідків; г) чи виявилося необхідною умовою їх настання і д) чи викликало їх із неминучістю у конкретному випадку.
Суб`єктивна сторона цього кримінального правопорушення, за умови, якщо він не тягне наслідків, зазначених у ч. 3 ст. 382 КК, - характеризується лише прямим умислом, тобто службова особа повинна усвідомлювати суспільно-небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачати суспільно-небезпечні наслідки невжиття нею передбачених законом заходів в разі його невиконання і бажати їх настання.
Психічне ставлення до наслідків, зазначених у ч. 3 ст. 382 КК, може полягати як в умисній, так і в необережній формах вини. Мотиви злочину можуть бути різними і на кваліфікацію не впливають. У цілому злочин є умисним.
Мотив злочину це обумовлене певними потребами чи інтересами, усвідомлене особою внутрішнє спонукання, яке викликає у неї намір вчинити злочин. Будь-яка усвідомлена вольова діяльність людини завжди мотивована, тобто в її основі лежить певна потреба, яка ініціює, спонукає, інколи провокує особу на вчинення того чи іншого діяння.
Мотив вчинення злочину відрізняється своїм асоціальним змістом і спрямованістю. Мотив є обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони умисного складу злочину лише в тих випадках, коли він, по-перше, безпосередньо передбачений в диспозиції закону; по-друге, коли диспозиція закону його не називає, але наявність такого мотиву випливає з характеру діяння.
Питання про те, чи є шкода істотною, якщо полягає у заподіянні наслідків нематеріального (фізичного, морального тощо) характеру, вирішується у кожному випадку з урахуванням конкретних обставин справи, виходячи із ступеня негативного впливу діяння на нормальну діяльність органів влади та управління, роботу підприємств, установ та організацій, характеру завданої нематеріальної шкоди, кількості потерпілих громадян, розміру моральної шкоди тощо.
Для забезпечення примусового виконання судових рішень в Україні діє Державна виконавча служба, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.
Процедура виконавчого провадження, зокрема й щодо виконання судових рішень в адміністративних справах, визначена законом України «Про виконавче провадження».
Відповідно до ч. 1 ст. 258 КАС України за кожним судовим рішенням, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, за заявою осіб, на користь яких воно ухвалено, видається один виконавчий лист. Якщо судове рішення ухвалено на користь кількох позивачів чи проти кількох відповідачів, суд має право видати кілька виконавчих листів, точно зазначивши, яку частину судового рішення треба виконати за кожним виконавчим листом.

Закон України "Про виконавче провадження" від 21 квітня 1999 року /у редакції, чинній на час виконання постанов судів адміністративної юрисдикції про поновлення ОСОБА_7 , ОСОБА_14 , ОСОБА_8 , ОСОБА_15 та ОСОБА_9 на роботі/ визначав наступний порядок примусового виконання рішень судів та інших компетентних органів і посадових осіб.

Згідно зі статтею 2 Закону примусове виконаннярішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Інші органи і посадові особи можуть також здійснювати виконавчі дії відповідно до закону.

Закон визначає широке коло повноважень державнихвиконавців при здійсненні виконавчого провадження. Зокрема, вони мають право вимагати і одержувати від відповідних осіб інформацію та документи, необхідні для проведення виконавчих дій, входити до приміщень, що належать боржникам або зайняті ними, накладати арешт на майно боржника та реалізовувати його, накладати арешт на кошти боржника, які знаходяться на рахунках в установах банків, накладати стягнення у вигляді штрафу на громадян і посадових осіб у випадках, передбачених законом (статті 4, 5 Закону).

Вимоги державного виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими для усіх органів, організацій, посадових осіб і громадян на території України. Згідно зі статтями 6 і 88 Закону за невиконання особами вимог державних виконавців останні мають право застосовувати до таких осіб санкції у вигляді накладення штрафу. У разі наявності у діях таких осіб ознак злочину державний виконавець має домагатися притягнення їх до кримінальної відповідальності.

Стаття 3 Закону містить перелік документів, напідставі яких здійснюється примусове виконання рішень державною виконавчою службою. Зокрема, це виконавчі листи, що видаються судами, ухвали і постанови судів у цивільних, господарських, адміністративних та кримінальних справах, судові накази, рішення Європейського суду з прав людини.

Для того, щоб ініціювати відкриття виконавчого провадження, особа,на користь якої винесено рішення суду (стягувач), або прокурор у випадках представництва інтересів громадянина чи держави в суді повинні подати до державної виконавчої служби один з документів, зазначених у статті 3, разом із заявою про примусове виконання рішення (стаття 18). Державний виконавець зобов`язаний у триденний строк визначити, чи відповідає виконавчий документ вимогам закону, і, якщо відповідає, відкрити виконавче провадження, яке має бути завершено, як правило, упродовж шести місяців (статті 24-25).

Згідно зі статтею 37 Закону виконавче провадження підлягає закінченню у випадку, зокрема, фактичного повного виконання рішення, закінчення передбаченого законом строку для даного виду стягнення або передачі виконавчого документа ліквідатору боржника у разі визнання боржника банкрутом. Державний виконавець повинен повернути виконавчий документ стягувачеві, якщо, наприклад, у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, і здійснені державним виконавцем заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Сторони виконавчого провадження або особи, які беруть

участь у ньому, мають право оскаржити дії чи бездіяльність державного виконавця до вищестоящого органу державної виконавчої служби або до відповідного суду та вимагати відшкодування збитків (статті 7, 85 і 86).
Постанову суду про зобов`язання відповідача - суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення виконують за правилами статті 76 Закону України «Про виконавче провадження» щодо виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення.

Як встановив суд першої інстанції під час судового розгляду кримінального провадження, відповідно до розпорядження №350-р (к) від 17 листопада 2006 р., яке видано на підставі протоколу Черкаської міської виборчої комісії про підсумки голосування в одномандатному виборчому окрузі з виборів Черкаського міського голови від 05 листопада 2006 р., постанов Черкаської міської територіальної виборчої комісії від 07 листопада 2006 р. №97 «Про результати повторних виборів міського голови м. Черкаси 5 листопада 2006 р.» та від 15 листопада 2006 р. №100 «Про реєстрацію обраного міського голови м. Черкаси», а також протоколу 25-го позачергового пленарного засідання другої сесії Черкаської міської ради 5 скликання від 17 листопада 2006 р., ОСОБА_10 приступив до виконання повноважень міського голови м. Черкаси 17 листопада 2006 р. /т. 4 а.с.п. 102/
Відповідно до ч. 1 ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» повноваження міського голови починаються з моменту оголошення відповідною сільською, селищною, міською виборчою комісією на пленарному засіданні ради рішення про його обрання. Повноваження сільського, селищного, міського голови закінчуються в день відкриття першої сесії відповідної сільської, селищної, міської ради, обраної на наступних чергових місцевих виборах, або, якщо рада не обрана, з моменту вступу на цю посаду іншої особи, обраної на наступних місцевих виборах, крім випадків дострокового припинення його повноважень відповідно до частин першої та другої статті 79 цього Закону.

Згідно пунктів 1, 5, 19, 20 ч. 4 ст. 42 Закону міський голова забезпечує здійснення у межах наданих законом повноважень органів виконавчої влади на відповідній території, додержання Конституції та законів України, виконання актів Президента України та відповідних органів виконавчої влади; вносить на розгляд ради пропозиції про кількісний і персональний склад виконавчого комітету відповідної ради; здійснює інші повноваження місцевого самоврядування, визначені цим та іншими законами, якщо вони не віднесені до виключних повноважень ради або не віднесені радою до відання її виконавчих органів; видає розпорядження у межах своїх повноважень, а також здійснює інші повноваження, перелік яких визначено ч. 4 ст. 42 Закону.

Затвердження за пропозицією голови ради структури виконавчого апарату ради, його чисельності, встановленої відповідно до типових штатів, затверджених Кабінетом Міністрів України, витрат на утримання ради та її виконавчого комітету відноситься до виключної компетенції районних і обласних рад у відповідності до пункту 4 частини 1 статті 43 Закону.
Як було встановлено судом першої інстанції, з вересня 2003 року ОСОБА_7 перебувала на публічній службі у Черкаській міській раді, де займала посаду начальника управління економіки та їй був присвоєний 9 ранг державного службовця /т. 3 а.с.п. 11-13/.
Розпорядженням Черкаського міського голови ОСОБА_10 №104-р(к) від 19 березня 2008 року ОСОБА_7 звільнено з роботи 19 березня 2008 р. за п. 3 ст. 40 КЗпП України за систематичне невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на неї трудовим договором, з урахуванням того, що стосовно неї раніше застосовувалися заходи дисциплінарного стягнення /т. 3 а.с.п. 14-15/.
Постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 07 травня 2008 р. визнано протиправним та скасовано розпорядження Черкаського міського голови №45-р (к) від 08 лютого 2008 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_7 /т. 3 а.с.п. 16-18/.
Постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 23 жовтня 2008 р. задоволено адміністративний позов ОСОБА_7 до Черкаського міського голови ОСОБА_10 про визнання дій неправомірними, визнання протиправними розпоряджень, визнання недійсним акту службового розслідування, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди: визнано протиправним та скасовано розпорядження Черкаського міського голови ОСОБА_10 «Про заходи дисциплінарного впливу стосовно ОСОБА_7 від 17 січня 2008 р. №10-р (к), розпорядження «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_7 » від 18 березня 2008 р. №103-р (к), розпорядження «Про проведення службового розслідування» від 04 березня 2008 р. №90-р (к), розпорядження «Про внесення змін та доповнень до розпорядження «Про проведення службового розслідування» від 05 червня 2008 р. №94-р (к), розпорядження «Про продовження терміну проведення службового розслідування від 06 березня 2008 р. №96-р (к). Визнано недійсним акт службового розслідування від 14 березня 2008 р.
Визнано протиправним та скасовано розпорядження Черкаського міського голови «Про звільнення з роботи начальника управління економіки ОСОБА_7 » від 19 березня 2008 р. №104-р(к), розпорядження «Про внесення змін до розпорядження від 19 березня 2008 р. №104-р (к) «Про звільнення з роботи начальника управління економіки» від 02 липня 2008 р. №183-р (к).
Поновлено ОСОБА_7 на посаді начальника управління економіки виконавчого комітету Черкаської міської ради з 17 червня 2008 р.
Стягнуто з Черкаської міської ради на користь ОСОБА_7 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 17 червня 2008 р. по 23 жовтня 2008 р. в сумі 18 135, 38 грн. Визнано запис про звільнення за п. 3 ст. 40 КЗпП України, внесений до трудової книжки ОСОБА_7 недійсним, та зобов`язано відповідача видати позивачці дублікат трудової книжки без внесення до неї запису, визнаного недійсним. Суд допустив до негайного виконання постанову в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за один місяць. В іншій частині позовних вимог ОСОБА_7 відмовлено /т. 3 а.с.п. 19-24/.
Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 09 грудня 2009 року постанову Соснівського районного суду м. Черкаси від 23 жовтня 2008 року в частині визнання недійсним акту службового розслідування від 14 березня 2008 р. скасовано та в цій частині ОСОБА_7 відмовлено у задоволенні адміністративного позову. В решті постанову суду першої інстанції залишено без змін /т. 3 а.с.п.25-28/.
Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 21 березня 2013 р. постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 09 грудня 2009 р. та постанову Соснівського районного суду м. Черкаси від 23 жовтня 2008 р., змінену рішенням суду апеляційної інстанції, - залишено без змін /т. 3 а.с.п. 29-31/.
Згідно із розпорядженням Черкаського міського голови ОСОБА_10 №317-р (к) від 21 листопада 2008 р., на виконання постанови старшого державного виконавця підрозділу примусового виконання рішень Головного управління юстиції в Черкаській області про відкриття виконавчого провадження від 14 листопада 2008 р. ВП №10003021, виданого Соснівським районним судом м. Черкаси на підставі виконавчого листа від 24 жовтня 2008 р. №2а-433, ОСОБА_7 була поновлена на посаді начальника управління економіки виконавчого комітету Черкаської міської ради з 17 червня 2008 р.
Розпорядженням Черкаського міського голови від 02 грудня 2008 р. №331-р (к) ОСОБА_7 звільнено з посади начальника управління економіки 02 грудня 2008 р. за відсутність на роботі 26 листопада 2008 р. в період початку робочого дня до 12 год. 55 хв., тобто безперервно більше трьох годин протягом робочого дня без поважних причин, п. 4 ст. 40 КЗпП України /т. 3 а.с.п. 37-38/.
Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 07 вересня 2011 р. скасовано постанову Соснівського районного суду м. Черкаси від 04 січня 2011 року та прийнято нову постанову, якою позов ОСОБА_7 до Черкаського міського голови ОСОБА_10 , виконавчого комітету Черкаської міської ради, Департаменту економічної політики та розвитку виконавчого комітету Черкаської міської ради про визнання дій Черкаського міського голови неправомірними, визнання нечинним розпорядження, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди задоволено частково: визнано протиправним та скасовано розпорядження Черкаського міського голови ОСОБА_10 від 01 грудня 2008 р. №331-р (к) «Про звільнення ОСОБА_7 ».
Визнано неправомірними дії Черкаського міського голови ОСОБА_10 по винесенню розпорядження «Про звільнення ОСОБА_7 » від 01 грудня 2008 р. №331-р(к).
Поновлено ОСОБА_7 на посаді начальника управління економіки виконавчого комітету Черкаської міської ради з 02 грудня 2008 р.
Стягнуто з виконавчого комітету Черкаської міської ради на користь позивачки середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 101232, 82 грн. та відшкодування моральної шкоди в розмірі 1500 грн., а всього 102232, 82 грн.
В решті позовних вимог ОСОБА_7 відмовлено. /т. 3 а.с.п. 32-34/.
Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 22 січня 2013 р. постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 07 вересня 2011 року залишено без змін /т. 3 а.с.п. 35-36/.
22 лютого 2013 р. ОСОБА_7 звернулася до Черкаської міської ради з відповідною заявою про виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 07 вересня 2011 року /т. 3 а.с. 77/.
Листом Черкаського міського голови ОСОБА_10 №1097-2 від 02 квітня 2013 р. ОСОБА_7 було надано відповідь про неможливість виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 07 вересня 2011 року, оскільки згідно штатного розпису у структурі апарату Черкаської міської ради та її виконавчих органів відсутній підрозділ управління економіки, та відповідно посада, на яку її було поновлено постановою суду апеляційної інстанції /т. 3 а.с. 78/
Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 27 червня 2013 р. залишено без задоволення заяву виконавчого комітету Черкаської міської ради про роз`яснення постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 07 вересня 2011 р. /т. 3 а.с.п. 81-82/.
Відповідно до частин 1, 2 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.
З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
Згідно ч. 1 ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено що:
1) вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа;
2) кримінальне правопорушення вчинено обвинуваченим;
3) в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.
Виправдувальний вирок також ухвалюється при встановленні судом підстав для закриття кримінального провадження, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 284 цього Кодексу.
Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність події кримінального правопорушення.
Згідно ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид та розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою для закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; 6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; 7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру.

Згідно статті 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим кодексом випадках, - на потерпілого.
Обов`язок доказування належності та допустимості доказів, даних щодо розміру процесуальних витрат та обставин, які характеризують обвинуваченого, покладається на сторону, що їх подає.
Згідно п. 10 ч. 1 ст. 7, частин 1, 2, 4 ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду.
Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.
Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.
Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності події кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_10 , а саме умисному невиконанні службовою особою, яка займає відповідальне становище, постанови Соснівського районного суду м. Черкаси від 04 січня 2011 р., яка набрала законної сили, що заподіяло істотну шкоду громадським інтересам та істотну шкоду здоров`ю потерпілої ОСОБА_7 , оскільки під час судового розгляду, по висунутому прокурором в цій частині обвинуваченню, судом першої інстанції було встановлено відсутність події кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 382 КК України.
Зокрема, як правильно встановив суд першої інстанції, потерпіла ОСОБА_7 була поновлена на посаді начальника управління економіки виконавчого комітету Черкаської міської ради на підставі постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 07 вересня 2011 р., якою скасовано постанову Соснівського районного суду м. Черкаси від 04 січня 2011 р.
При цьому, суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини, відповідно до яких постанова Соснівського районного суду м. Черкаси від 04 січня 2011 р. не набрала законної сили, оскільки була скасована у апеляційному порядку, а тому дійшов обґрунтованого висновку про визнання вищезазначеної частини обвинувачення необґрунтованою у зв`язку з відсутністю події кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 382 КК України, та, як наслідок, відсутність причинного зв`язку в заподіянні потерпілій ОСОБА_7 істотної шкоди здоров`ю. Крім того, суд першої інстанції правильно встановив, що зазначеною постановою суду першої інстанції питання про поновлення ОСОБА_7 на роботі не вирішувалося.
Як встановлено колегією суддів, зазначеною постановою суду першої інстанції, яка була скасована у апеляційному порядку постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 07 вересня 2011 р., визнано протиправним та скасовано розпорядження Черкаського міського голови ОСОБА_10 «Про звільнення ОСОБА_7 » від 01 грудня 2008 р. №331-р (к); визнано неправомірними дії Черкаського міського голови ОСОБА_10 по винесенню оскаржуваного розпорядження; зобов`язано Черкаського міського голову ОСОБА_10 та виконавчий комітет Черкаської міської ради видати розпорядження про звільнення ОСОБА_7 з посади начальника управління економіки виконавчого комітету Черкаської міської ради за п. 1 ст. 40 КЗпП України, у зв`язку з реорганізацією структурних підрозділів апарату Черкаської міської ради та її виконавчих органів з моменту вступу даного рішення в законну силу; стягнуто з Департаменту економічної політики та розвитку виконавчого комітету Черкаської міської ради на користь ОСОБА_7 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 103 843, 38 грн., компенсаційні витрати у розмірі 8801, 29 грн., а всього на загальну суму 112 644, 67 грн.; визнано недійсним запис в трудовій книжці ОСОБА_7 про її звільнення за п. 4 ст. 40 КЗпП та зобов`язано Черкаського міського голову ОСОБА_10 і виконавчий комітет Черкаської міської ради видати ОСОБА_7 дублікат трудової книжки без внесення до неї запису про звільнення за п. 4 ст. 40 КЗпП України. В решті позовних вимог відмовлено.
Крім того, у порядку ч. 2 ст. 404 КПК України колегією суддів під час апеляційного розгляду встановлено, що відповідно до дослідженого судом першої інстанції висновку комісійної судово-медичної експертизи №20-к від 17 червня 2013 р., ОСОБА_7 напротязі тривалого часу страждає на хронічні захворювання ішемічну хворобу серця, стенокардію напруги з порушенням кровообігу 111 ст., атеросклеротичний кардіосклероз СН 11 ст., аритмія; гіпертонічну хворобу 11-111 ст. з кризовим перебігом; хронічну дисциркуляторну атеросклеротичну гіпертензивну енцефалопатію з цефалічним, антено-вегетативним і вести було-атаксичними синдромами; ангіопатію сітківки; хронічну анемію змішаного типу, легка форма; хронічний гепатит, гепатохолецистит, хронічний коліт, фіброматоз і ендометріоз.
Вказані в медичних документах хронічні захворювання ОСОБА_7 мають тенденцію до загострення, які можуть бути наслідками стресових ситуацій, вказаних в постанові про призначення комісійної судово-медичної експертизи від 17 червня 2013 р., тобто стрес сам по собі має провокуючий характер для виникнення таких загострень /т. 4 а.с.п. 205-207/.
Колегія суддів приходить до висновку про те, що зазначений висновок комісійної судово-медичної експертизи спростовує доводи висунутого ОСОБА_10 обвинувачення про те, що саме внаслідок незаконних дій ОСОБА_10 , пов`язаних з незаконним звільненням та невиконанням судових рішень, які створили тривалу стресову ситуацію, завдано істотної шкоди здоров`ю потерпілої ОСОБА_7 у вигляді вищезазначених захворювань, оскільки зроблені експертами за результатами досліджень висновки підтверджують відсутність причинного зв`язку між діянням, яке інкримінується обвинуваченому, та наслідками, що настали у потерпілої ОСОБА_7 .
При цьому, суд першої інстанції навів у вироку відповідні мотиви, з яких він фактично відкинув докази сторони обвинувачення на підтвердження винуватості ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, зокрема, показання потерпілої ОСОБА_7 , свідків ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 та ОСОБА_16 , дані, що містяться у копії свідоцтва про народження ОСОБА_25 , ІНФОРМАЦІЯ_2 /т. 3 а.с.п. 10/, дані, що містяться у копії розпорядження №423-р (к) від 24 вересня 2003 р. про призначення ОСОБА_7 на посаду начальника управління економіки /т. 3 а.с.п. 11-12/, дані, що містяться у копії розпорядження про присвоєння ОСОБА_7 рангу /т. 3 а.с.п. 13/, дані, що містяться у оригіналі розпорядження №104-р (к) від 19 березня 2008 р. про звільнення ОСОБА_7 за систематичне невиконання без поважних причин покладених на неї службових обов`язків /т. 3 а.с.п. 14-15/, дані, що містяться у копії постанови Соснівського районного суду м. Черкаси від 07 травня 2008 р. /т. 3 а.с.п. 16-18/, дані, що містяться у копії постанови Соснівського районного суду м. Черкаси від 23 жовтня 2008 р., яка змінена постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 09 грудня 2009 р. в частині визнання недійсним акта службового розслідування від 14 березня 2008 р. та залишені без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 21 березня 2013 р., відповідно до яких визнано неправомірним та скасовано розпорядження міського голови №104-р (к) від 19 березня 2008 р. про звільнення ОСОБА_7 , та поновлено її на роботі, постанову в частині поновлення на роботі суд допустив до негайного виконання /т. 3 а.с.п. 19-31/, дані, що містяться у оригіналі розпорядження міського голови №331-р (к) від 02 грудня 2008 р. про звільнення ОСОБА_7 /т. 3 а.с.п. 37-38/, дані, що містяться у оригіналах та копіях службових записок відносно ОСОБА_7 , її поясненнях, актах, доповідних записках /т. 3 а.с.п. 39-70/, дані, що містяться у оригіналі заяви ОСОБА_7 міському голові про виконання рішення суду про поновлення на роботі /т. 3 а.с.п. 72/, дані, що містяться уоригіналі відповіді керуючого справами виконавчого комітету від 05 грудня 2011 р., відповідно до яких повідомлено останню, що у структурі виконавчих органів Черкаської міської ради відсутній структурний підрозділ і посада, на яку її поновили /т. 3 а.с.п. 71/, дані, що містяться у оригіналі заяви ОСОБА_7 міському голові про виконання рішення суду від 07 вересня 2011 р.про поновлення її на роботі, яка отримана Департаментом управління справами Черкаської міської ради 22 лютого 2013 р. /т. 3 а.с.п. 77/, дані, що містятьсяу оригіналі листа міського голови від 22 лютого 2013 р., відповідно до яких ОСОБА_7 повідомлено, що у структурі виконавчих органів Черкаської міської ради відсутній структурний підрозділ і посада, на яку її поновили, у зв`язку з цим до суду направлена заява про роз`яснення судового рішення /т. 3 а.с.п. 78/, дані, що містяться у копії заяви про роз`яснення постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 07 вересня 2011 р. відносно поновлення ОСОБА_7 /т. 3 а.с.п. 79-80/, дані, що містяться у копії ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 27 червня 2013 р., відповідно до яких заяву про роз`яснення рішення від 07 вересня 2011 р. відносно поновлення ОСОБА_7 залишено без задоволення /т. 3 а.с.п. 81-82/, дані, що містяться у оригіналі висновку експертів від 17 червня 2013 р. /т. 4 а.с. 205-207/, дані, що містяться в копії довідки МСЕК від 23 серпня 2011 р., відповідно до яких ОСОБА_7 встановлена друга група інвалідності /т. 4 а.с.п. 208/, дані, що містяться у копії особової справи ОСОБА_10 /т. 4 а.с.п. 222-248/, дані, що містяться в копії особової картки ОСОБА_7 , відповідно до яких у графі сімейний стан є запис про анкетні дані дитини /т. 5 а.с.п. 130-131/, дані, що містяться у копії розпорядження міського голови №111-р (к) від 31 березня 2008 р. про призначення ОСОБА_26 з 01 квітня 2008 р. на посаду начальника управління економіки /т. 5 а.с.п. 132/, дані, що містяться у копії листка непрацездатності, виданому ОСОБА_7 /т. 5 а.с.п. 133/, дані, що містяться у копії постанови Соснівського районного суду м. Черкаси від 08 квітня 2013 р., яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 20 червня 2013 р., якою задоволено заяву ОСОБА_7 про поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчого листа про поновлення її на роботі, виданого 28 лютого 2013 р. /т. 5 а.с.п. 134, 135/, дані, що містяться у копіях диплому та сертифікатах, виданих ОСОБА_7 /т.5 а.с.п. 136-144/, дані, що містяться у копії розпорядження №10-р (к) від 17 січня 2008 р. про заходи дисциплінарного впливу стосовно ОСОБА_7 /т. 5 а.с.п. 145/, дані, що містяться у копії довідки про смерть ОСОБА_27 /т. 5 а.с.п. 146/, дані, що містяться у копії розпорядження №45-р (к) від 08 лютого 2008 р. про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_7 /т. 5 а.с.п. 147/, дані, що містяться у копії розпорядження №103-р (к) від 18 березня 2008 р. про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_7 /т. 5 а.с.п. 148/, дані, що містяться у копії постанови про закінчення виконавчого провадження від 06 травня 2009 р. /т. 5 а.с.п. 149/, дані, що містяться у копії постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження від 30 жовтня 2008 р. /т. 5 а.с.п. 150/, дані, що містяться у копії постанови про відкриття виконавчого провадження від 14 листопада 2008 р. /т. 5 а.с.п. 154/, оскільки суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що зазначені докази не підтверджують існування обставин, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 91 КПК України.
Колегія суддів звертає увагу на те, що як у поданих апеляційних скаргах, так і у судовому засіданні під час апеляційного розгляду, прокурор та потерпіла ОСОБА_7 не заперечували встановлених судом першої інстанції фактичних обставин, відповідно до яких ОСОБА_7 була поновлена на посаді начальника управління економіки виконавчого комітету Черкаської міської ради саме на підставі постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 07 вересня 2011 р.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтувалося на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у відповідності до вимог закону, провів оцінку кожного із зазначених доказів з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, та прийшов обґрунтованого висновку, що зазначені докази не підтверджують наявність події інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення.
Крім того, судом першої інстанції було встановлено, що у відповідності до вимог ст.ст. 110, 291 КПК України прокурором не було висунуто ОСОБА_10 обвинувачення за умисне невиконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 07 вересня 2011 р., а матеріали кримінального провадження не містять даних про внесення до Єдиного реєстру досудових розслідування відомостей про невиконання ОСОБА_10 постанови Соснівського районного суду м. Черкаси від 04 січня 2011 р.
Відповідно до даних витягу з Єдиного реєстру досудових розслідування від 26 березня 2013 р., які були внесені за заявою ОСОБА_7 , службовими особами Черкаської міської ради протягом 2011-2013 років умисно не виконано постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 07 вересня 2011 р. щодо поновлення ОСОБА_7 на посаді начальника управління економіки виконавчого комітету Черкаської міської ради /т. 3 а.с.п. 179, 180/.
Прокурором та потерпілою ОСОБА_7 не доведено те, що постанова Соснівського районного суду м. Черкаси від 04 січня 2011 р., в умисному невиконанні якої обвинувачується ОСОБА_10 , набрала у встановленому законом порядку законної сили. Крім того, зазначені доводи сторони обвинувачення спростовуються даними резолютивної частини постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 07 вересня 2011 р.
Як встановив суд першої інстанції, з вересня 2006 року ОСОБА_14 перебував на публічній службі у Черкаській міській раді, де займав посаду заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради. Розпорядженням №270-р (к) від 20 вересня 2006 р. ОСОБА_14 присвоєно п`ятий ранг посадової особи місцевого самоврядування /т. 3 а.с.п. 89/.
Розпорядженням Черкаського міського голови ОСОБА_10 №286-р (к) від 20 жовтня 2008 р. ОСОБА_14 звільнено із займаної посади з 20 жовтня 2008 р. за п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв`язку із скороченням чисельності керівництва міської ради та її виконавчого комітету і припиненням повноважень /т. 3 а.с.п. 30/.
Постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 15 квітня 2009 р., залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 26 листопада 2010 р., частково задоволено адміністративний позов ОСОБА_14 до Черкаського міського голови, виконавчого комітету Черкаської міської ради та Черкаської міської ради про визнання дій Черкаського міського голови неправомірними, визнання нечинним розпорядження міського голови та поновлення на роботі: визнано неправомірним та скасовано розпорядження Черкаського міського голови №286-р (к) від 20 жовтня 2008 р., та поновлено ОСОБА_14 на посаді заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради, члена виконавчого комітету Черкаської міської ради з 20 жовтня 2008 р.
Стягнуто з виконкому Черкаської міської ради на користь ОСОБА_14 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 56 088, 29 грн.
Визнано нечинним п. 8 рішення Черкаської міської ради «Про визначення чисельності виконавчого комітету Черкаської міської ради, затвердження його персонального складу та заступників міського голови з питань діяльності виконавчих органів і керуючого справами виконавчого комітету» від 29 липня 2008 р. №4-589 щодо втрати чинності рішення Черкаської міської ради «Про утворення виконавчого комітету Черкаської міської ради та затвердження заступників міського голови з питань виконавчих органів ради» від 15 вересня 2006 р. №2-79 в частині п. 3 про затвердження ОСОБА_14 членом виконавчого комітету, заступником міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради.
Постанову суду в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку допущено до негайного виконання.
Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 19 січня 2012 р. залишено без змін ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 26 листопада 2010 р. /т. 3 а.с.п. 94-98/.
Як було встановлено судом першої інстанції, постановою головного державного виконавця підрозділу примусового виконання рішень Головного управління юстиції у Черкаській області від 25 травня 2009 р. відкрито виконавче провадження щодо виконання виконавчого листа №2а-25, виданого 23 квітня 2009 р. Придніпровським районним судом м. Черкаси, про поновлення ОСОБА_14 на посаді заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради, члена виконавчого комітету Черкаської міської ради та стягнення 10019 грн., де боржником було зазначено виконавчий комітет Черкаської міської ради.
Відповідно до листа Черкаської міської ради від 09 червня 2009 р. №4944-01-21 повідомлено підрозділ виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Черкаській області про неможливість виконання постанови суду про поновлення ОСОБА_14 на роботі з тих підстав, що прийняття на службу в органи місцевого самоврядування на посади заступників міського голови відноситься до виключної компетенції відповідної ради, а виконавчий комітет, як орган місцевого самоврядування, не наділений повноваженнями щодо прийняття, звільнення з посади та поновлення заступників міського голови /т. 3 а.с.п. 111/.
Постановою державного виконавця підрозділу примусового виконання рішень Головного управління юстиції у Черкаській області від 13 липня 2009 р. у зазначеному виконавчому провадженні накладено арешт на кошти у межах суми 10 019, 00 грн., що належать боржнику - виконавчому комітету Черкаської міської ради /т. 3 а.с.п. 110/.
Відповідно до листа Черкаської міської ради від 21 вересня 2009 р. №8179-01-21 повідомлено підрозділ виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Черкаській області про неможливість виконання постанови суду про поновлення ОСОБА_14 на роботі з тих підстав, що рішення про поновлення на роботі ОСОБА_14 , Черкаською міською радою не прийняті, а тому відсутні правові підстави для видання відповідних розпоряджень.
23 жовтня 2009 р. головним державним виконавцем підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Черкаській області прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження, в частині поновлення ОСОБА_14 на посаді заступника міського голови, з підстав неможливості виконання рішення без участі боржника.
12 жовтня 2009 р. Придніпровським районним судом м. Черкаси видано новий виконавчий лист №2а-25/2009, за яким боржником суд визначив Черкаського міського голову ОСОБА_10 .
Постановою заступника начальника центрального відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції від 16 жовтня 2009 р. відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2а-25/2009 від 12 жовтня 2009 р.
Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2009 р. у справі №2а-4972/09/2370 постанову про відкриття виконавчого провадження від 16 жовтня 2009 р. скасовано.
На виконання постанови суду, центральним відділом державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції прийнято постанову від 08 грудня 2009 р. про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 4 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».
09 грудня 2009 р. ОСОБА_14 звернувся до центрального відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції з заявою про відкриття виконавчого провадження та примусове виконання виконавчого листа №2а-25/2009 від 12 жовтня 2009 р., та постановою від 09 грудня 2009 р. відкрито виконавче провадження по виконанню виконавчого листа №2а-25/2009 від 12 жовтня 2009 р.
Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 13 січня 2010 р., залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 23 вересня 2010 р., відмовлено у задоволенні адміністративного позову Черкаського міського голови до центрального відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції, третя особа ОСОБА_14 , про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 09 грудня 2009 р. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 27 липня 2012 р. зазначені рішення судів першої та апеляційної інстанцій залишено без змін /т. 3 а.с.п. 100-109/.
Розпорядженням Черкаського міського голови від 13 серпня 2010 р. №199-р (к) ОСОБА_14 поновлено на посаді заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради, члена виконавчого комітету з 20 жовтня 2008 р. /т. 3 а.с. 92/.
Листом Черкаської міської ради №917-01.8 від 13 серпня 2010 р. ОСОБА_14 направлено копію вищезазначеного розпорядження про поновлення на роботі /т. 3 а.с.п. 99/.
Постановою Київського апеляційного адміністративного суду України від 07 квітня 2011 р. постанову Придніпровського районного суду м. Черкаси від 03 серпня 2010 р. скасовано та ухвалено нову постанову, якою ОСОБА_14 відмовлено у задоволенні адміністративного позову до Черкаського міського голови ОСОБА_10 про визнання бездіяльності Черкаського міського голови ОСОБА_10 щодо невиконання постанови Придніпровського районного суду м. Черкаси від 15 квітня 2009 р. в частині негайного поновлення ОСОБА_14 на посаді заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради, члена виконавчого комітету з 20 жовтня 2008 р. протиправною та відшкодування моральної шкоди /т. 6 а.с.п. 7-9/.
Ухвалюючи виправдувальний вирок в частині умисного невиконання ОСОБА_10 постанови Придніпровського районного суду м. Черкаси від 15 квітня 2009 р., яка в частині поновлення ОСОБА_14 на роботі була допущена до негайного виконання, суд першої інстанції правильно виходив з того, що обвинувачений не мав реальної можливості виконати постанову суду в період часу з 15 квітня 2009 р. шляхом видачі відповідного розпорядження про його поновлення і фактичного допущення його до виконання попередніх обов`язків, оскільки відкрите 25 травня 2009 р. виконавче провадження по виконанню саме виконавчим комітетом Черкаської міської ради виконавчого листа №2а-25 від 23 квітня 2009 р., виданого Придніпровським районним судом м. Черкаси про поновлення ОСОБА_14 на посаді заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради, члена виконавчого комітету Черкаської міської ради та стягнення 10 019 грн., було закінчене 23 жовтня 2009 р. з підстав неможливості виконання рішення без участі боржника, а постанову заступника начальника центрального відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції від 16 жовтня 2009 р. про відкриття виконавчого провадження постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2009 р., яка набрала законної сили, було скасовано та центральним відділом державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції прийнято постанову від 08 грудня 2009 р. про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 4 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».
Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 13 січня 2010 р., залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 23 вересня 2010 р., відмовлено у задоволенні адміністративного позову Черкаського міського голови до центрального відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції, третя особа ОСОБА_14 , про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 09 грудня 2009 р.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що обвинувачений не мав реальної можливості виконати рішення суду про поновлення на роботі, починаючи з моменту відкриття 09 грудня 2009 р. виконавчого провадження по примусовому виконанню виконавчого листа №2а-25/2009 від 12 жовтня 2009 р. по день видачі розпорядження про поновлення ОСОБА_14 на роботі 13 серпня 2010 р., оскільки під час судового розгляду судом першої інстанції було встановлено, що обвинувачений у межах своєї компетенції та у спосіб, передбачений законом, вживав належних заходів для виконання судового рішення щодо ОСОБА_14 .
Такі висновки суду першої інстанції грунтуються на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження та підтверджуються безпосередньо дослідженими у судовому засіданні та наведеними у вироку доказами, яким суд першої інстанції дав оцінку з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупності зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку.
Так, судом першої інстанції було встановлено, що 20 січня 2010 р. Черкаський міський голова ОСОБА_10 звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси із завою (№295-01021) про роз`яснення постанови Придніпровського районного суду м. Черкаси від 15 квітня 2009 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_14 до Черкаського міського голови, виконавчого комітету Черкаської міської ради та Черкаської міської ради про визнання дій неправомірними, визнання нечинними розпорядження міського голови та поновлення на роботі, в якій просив роз`яснити, який саме відповідач за адміністративним позовом та у який спосіб повинен виконати рішення суду в частині поновлення ОСОБА_14 на роботі /т. 5 а.с.п. 236-237/.
Відповідно до даних листа Придніпровського районного суд м. Черкаси №1615 від 31 березня 2010 р. Черкаського міського голову ОСОБА_10 повідомлено про неможливість розгляду заяви про роз`яснення постанови суду про поновлення ОСОБА_14 на роботі, оскільки адміністративна справа знаходиться на розгляді в Київському апеляційному адміністративному суді, апеляційний розгляд був проведений 26 листопада 2010 р. /т. 5 а.с.п. 238/.
Ураховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що прокурором не були спростовані під час судового розгляду доводи обвинуваченого ОСОБА_10 про відсутність у нього прямого умислу на невиконання вищезазначеного судового рішення, а докази, надані суду стороною обвинувачення, та безпосередньо досліджені під час судового розгляду, зокрема, показання потерпілого ОСОБА_14 , показання свідків ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_17 та ОСОБА_16 , а також дані, що містяться у копії розпорядження №270-р (к) від 20 вересня 2006 р. про ОСОБА_14 , відповідно до яких останній приступив до виконання повноважень члена виконавчого комітету, заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради /т. 3 а.с.п. 89/, дані, що містяться у копії рішення Черкаської міської ради №2-602 від 22 травня 2007 року про внесення змін до персонального складу виконавчого комітету Черкаської міської ради, відповідно до яких ОСОБА_19 виведено зі складу виконавчого комітету та припинено виконання повноважень заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради /т. 2 а.с.п. 172-175/, дані, що містяться у оригіналі розпорядження №210-р (к) від 30 липня 2008 р. про «Про попередження заступників міського голови з питань діяльності органів ради про наступне вивільнення» /т. 2 а.с.п. 182/, дані, що містяться у додатку 2 до оригіналу розпорядження №210-р (к) від 30 липня 2008 р., відповідно до якого ОСОБА_14 попереджено про наступне вивільнення у зв`язку із скороченням чисельності керівництва міської ради та її виконавчого комітету /т. 3 а.с.п. 90/, дані, що містяться у оригіналі розпорядження №286-р (к) від 20 жовтня 2008 р. про звільнення ОСОБА_14 /т. 3 а.с.п. 90/, дані, що містяться у копії постанови Придніпровського районного суду м. Черкаси від 15 квітня 2009 р., яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 26 листопада 2010 р., відповідно до яких визнано неправомірним та скасовано розпорядження міського голови №286-р (к) від 20 жовтня 2008 р. про звільнення ОСОБА_14 , та поновлено його на роботі, постанову в частині поновлення на посаді суд допустив до негайного виконання /т. 3 а.с.п. 94-98/, дані, що містяться у копії листа міського голови від 09 червня 2009 р. до виконавчої служби про те, що у випадку виконання постанови виконавчим комітетом будуть перевищенні повноваження, такі повноваження надані виключно міській раді /т. 3 а.с.п. 111/, дані, що містяться у копії постанови державного виконавця від 13 липня 2009 р. про арешт коштів боржника виконавчого комітету Черкаської міської ради /т. 3 а.с.п. 110/, дані, що містяться у копії розпорядження міського голови №199-р (к) від 13 серпня 2010 р. про поновлення на посаді ОСОБА_14 /т. 3 а.с.п. 92/, дані, що містяться у оригіналі листа міського голови ОСОБА_14 від 13 серпня 2010 р., відповідно до яких повідомлено останнього, що його відповідно до розпорядження міського голови від 13 серпня 2010 р. поновлено на роботі /т. 3 а.с.п. 99/, дані, що містяться у копії постанови Черкаського окружного адміністративного суду від 13 січня 2010 р., яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 23 вересня 2010 р., якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_10 до центрального відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції про скасування постанови від 09 грудня 2009 р. відмовлено /т. 3 а.с.п. 100-109/, дані, що містяться у копії листа заступника міського голови від 18 серпня 2010 р., відповідно до яких міським головою видано розпорядження від 13 серпня 2010 р. про поновлення на роботі ОСОБА_14 /т. 2 а.с.п. 221/, дані, що містяться у оригіналі розпорядження №274-р (к) від 28 жовтня 2010 р. про звільнення ОСОБА_14 /т. 3 а.с.п. 90/, дані, що містяться у копії постанови Соснівського районного суду м. Черкаси від 01 серпня 2007 р., яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 10 вересня 2008 р., якою визнано протиправним та скасовано пункт №3 рішення Черкаської міської ради № 2-602 від 22 травня 2007 р., яким ОСОБА_14 виведено зі складу виконавчого комітету та припинено виконання повноважень заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради /т. 3 а.с.п. 130-131/, дані, що містяться у копії постанови Придніпровського районного суду м. Черкаси від 30 квітня 2010 р., відповідно до яких скаргу ОСОБА_14 на постанову помічника прокурора м. Черкаси від 13 квітня 2010 р. про відмову в порушенні кримінальної справи стосовно міського голови ОСОБА_10 за ст. 382 КК України задоволено, та зазначену постанову скасовано /т. 3 а.с.п. 130-131/, дані, що містяться у копії постанови Придніпровського районного суду м. Черкаси від 21 червня 2010 р., яка залишена без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 15 липня 2010 р., якою скаргу ОСОБА_14 на постанову прокурора м. Черкаси від 28 травня 2010 р. про відмову в порушенні кримінальної справи стосовно міського голови ОСОБА_10 за ст. 382 КК України задоволено, та зазначену постанову скасовано /т. 3 а.с.п. 132-137/, дані, що містяться у копії постанови Придніпровського районного суду м. Черкаси від 15 жовтня 2010 р., якою скаргу ОСОБА_14 на постанову старшого слідчого прокуратури м. Черкаси від 26 серпня 2010 р. про відмову в порушенні кримінальної справи стосовно міського голови ОСОБА_10 за ст. 382 КК України задоволено, та зазначену постанову скасовано /т. 3 а.с.п. 125-127/, дані, що містяться у копії постанови Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12 травня 2011 р., якою скаргу ОСОБА_14 на постанову старшого слідчого прокуратури м. Черкаси від 20 квітня 2011 р. про відмову в порушенні кримінальної справи стосовно міського голови ОСОБА_10 за ст. 382 КК України задоволено, та зазначену постанову скасовано /т. 3 а.с.п. 148-149/, дані, що містяться у копії постанови Придніпровського районного суду м. Черкаси від 15 травня 2012 р., яка залишена без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 19 червня 2012 р., якою скаргу ОСОБА_14 на постанову старшого слідчого прокуратури м. Черкаси від 26 березня 2012 р. про відмову в порушенні кримінальної справи стосовно міського голови ОСОБА_10 за ст. 382 КК України задоволено, та зазначену постанову скасовано /т. 3 а.с.п. 152-156/, дані, що містяться у копії постанови Придніпровського районного суду м. Черкаси від 07 вересня 2012 р., якою скаргу ОСОБА_14 на постанову старшого слідчого прокуратури м. Черкаси від 09 серпня 2012 р. про відмову в порушенні кримінальної справи стосовно міського голови ОСОБА_10 за ст. 382 КК України задоволено, та зазначену постанову скасовано /т. 3 а.с.п. 157-158/, дані, що містяться у копії постанови Придніпровського районного суду м. Черкаси від 20 лютого 2013 р., відповідно до яких скаргу ОСОБА_14 на постанову старшого прокурора прокуратури м. Черкаси від 15 жовтня 2012 р. про відмову в порушенні кримінальної справи стосовно міського голови ОСОБА_10 за ст. 382 КК України задоволено, та зазначену постанову скасовано /т. 3 а.с.п. 161-162/, - прямо чи непрямо не підтверджують існування обставин, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 91 КПК України.
При цьому, суд першої інстанції обгрунтовано відхилив доводи сторони обвинувачення про те, що ОСОБА_10 не виконав постанови суду відносно ОСОБА_14 , зокрема, не вжив передбачених законом і судовим актом заходів, необхідних до його виконання, хоча мав реальну можливість виконати судовий акт і таким чином позбавив ОСОБА_14 наданого законодавством України права на поновлення порушених прав, оскільки вони не знайшли належного підтвердження під час судового розгляду та спростовуються наведеними у вироку доказами.

Таким чином, колегія вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що стороною обвинувачення не доведено, що в діянні ОСОБА_10 є склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 382 КК України.
Як встановив суд першої інстанції, з вересня 2006 року ОСОБА_8 перебував на публічній службі у Черкаській міській раді, де займав посаду члена виконавчого комітету, заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради. Розпорядженням №267-р (к) від 18 вересня 2006 р. ОСОБА_8 присвоєно п`ятий ранг посадової особи місцевого самоврядування /т. 2 а.с.п. 171/.
22 травня 2007 р. Черкаською міською радою було прийнято рішення №2-602 «Про внесення змін до персонального складу виконавчого комітету Черкаської міської ради, затвердження заступників міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради, чисельності апарату ради та її виконавчих органів, встановлення заступникам міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради порядку виплати та розмірів надбавок, преміювання та надання матеріальної допомоги», відповідно до якого ОСОБА_8 було виведено зі складу виконавчого комітету та припинено виконання повноважень заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради /т. 2 а.с.п. 171-175/.
Постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 29 серпня 2007 р., яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 09 листопада 2010 року, визнано протиправним та скасовано пункт №2 рішення Черкаської міської ради №2-602 від 22 травня 2007 р., яким ОСОБА_8 виведено зі складу виконавчого комітету та припинено виконання повноважень заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради /т. 2 а.с.п. 223, 225/.

29 липня 2008 р. Черкаською міською радою було прийнято рішення №4-589 «Про визначення чисельності виконавчого комітету Черкаської міської ради, затвердження його персонального складу та заступників міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради і керуючого справами виконавчого комітету», відповідно до якого ОСОБА_28 затверджено заступником міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради, членом виконавчого комітету /т. 2 а.с.п. 179-181/.
Розпорядженням Черкаського міського голови №210-р (к) від 30 липня 2008 р. керуючому справами виконавчого комітету ОСОБА_29 доручено персонально попередити під розписку заступників міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради про наступне вивільнення у зв`язку із скороченням чисельності керівництва міської ради та її виконавчого комітету /т. 2 а.с.п. 182/.
11 серпня 2008 р. ОСОБА_8 було повідомлено про наступне вивільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва та праці виконавчого комітету Черкаської міської ради /т. 2 а.с.п. 184/.
Розпорядженням Черкаського міського голови №300-р (к) від 06 листопада 2008 р. ОСОБА_8 звільнено з посади заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради 06 листопада 2008 р. за п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв`язку із скороченням численності керівництва міської ради та її виконавчого комітету і припиненням повноважень /т. 2 а.с.п. 183/.
Постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 19 березня 2009 р., залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду України від 16 липня 2010 р., частково задоволено адміністративний позов ОСОБА_8 до Черкаського міського голови ОСОБА_10 , виконавчого комітету Черкаської міської ради та Черкаської міської ради про визнання неправомірними дій Черкаського міського голови, визнання нечинним розпорядження міського голови та поновлення на роботі: визнано розпорядження Черкаського міського голови №300-р (к) від 06 листопада 2008 р. про звільнення ОСОБА_8 за п. 1 ст. 40 КЗпП України неправомірним та скасовано його; поновлено ОСОБА_8 на посаді заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів виконавчого комітету Черкаської міської ради з 06 листопада 2008 р.; визнано п. 8 рішення Черкаської міської ради №4-589 від 29 липня 2008 р. «Про визначення чисельності виконавчого комітету Черкаської міської ради, затвердження його персонального складу та заступників міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради і керуючого справами виконавчого комітету» щодо втрати чинності рішення Черкаської міської ради «Про утворення виконавчого комітету Черкаської міської ради та затвердження заступників міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради» від 15 вересня 2006 р. №2-79 в частині п. 4 про призначення ОСОБА_8 членом виконавчого комітету, заступником міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради, нечинним; стягнуто з виконавчого комітету Черкаської міської ради на користь ОСОБА_8 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 42 396, 36 грн. з 06 листопада 2008 р. по 19 березня 2009 р., без відрахування на обов`язкові платежі та податки; стягнуто з виконавчого комітету Черкаської міської ради на користь держави судові витрати в сумі 423, 96 грн.
Суд допустив до негайного виконання постанову в частині поновлення ОСОБА_8 на посаді заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів виконавчого комітету Черкаської міської ради та стягнення середнього заробітку за один місяць в сумі 10 317, 5 грн.
Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 22 січня 2014 р. постанову Придніпровського районного суду м. Черкаси від 19 березня 2009 р. та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду України від 16 липня 2010 р. залишено без змін /т. 2 а.с.п. 185-198/.
27 березня 2009 р. ОСОБА_8 звернувся із заявою до Черкаської міської ради, яка була отримана 31 березня 2009 р., в якій просив виконати постанову Придніпровського районного суду м. Черкаси від 19 березня 2009 р., копію постанови заявником суду було надано в додатку /т. 2 а.с.п. 201/.
Листом Черкаського міського голови ОСОБА_10 №1596-2 від 29 квітня 2009 р. ОСОБА_8 було відмовлено у задоволенні вищезазначеної заяви, оскільки надана ОСОБА_8 копія постанови не відповідала вимогам Інструкції з діловодства в місцевому загальному суді, - викладена на кількох аркушах копія не була прошнурована і скріплена підписом працівника апарату суду та печаткою суду із зазначенням кількості зшитих аркушів /т. 2 а.с.п. 202/.
19 травня 2009 р. ОСОБА_8 повторно звернувся із заявою до Черкаської міської ради, яка була отримана 20 травня 2009 р., в якій просив виконати постанову Придніпровського районного суду м. Черкаси від 19 березня 2009 р., копію постанови суду заявником було надано в додатку /т. 2 а.с.п. 203-204/.
Як було встановлено судом першої інстанції, 12 червня 2009 р. Черкаським міським головою ОСОБА_10 відповідно до ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», на виконання постанови державного виконавця підрозділу примусового виконання рішень Головного управління юстиції у Черкаській області про відкриття виконавчого провадження від 22 травня 2009 р. ВП №12994112 щодо виконання Черкаською міською радою та виконавчим комітетом Черкаської міської ради виконавчого листа №2а-36 від 02 квітня 2009 р., виданого Придніпровським районним судом м. Черкаси про поновлення ОСОБА_8 на посаді заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради, члена виконавчого комітету Черкаської міської ради з 06 листопада 2008 р., був внесений на розгляд Черкаської міської ради проект рішення ради «Про виконання постанови про відкриття виконавчого провадження від 22 травня 2009 р.» /т. 5 а.с.п. 173-175/.
Відповідно до даних дослідженого судом першої інстанції протоколу №1 від 18 червня 2009 р. спільного засідання постійних комісій Черкаської міської ради, було прийнято рішення про внесення пропозиції Черкаського міського голови на розгляд сесії Черкаської міської ради /т. 5 а.с.п. 176-180/.
Рішенням четвертої сесії Черкаської міської ради (без номеру) від 18 червня 2009 р., яке оформлене протоколом, пропозицію Черкаського міського голови ОСОБА_10 про виконання постанови державного виконавця від 22 травня 2009 р. не підтримано, рішення не прийнято /т. 5 а.с.п. 191-192/.
Листом Черкаського міського голови ОСОБА_10 №2882-2 від 19 червня 2009 р. ОСОБА_8 відмовлено у задоволенні заяви з тих підстав, що у виконавчому документі, виданому Придніпровським районним судом м. Черкаси, боржниками визначено Черкаську міську раду та її виконавчий комітет. Разом з тим, як зазначається у листі, з метою реалізації наданих міському голові повноважень, визначених ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», останнім внесено на розгляд Черкаської міської ради та її виконавчого органу проекти рішень «Про виконання постанови про відкриття виконавчого провадження від 22 травня 2009 р.», змістом зазначених проектів передбачено поновити ОСОБА_8 на посаді заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради, члена виконавчого комітету. На засіданні виконавчого комітету Черкаської міської ради 15 червня 2009 р. розглянуто зазначений проект рішення та виконавчим комітетом у результаті голосування не прийнято рішення про поновлення ОСОБА_8 на посаді заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради, члена виконавчого комітету. На пленарному засіданні сесії Черкаської міської ради 18 червня 2009 р. рішення про поновлення ОСОБА_8 на роботі в результаті голосування не прийнято /т. 2 а.с. 205/.
На звернення ОСОБА_8 від 09 липня 2009 р. останньому Черкаським міським головю ОСОБА_10 надано відповідь про неможливість виконання постанови суду про поновлення на роботі з тих підстав, що у виконавчому документі боржниками визначено Черкаську міську раду та її виконавчий комітет /т. 2 а.с.п. 208/.
Як було встановлено судом першої інстанції, 02 квітня 2009 р. Придніпровським районним судом м. Черкаси виданий виконавчий лист №2а-36 про поновлення ОСОБА_8 на посаді заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради, члена виконавчого комітету з 06 листопада 2008 р.
22 травня 2009 р. за заявою стягувача ОСОБА_8 , головним державним виконавцем підрозділу примусового виконання рішень Головного управління юстиції у Черкаській області ОСОБА_30 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа №2а-36, виданого 02 квітня 2009 р. Придніпровським районним судом м. Черкаси про поновлення ОСОБА_8 на посаді заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради, члена виконавчого комітету з 06 листопада 2008 р. Відповідно до постанови, боржниками у виконавчому провадженні вказані Черкаська міська рада та виконавчий комітет Черкаської міської ради, боржникам запропоновано виконати рішення суду в строк до семи днів з моменту отримання постанови про відкриття виконавчого провадження /т. 5 а.с.п. 165/.
Відповідно до даних подання про встановлення способу виконаня судового рішення від 06 жовтня 2009 р. №2142-09-01, в ході виконання постанови суду про поновлення ОСОБА_8 на роботі, 10 червня 2009 р. державним виконавцем здійснено вихід за місцем виконання судового рішення та складено акт про те, що рішення суду боржником не виконано. 13 липня 2009 р. державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу за невиконання судового рішення.
31 липня 2009 р. державним виконавцем повторно здійснено вихід за місцем виконання рішення суду за адресою: м. Черкаси, вул. Б. Вишневецького, 36, де встановлено, що рішення суду про поновлення ОСОБА_8 на роботі не виконано, про що складено акт; цього ж дня, державним виконавцем вручено боржнику вимогу, якою зобов`язано в п`ятиденний термін з дня отримання вимоги виконати судове рішення.
У зв`язку з невиконанням судового рішення, 21 серпня 2009 р. державним виконавцем винесено постанову про накладення на боржника штрафу у подвійному розмірі.
На вимогу державного виконавця від 26 серпня 2009 р. щодо повідомлення до повноваження якої посадової особи входить вирішення питання про призначення на посади заступників міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради, повідомлено про те, що прийняття на державну службу в органи місцевого самоврядування на посади заступників міського голови здійснюється шляхом затвердження відповідною радою. 03 вересня 2009 р. державним виконавцем здійснено вихід за місцем виконання судового рішення та складено акт про те, що ОСОБА_8 на посаді заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради, члена виконавчого комітету, не поновлено.
07 вересня 2009 р. державним виконавцем направлено до Придніпровського районного суду м. Черкаси клопотання про притягнення осіб, винних у невиконанні рішення суду, до кримінальної відповідальності. 14 вересня 2009 р. місцевий суд направив зазначене клопотання до прокуратури Черкаської області для розгляду по суті.
Відповідно до даних листа прокуратури Черкаської області №05-1977 від 21 вересня 2009 р. в ході розгляду подання встановлено, що боржниками у зазначеному виконавчому провадженні зазначено Черкаську міську раду та її виконавчий орган, у зв`язку з чим державному виконавцю роз`яснено право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, про роз`яснення рішення суду та встановлення порядку його виконання
06 жовтня 2009 р. головний державний виконавець підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Черкаській області звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси з поданням, в якому просив встановити подальший спосіб виконання постанови Придніпровського районного суду м. Черкаси від 19 березня 2009 р. /т. 5 а.с.п. 170/.
Постановою головного державного виконавця підрозділу примусового виконання рішень Головного управління юстиції у Черкаській області від 20 жовтня 2009 р. закрито зазначене виконавче провадження у зв`язку із поверненням виконавчого документа до органу, який його видав.
12 жовтня 2009 р. Придніпровським районним судом м. Черкаси вдруге видано виконавчий лист №2а-36/2009 про поновлення ОСОБА_8 на посаді заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради, члена виконавчого комітету Черкаської міської ради з 06 листопада 2008 р., де боржником вже було зазначено Черкаського міського голову ОСОБА_10 .
Постановою заступника начальника центрального відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції від 16 жовтня 2009 р. відкрито виконавче провадження по виконанню виконавчого листа №2а-36/2009, виданого 12 жовтня 2009 р. Придніпровським районним судом м. Черкаси.
Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2009 р. постанову про відкриття виконавчого провадження від 16 жовтня 2009 р. скасовано.
Постановою заступника начальника Центрального відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції від 09 грудня 2009 р. втретє відкрито виконавче провадження №16331232 щодо виконання виконавчого листа №2а-36 від 12 жовтня 2009 р., виданого Придніпровським районним судом м. Черкаси, де боржником визначено Черкаського міського голову ОСОБА_10
30 грудня 2009 р. заступник начальника Центрального відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси з поданням про роз`яснення порядку виконання рішення суду, в якому просив у порядку ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» роз`яснити питання про те, якою особою (фізичною або юридичною) являється Черкаський міський голова ОСОБА_10 /т. 5 а.с.п. 169/.
20 січня 2010 р. Черкаський міський голова ОСОБА_10 звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси (отримано судом 22 січня 2010 р.) із заявою про роз`яснення постанови Придніпровського районного суду м. Черкаси від 19 березня 2009 р., в якій просив суд роз`яснити, який відповідач у справі та у який спосіб має виконувати рішення суду в частині поновлення ОСОБА_8 на посаді заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради, члена виконавчого комітету ради /т. 5 а.с.п. 166-168/.
Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 13 січня 2010 р., залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 26 жовтня 2010 р., у задоволенні адміністративного позову міського голови м. Черкаси ОСОБА_10 до центрального відділу державної виконавчої служби Черкаського міського уравління юстиції, третя особа ОСОБА_8 , про скасування постанови заступника начальника центрального відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції від 09 грудня 2009 р. ВП №16331232 відмовлено /т. 2 а.с.п. 213-219/.
Розпорядженням Черкаського міського голови №193-р (к) від 09 серпня 2010 р. поновлено ОСОБА_8 на посаді заступника голови з питань діяльності виконавчих органів ради, виконавчого комітету з 06 листопада 2008 р. /т. 2 а.с.п. 199/.
Листом Черкаського міського голови №887-01-8 від 09 серпня 2010 р. ОСОБА_8 повідомлено про видачу розпорядження №193-р (к) від 09 серпня 2010 р. про поновлення його на роботі /т. 2 а.с.п. 212/.
Ухвалюючи виправдувальний вирок в частині обвинувачення щодо умисного невиконання ОСОБА_10 постанови Придніпровського районного суду м. Черкаси від 19 березня 2009 р., яка в частині поновлення ОСОБА_8 на роботі була допущена до негайного виконання, суд першої інстанції правильно виходив з того, що обвинувачений не мав реальної можливості виконати постанову суду відносно ОСОБА_8 в період часу з 19 березня 2009 р. (дати постановлення судового рішення) по 29 жовтня 2009 р., шляхом видачі відповідного розпорядження про його поновлення і фактичного допущення до виконання попередніх обов`язків, оскільки судом першої інстанції було встановлено, що відкрите 22 травня 2009 р. виконавче провадження по виконанню виконавчого листа №2а-36/2009 від 12 жовтня 2009 р. про поновлення ОСОБА_8 на роботі, де боржником було зазначено Черкаську міську раду та виконавчий комітет Черкаської міської ради, було закрито 20 жовтня 2009 р. у зв`язку із поверненням виконавчого документа до органу, який його видав, а постанову заступника начальника центрального відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції від 16 жовтня 2009 р. про відкриття виконавчого провадження по виконанню виконавчого листа №2а-36/2009, виданого 12 жовтня 2009 р. Придніпровським районним судом м. Черкаси, було скасовано у судовому порядку на підставі постанови Черкаського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2009 р.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що обвинувачений не мав реальної можливості виконати рішення суду про поновлення на роботі, починаючи з моменту відкриття 09 грудня 2009 р. виконавчого провадження по примусовому виконанню виконавчого листа №2а-36/2009, виданого 12 жовтня 2009 р. Придніпровським районним судом м. Черкаси по день видачі розпорядження про поновлення ОСОБА_8 на роботі 09 серпня 2010 р., оскільки під час судового розгляду судом першої інстанції було встановлено, що обвинувачений у межах своєї компетенції та у спосіб, передбачений законом, вживав належних заходів для виконання судового рішення щодо ОСОБА_8 .
Такі висновки суду першої інстанції грунтуються на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження та підтверджуються безпосередньо дослідженими у судовому засіданні доказами, яким суд першої інстанції дав оцінку з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупності зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку.
Показаннями допитаного у судовому засіданні обвинуваченого ОСОБА_10 , який пояснив, що не мав умислу на невиконання судового рішення про поновлення на роботі ОСОБА_8 , оскільки безпосередньо після отримання постанови про відкриття виконавчого провадження дав відповідні доручення про підготовку проектів рішень виконавчого комітету та ради, які були зазначені у виконавчих листах як боржники, та виносив ці проекти на розгляд цих органів, оскільки виключно до їх повноважень входить утворення виконкому ради та затвердження його персонального складу, однак рішення про поновлення ОСОБА_8 на роботі не було прийнято. Державній виконавчій службі також було не зрозумілим, яким чином виконувати рішення суду про поновлення ОСОБА_8 , що підтверджується їх зверненням до суду за відповідними роз`ясненнями. Судом було видано інші виконавчі листи, де боржником було вже зазначено Черкаського міського голову, однак він не розумів, яким чином може виконати зазначене рішення, а тому звертався до суду із заявою про роз`яснення судового рішення. В подальшому, на виконання постанови суду від 29 липня 2010 р., якою було визнано його бездіяльність та зобов`язано видати розпорядження про поновлення ОСОБА_8 на роботі, 09 серпня 2010 року він видав відповідне розпорядження, при цьому зазначене рішення згодом було скасоване у апеляційному порядку.

Показаннями допитаного у судовому засіданні свідка ОСОБА_31 , яка пояснила, що вона була представником Черкаського міського голови, виконавчого комітету та Черкаської міської ради у справах за позовами ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_14 та ОСОБА_7 про поновлення на роботі. На виконання зазначених судових рішень ОСОБА_10 виносилися на розгляд виконавчого комітету та сесії міської ради проекти рішень про поновлення цих осіб на роботі, проте під час голосування рішення прийняті не були у звязку із відсутністю необхідної кількості голосів.

Показаннями допитаного у судовому засіданні свідка ОСОБА_32 , який пояснив, що з червня 2007 р. по жовтень 2010 р. він працював секретарем Черкаської міської ради. Рішенням міської ради заступники міського голови ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_14 були виведені зі складу виконавчого комітету за недоліки в роботі та розпорядженням міського голови ОСОБА_10 звільнені з роботи. На виконання судових рішень про поновлення зазначених осіб на роботі, Черкаським міським головою ОСОБА_10 виносилися на розгляд виконавчого комітету та сесії проекти рішень про поновлення цих осіб на роботі, проте під час голосування рішення прийняті не були, оскільки не набрали необхідної кількості голосів.

Показаннями допитаного у судовому засіданні свідка ОСОБА_33 , яка пояснила, що з грудня 2008 р. вона працювала у відділі правового забезпечення Черкаської міської ради. Рішення про поновлення на роботі ОСОБА_8 тривалий час не було виконане, оскільки у рішенні боржниками було зазначено Черкаську міську раду, виконавчий комітет Черкаської міської ради та Черкаського міського голову, а тому було не зрозумілим, хто повинен був виконувати рішення. Крім того, Черкаська міська рада та виконавчий комітет Черкаської міської ради є колегіальним органом, а тому всі рішення приймаються шляхом голосування. Всі проекти рішень були внесені на розгляд виконавчого комітету, в тому числі щодо поновлення на роботі ОСОБА_8 .

Даними, що містяться у постанові державного виконавця від 22 травня 2009 р. про відкриття виконавчого провадження, де боржником зазначено Черкаську міську раду та виконавчий комітет Черкаської міської ради.

Даними, що містяться у проекті листа погодження проекту рішення Черкаської міської ради щодо виконання постанови про відкриття виконавчого провадження щодо ОСОБА_8 , який зареєстровано у Черкаській міській раді 15 червня 2009 р. та пояснювальній записці до нього.

Даними, що містяться у протоколі спільного засідання постійних комісій від 18 червня 2009 р. щодо виконання постанови про відкриття виконавчого провадження від 22 травня 2009 р. щодо ОСОБА_8 .

Даними, що містяться у протоколі пленарного засідання сесії міської ради від 18 червня 2009 р. щодо виконання постанови про відкриття виконавчого провадження від 22 травня 2009 р. щодо ОСОБА_8 , відповідно до яких рішення про його поновлення не прийнято.

Даними, що містяться у поданні головного державного виконавця державної виконавчої служби від 06 жовтня 2009 р. доПридніпровського районного суду м. Черкаси про встановлення способу виконання рішення суду про поновлення ОСОБА_8 на роботі.
Даними, що містяться у поданні заступника начальника державної виконавчої служби від 30 грудня 2009 р. доПридніпровського районного суду м. Черкаси щодо виконання рішення суду про поновлення ОСОБА_8 на роботі.
Даними, що містяться у заяві заступника Черкаського міського голови від 20 січня 2010 р. про роз`яснення постанови Придніпровського районного суду м. Черкаси від 19 березня 2009 р. відносно поновлення ОСОБА_8 на роботі.

Даними, що містяться у протоколі спільного засідання постійних комісій від 19 серпня 2010 р. щодо розірвання трудових договорів у зв`язку з поновленням ОСОБА_8 та ОСОБА_14 та затвердження останніх заступниками міського голови, відповідно до яких пропозицію не підтримано.

Даними, що містяться у листі Черкаського міського голови Одарича від 09 червня 2009 р., відповідно до якого останній звертає увагу державної виконавчої служби, що виконавчому комітету не надано повноважень щодо прийняття, звільнення з посади, а відповідно і поновлення заступників міського голови, а такі повноваження надані виключно міській раді.
При цьому, суд першої інстанції навів у вироку підстави визнання частини обвинувачення необґрунтованою, та навів у вироку відповідні мотиви, з яких він фактично відкинув докази сторони обвинувачення на підтвердження винуватості ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення.
Так, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що прокурором не були спростовані під час судового розгляду доводи обвинуваченого ОСОБА_10 про відсутність у нього умислу на невиконання судового рішення, що набрало законної сили, а докази, надані суду стороною обвинувачення, та безпосередньо досліджені під час судового розгляду, зокрема показання потерпілого ОСОБА_8 , показання свідків ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_17 та ОСОБА_16 , а також дані, що містяться у копії розпорядження № 267-р (к) від 18 вересня 2006 р. про ОСОБА_8 , відповідно до яких останній приступив до виконання повноважень члена виконавчого комітету, заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради /т. 2 а.с.п. 171/, дані, що містяться у копії рішення Черкаської міської ради №2-602 від 22 травня 2007 р. про внесення змін до персонального складу виконавчого комітету Черкаської міської ради, відповідно до яких ОСОБА_8 виведено зі складу виконавчого комітету та припинено виконання повноважень заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради /т. 2 а.с.п. 172-175/, дані, що містяться у копії рішення Черкаської міської ради №2-677 від 05 червня 2007 р. Про внесення змін до кількісного та персонального складу виконавчого комітету Черкаської міської ради, затвердження заступників міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради, чисельності апарату ради та її виконавчих органів /т. 2 а.с.п. 177-178/, дані, що містяться у копії рішення Черкаської міської ради №4-589 від 29 липня 2008 р. Про визначення чисельності виконавчого комітету Черкаської міської ради, затвердження його персонального складу та заступників міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради і керуючого справами виконавчого комітету, відповідно до яких ОСОБА_28 затверджено заступником міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради, членом виконавчого комітету /т. 2 а.с.п. 179-181/, дані, що містяться у копії розпорядження №206-р (к) від 29 липня 2008 р. про « ОСОБА_28 », відповідно до яких останній приступив до виконання повноважень члена виконавчого комітету, заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради /т. 2 а.с.п. 176/, дані, що містяться у оригіналі розпорядження №210-р (к) від 30 липня 2008 р. про Про попередження заступників міського голови з питань діяльності органів ради про наступне вивільнення /т. 2 а.с.п. 182/, дані, що містяться у додатку 6 до оригіналу розпорядження №210-р (к) від 30 липня 2008 р., відповідно до якого ОСОБА_8 попереджено про наступне вивільнення у зв`язку із скороченням чисельності керівництва міської ради та її виконавчого комітету /т. 2 а.с.п. 184/, дані, що містяться у розпорядженні №300-р (к) від 06 листопада 2008 р. про звільнення ОСОБА_8 /т. 2 а.с.п. 183/, дані, що містяться у копіях постанови Придніпровського районного суду м. Черкаси від 19 березня 2009 р. та ухвалі від 02 квітня 2009 року, які залишені без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 16 липня 2010 р. та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 22 січня 2014 р., відповідно до яких визнано неправомірним та скасовано розпорядження міського голови №300-р (к) від 06 листопада 2008 р. про звільнення ОСОБА_8 , та поновлено його на роботі, постанову в частині поновлення на роботі суд допустив до негайного виконання /т. 2 а.с.п. 185-198/, дані, що містяться у оригіналі заяви ОСОБА_8 міському голові про виконання рішення суду від 19 березня 2009 р.про поновлення його на роботі, яка отримана виконавчим комітетом Черкаської міської ради 31 березня 2009 р. /т. 2 а.с.п. 201/; дані, що містяться уоригіналі листа міського голови ОСОБА_8 від 29 квітня 2009 р., відповідно до яких повідомлено останнього, що надане судове рішення не відповідає вимогам оформлення рішень суду у відповідності з Інструкцією з діловодства в місцевому загальному суді /т. 2 а.с.п. 202/; дані, що містяться у оригіналі заяви ОСОБА_8 міському голові про виконання рішення суду від 19 березня 2009 р.про поновлення його на посаді, яка отримана Черкаським міськвиконкомом 20 травня 2009 р. /т. 2 а.с.п. 203-204/, дані, що містяться у оригіналі відповіді міського голови ОСОБА_8 від 19 червня 2009 р., відповідно до яких повідомлено останнього, що виконавчим комітетом Черкаської міської ради 15.06.2009 р. не прийнято рішення щодо поновлення його на роботі, а також таке рішення не прийнято на пленарному засіданні сесії Черкаської міської ради 18 червня 2009 р. /т. 2 а.с.п. 205/, дані, що містяться у оригіналі звернення ОСОБА_8 міському голові щодо поновлення його на роботі, яке отримано виконавчим комітетом ради 10 липня 2009 р. /т. 2 а.с.п. 206-207/; дані, що містяться у оригіналі листа міського голови ОСОБА_8 від 17 липня 2009 р., відповідно до яких повідомлено останнього, що судом у виконавчому листі визначено боржниками Черкаську міську раду та її виконавчий комітет, які в результаті голосування не прийняли рішення щодо поновлення його на роботі /т. 2 а.с.п. 208/, дані, що містяться у оригіналі заяви ОСОБА_8 міському голові про виконання рішення суду щодо нарахування заробітної плати за вимушений прогул /т. 2 а.с.п. 209-210/, дані, що містяться у оригіналі листа міського голови ОСОБА_8 , відповідно до яких повідомлено останнього, що рішення суду виконано та йому виплачено заробітну плату за вимушений прогул /т. 2 а.с.п. 211/, дані, що містяться у копії постанови Черкаського окружного адміністративного суду від 13 січня 2010 р., яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 26 жовтня 2010 р., відповідно до яких в задоволенні адміністративного позову міського голови м. Черкаси ОСОБА_10 до центрального відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції про скасування постанови від 09 грудня 2009 р. відмовлено /т. 2 а.с.п. 213-219/, дані, що містяться у копії розпорядження міського голови №193-р (к) від 09 серпня 2010 р. про поновлення на посаді ОСОБА_8 /т. 2 а.с.п. 199/, дані, що містяться у оригіналі листа міського голови ОСОБА_8 від 09 серпня 2010 р., відповідно до яких повідомлено останнього, що його відповідно до розпорядження міського голови від 09 серпня 2010 р. поновлено на посаді /т. 2 а.с.п. 212/; дані, що містяться у копії листа заступника міського голови в.о. прокурору м. Черкас від 18 серпня 2010 р., відповідно до яких повідомлено останнього, що міським головою видано розпорядження від 09 серпня 2010 р. про поновлення на роботі ОСОБА_8 /т. 2 а.с.п. 221/, дані, що містяться у копії постанови Соснівського районного суду м. Черкаси від 29 серпня 2007 р., яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 09 листопада 2010 р., відповідно до яких визнано протиправним та скасовано пункт №2 рішення Черкаської міської ради №2-602 від 22 травня 2007 р. яким ОСОБА_8 виведено зі складу виконавчого комітету та припинено виконання повноважень заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради /т. 2 а.с.п. 223, 225/, дані, що містяться у копії постанови Придніпровського районного суду м. Черкаси від 30 квітня 2010 р., відповідно до яких скаргу ОСОБА_8 на постанову помічника прокурора м. Черкаси від 13 квітня 2010 р. про відмову в порушенні кримінальної справи стосовно міського голови ОСОБА_10 за ст. 382 КК України задоволено, та зазначену постанову скасовано /т. 3 а.с.п. 118-119/, дані, що містяться у копії постанови Придніпровського районного суду м. Черкаси від 21 червня 2010 р., яка залишена без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 15 липня 2010 р., відповідно до яких скаргу ОСОБА_8 на постанову прокурора м. Черкаси від 28 травня 2010 р. про відмову в порушенні кримінальної справи стосовно міського голови ОСОБА_10 за ст. 382 КК України задоволено, та зазначену постанову скасовано /т. 3 а.с.п. 120-124/, дані, що містяться у копії постанови Придніпровського районного суду м. Черкаси від 13 жовтня 2010 р., відповідно до яких скаргу ОСОБА_8 на постанову старшого слідчого прокуратури м. Черкаси від 26 серпня 2010 р. про відмову в порушенні кримінальної справи стосовно міського голови ОСОБА_10 за ст. 382 КК України задоволено, та зазначену постанову скасовано /т. 3 а.с.п. 125-127/, дані, що містяться у копії постанови Придніпровського районного суду м. Черкаси від 20 січня 2011 р., яка залишена без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 15 лютого 2011 р., відповідно до яких скаргу ОСОБА_8 на постанову старшого слідчого прокуратури м. Черкаси від 30 грудня 2010 р. про відмову в порушенні кримінальної справи стосовно міського голови ОСОБА_10 за ст. 382 КК України задоволено, та зазначену постанову скасовано /т. 3 а.с.п. 143-147/, дані, що містяться у копії постанови Придніпровського районного суду м. Черкаси від 11 травня 2011 р., відповідно до яких скаргу ОСОБА_8 на постанову старшого слідчого прокуратури м. Черкаси від 20 квітня 2011 р. про відмову в порушенні кримінальної справи стосовно міського голови ОСОБА_10 за ст. 382 КК України задоволено, та зазначену постанову скасовано /т. 3 а.с.п. 150-151/, дані, що містяться у копії постанови Придніпровського районного суду м. Черкаси від 07 вересня 2012 р., відповідно до яких скаргу ОСОБА_8 на постанову старшого слідчого прокуратури м. Черкаси від 09 серпня 2012 р. про відмову в порушенні кримінальної справи стосовно міського голови ОСОБА_10 за ст. 382 КК України задоволено, та зазначену постанову скасовано /т. 3 а.с.п. 157-158/, дані, що містяться у копії постанови Придніпровського районного суду м. Черкаси від 20 лютого 2013 р., відповідно до яких скаргу ОСОБА_8 на постанову старшого прокурора прокуратури м. Черкаси від 15 жовтня 2012 р. про відмову в порушенні кримінальної справи стосовно міського голови ОСОБА_10 за ст. 382 КК України задоволено, та зазначену постанову скасовано /т. 3 а.с.п. 161-162/, прямо чи непрямо не підтверджують існування обставин, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 91 КПК України.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтувалося на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у відповідності до вимог закону, провів оцінку кожного із зазначених доказів з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, та прийшов обґрунтованого висновку, що стороною обвинувачення не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 382 КК України.

Як встановив суд першої інстанції, з грудня 2003 року ОСОБА_15 перебував на публічній службі у Черкаській міській раді, де займав посаду головного спеціаліста - головного художника міста управління містобудування та архітектури. Розпорядженням №533-р (к) від 26 грудня 2003 р. ОСОБА_15 присвоєно тринадцятий ранг посадової особи місцевого самоврядування, а розпорядженням Черкаського міського голови від 26 листопада 2007 р. №263-р (к) ОСОБА_15 присвоєно черговий дванадцятий ранг посадової особи органу місцевого самоврядування /т. 2 а.с.п. 158-159/.
Розпорядженням Черкаського міського голови ОСОБА_10 від 13 березня 2009 р. №246-р (к) ОСОБА_15 звільнено з посади головного спеціаліста-головного художника міста управління містобудування та архітектури виконавчого комітету Черкаської міської ради 13 березня 2009 р. через відмову від переведення на іншу роботу у зв`язку з реорганізацією виконавчого комітету Черкаської міської ради за п. 1 ст. 40 КЗпП України.
Постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 30 листопада 2009 р., залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 26 липня 2011 р., визнано протиправним та скасовано розпорядження Черкаського міського голови №246-р (к) від 13 березня 2009 р.: поновлено ОСОБА_15 на посаді головного спеціаліста-головного художника міста управління містобудування та архітектури виконавчого комітету Черкаської міської ради; стягнуто з департаменту архітектури, будівництва та землеустрою виконавчого комітету Черкаської міської ради на користь ОСОБА_15 середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 14 842, 14 грн. Судом вирішено питання про судові витрати.

Суд допустив до негайного виконання постанову суду в частині поновлення ОСОБА_15 на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 12 березня 2009 р. постанову Придніпровського районного суду м. Черкаси від 30 листопада 2009 р. та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 26 липня 2011 р. залишено без змін /т. 6 а.с.п. 14-20/.

Як було встановлено під час судового розгляду, після ухвалення судом першої інстанції адміністративної юрисдикції рішення про поновлення на роботі, ОСОБА_15 не звертався з відповідними заявами до Черкаської міської ради та державної виконавчої служби про його виконання. Зазначене судове рішення було виконано 27 липня 2011 р.

Висновки суду першої інстанції про відсутність у ОСОБА_10 прямого умислу, направленного на невиконання судового рішення щодо ОСОБА_15 , підтверджуються безпосередньо дослідженими у судовому засіданні та наведеними у вироку наступними доказами.

Показаннями допитаного судом першої інстанції обвинуваченого ОСОБА_10 , який пояснив, що не мав умислу не виконувати рішення суду щодо поновлення на посаді ОСОБА_15 , оскільки до нього ОСОБА_15 з приводу його поновлення на роботі не звертався і жодного разу не порушував це питання. У липні 2011 року він повернувся з відпустки та йому повідомили, що надійшло рішення апеляційного суду про поновлення ОСОБА_15 на роботі, він був поновлений та відразу ж написав заяву на звільнення за власним бажанням.

Показаннями допитаного судом першої інстанції свідка ОСОБА_33 , яка пояснила, що після постановлення судового рішення, яке в частині поновлення на роботі було допущено до негайного виконання, ОСОБА_15 не подавав заяву про поновлення його на роботі на підставі судового рішення, а тільки після розгляду справи апеляційним адміністративним судом він звернувся з відповідною заявою та було видано розпорядження про поновлення на роботі.

Ухвалюючи виправдувальний вирок в частині висунутого ОСОБА_10 обвинувачення за ч. 3 ст. 382 КК України, як умисне невиконання службовою особою, яка займає відповідальне становище, постанови Придніпровського районного суду м. Черкаси від 30 листопада 2009 р., яка була допущена до негайного виконання в частині поновлення ОСОБА_15 на посаді головного спеціаліста-головного художника міста управління містобудування та архітектури виконавчого комітету Черкаської міської ради, суд першої інстанції правильно виходив з того, що стороною обвинувачення не доведено, що в діянні ОСОБА_10 є склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 382 КК України.

При цьому, суд першої інстанції навів у вироку підстави для визнання вказаної частини обвинувачення необгрунтованою із зазначенням мотивів, з яких суд відкинув докази обвинувачення.
Згідно вимог ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати досудове розслідування. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування.
Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Здійснення досудового розслідування до внесення відомостей до реєстру або без такого внесення не допускається і тягне за собою відповідальність, встановлену законом. Огляд місця події у невідкладних випадках може бути проведений до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що здійснюється негайно після завершення огляду.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК України досудове розслідування стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.
Як убачається із матеріалів кримінального провадження та це було встановлено судом першої інстанції, досудове розслідування в частині висунутого ОСОБА_10 обвинувачення за ч. 3 ст. 382 КК України, як умисне невиконання службовою особою, яка займає відповідальне становище, постанови Придніпровського районного суду м. Черкаси від 30 листопада 2009 р., яка була допущена до негайного виконання в частині поновлення на роботі, було розпочато та проведено слідчим відділом слідчого управління прокуратури Черкаської області без внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Згідно ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим кодексом.
Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 89 КПК України суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.
Оскільки досудове розслідування у зазначеній частині висунутого обвинувачення було проведено без внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, то суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що зібрані стороною обвинувачення шляхом проведення слідчих розшукових дій та у порядку ст. 93 КПК України докази, зокрема, дані, що містяться у копії розпорядження №533-р (к) від 26 грудня 2003 р. про призначення ОСОБА_15 /т. 2 а.с.п. 158/, дані, що містяться у копії розпорядження №263-р (к) від 26 листопада 2007 р. про присвоєння чергових рангів ОСОБА_15 /т. 2 а.с.п. 159/,дані, що містяться у оригіналі розпорядження міського голови №246-р (к) від 13 березня 2009 р. про звільнення ОСОБА_15 /т. 2 а.с.п. 160/, дані, що містяться у оригіналі витягу з протоколу №3 від 13 березня 2009 р., відповідно до яких на засіданні профкому управління містобудування та архітектури міськвиконкому надано згоду на розірвання трудового договору з ОСОБА_15 у зв`язку з скороченням посади /т. 2 а.с.п. 161/, дані, що містяться у копіях дипломів та атестатів ОСОБА_15 /т. 2 а.с.п. 164-166/, дані, що містяться у копії постанови Придніпровського районного суду м. Черкаси від 30 листопада 2009 р., яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 26 липня 2011 р. та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 12 березня 2013 р. /т. 6 а.с.п. 14-20/, дані, що містяться у копії заяви представника виконавчого комітету щодо апеляційного оскарження постанови Придніпровського районного суду м. Черкаси від 30 листопада 2009 р. /т. 6 а.с.п. 21-23/, не можна визнати допустими доказами у даному кримінальному провадженні, оскільки вони отримані з порушенням порядку, встановленого КПК України.
Стороною обвинувачення не доведено та матеріали кримінального провадження не містять відомостей про внесення уповноваженою службовою особою до Єдиного реєстру досудових розслідувань відповідних відомостейщодо умисного невиконання ОСОБА_10 постанови Придніпровського районного суду м. Черкаси від 30 листопада 2009 р., яка була допущена до негайного виконання в частині поновлення на роботі.
При цьому, суд першої інстанції навів обгрунтовані мотиви, з яких він фактично відкинув докази сторони обвинувачення на підтвердження винуватості ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, а саме показання допитаних у судовому засіданні потерпілого ОСОБА_15 , свідків ОСОБА_24 та ОСОБА_16 , оскільки показаннями зазначених свідків та потерпілого не підтверджено доводів сторони обвинувачення про те, що ОСОБА_10 достовірно знав про наявність рішення суду про поновлення ОСОБА_15 на роботі та те, що він мав реальну можливість його виконати.
Як правильно встановив суд першої інстанції, стороною обвинувачення не надано доказів, які б спростовувалидоводи ОСОБА_10 про те, що ОСОБА_15 не звертався із заявою до Черкаської міської ради про поновлення його на роботі та зазначене судове рішення не було звернуто до виконання органами державної виконавчої служби.
За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що стороною обвинувачення не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 382 КК України.
Як встановив суд першої інстанції, з вересня 2006 р. ОСОБА_9 перебував на публічній службі у Черкаській міській раді, де займав посаду заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради. Розпорядженням секретаря міської ради №271-р (к) від 20 вересня 2006 р. ОСОБА_9 присвоєно п`ятий ранг посадової особи місцевого самоврядування / т. 2 а.с.п. 231/.
Розпорядженням Черкаського міського голови №266-р (к) від 23 березня 2009 р. ОСОБА_9 звільнено 23 березня 2009 р. за п. 1 ст. 40 КЗпП України у звязку із скороченням чисельності керівництва міської ради та її виконавчого комітету та припиненням повноважень /т. 2 а.с.п. 233-234/.
Підставою прийняття такого рішення стало рішення Четвертої сесії Черкаської міської ради №4-588 від 29 липня 2008 р. «Про розпуск виконавчого комітету Черкаської міської ради та припинення повноважень заступників міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради» та рішення Четвертої сесії Черкаської міської ради №4-589 від 29 липня 2008 р. «Про визначення чисельності виконавчого комітету Черкаської міської ради», затвердження його персонального складу та заступників міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради і керуючого справами виконавчого комітету».

Постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 11 жовтня 2010 р. задоволено адміністративний позов ОСОБА_9 до Черкаського міського голови, Черкаської міської ради та Департаменту забезпечення діяльності виконавчого комітету Черкаської міської ради: визнано неправомірним та скасовано розпорядження Черкаського міського голови №266-р (к) від 23 березня 2009 р. про звільнення ОСОБА_9 23 березня 2009 р. за п. 1 ст. 40 КЗпП України; зобовязано Черкаського міського голову ОСОБА_10 видати розпорядження про поновлення ОСОБА_9 на посаді заступника Черкаського міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради, члена виконавчого комітету Черкаської міської ради; зобовязано Черкаського міського голову внести до трудової книжки ОСОБА_9 запис про поновлення його з 23 березня 2009 р. на посаді заступника Черкаського міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради, члена виконавчого комітету Черкаської міської ради; визнано протиправними дії Черкаського міського голови ОСОБА_10 про звільнення ОСОБА_9 ; зобовязано департамент забезпечення діяльності виконавчого комітету Черкаської міської ради виплатити ОСОБА_9 середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 195 002, 64 грн. за період з 24 березня 2009 р. по 11 жовтня 2010 р.; визнано п. 8 рішення Черкаської міської ради «Про визначення чисельності виконавчого комітету Черкаської міської ради, затвердження його персонального складу та заступників міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради і керуючого справами виконавчого комітету» від 29 липня 2008 р. №4-589 щодо втрати чинності рішення Черкаської міської ради «Про утворення виконавчого комітету Черкаської міської ради та затвердження заступників міського голови з питань виконавчих органів ради» від 15 вересня 2006 р. №2-79 нечинним в частині пункту 5, щодо втрати чинності рішення ради про затвердження ОСОБА_9 членом виконавчого комітету Черкаської міської ради, заступником Черкаського міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради.
Суд допустив до негайного виконання постанову суду в частині поновлення ОСОБА_9 на посаді заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради, члена виконавчого комітету Черкаської міської ради та стягнення середнього заробітку за один місяць /т. 2 а.с.п. 236-237/.
Розпорядженням першого заступника Черкаського міського голови ОСОБА_34 №270-р (к) від 26 жовтня 2010 р. ОСОБА_9 поновлено на посаді заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради, члена виконавчого комітету Черкаської міської ради з 23 березня 2009 р. /т. 2 а.с. 235/.
Ухвалою судді Київського апеляційного адміністративного суду від 22 грудня 2010 р. апеляційну скаргу департаменту забезпечення діяльності виконавчого комітету Черкаської міської ради на постанову Соснівського районного суду м. Черкаси від 11 жовтня 2010 р. визнано неподаною та повернуто апелянту /т. 2 а.с.п. 239/.

Ухвалюючи виправдувальний вирок в частині висунутого ОСОБА_10 обвинувачення за ч. 3 ст. 382 КК України, як умисне невиконання службовою особою, яка займає відповідальне становище, постанови Соснівського районного суду м. Черкаси від 11 жовтня 2010 р., яка була допущена до негайного виконання в частині поновлення ОСОБА_9 на посаді заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради, члена виконавчого комітету Черкаської міської ради з 23 березня 2009 р., суд першої інстанції правильно виходив з того, що стороною обвинувачення не доведено, що в діянні ОСОБА_10 є склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 382 КК України.

Такі висновки суд першої інстанції обґрунтував дослідженими у судовому засіданні показаннями обвинуваченого ОСОБА_10 , який пояснив, що він не міг знати про наявність постанови Соснівського районного суду м. Черкаси від 11 жовтня 2010 р. про поновлення ОСОБА_9 на роботі, оскільки під час прийняття такого рішення перебував у відпустці, рішення суду було виконано заступником міського голови 26 жовтня 2010 р. шляхом видачі відповідного розпорядження, тобто через 15 днів після ухвалення рішення.
Надані обвинуваченим суду першої інстанції пояснення узгоджуються з даними, що містяться у довідці про відпустки ОСОБА_10 впродовж жовтня 2010 року, відповідно до яких останній на підставі розпорядження №251-р (в) від 16 вересня 2010 р. перебував у щорічній відпустці в період з 20 вересня 2010 року по 03 жовтня 2010 року, а на підставі розпорядження №275-р (в) перебував у відпустці без збереження заробітної плати на період передвиборної агітації як кандидата на посаду міського голови м. Черкаси в період з 04 жовтня 2010 року по 29 жовтня 2010 року, тоді як постанова суду була ухвалена 11 жовтня 2010 р. та виконана 26 жовтня 2010 р. /т. 4 а.с.п. 225, т. 7 а.с.п. 26/.
При цьому, суд першої інстанції навів у вироку підстави визнання вказаної частини обвинувачення необґрунтованою та відповідні мотиви, з яких він фактично відкинув докази сторони обвинувачення, зокрема, показання допитаних у судовому засіданні потерпілого ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_35 , ОСОБА_22 , ОСОБА_24 , ОСОБА_17 та ОСОБА_16 , а також дані, що містяться у копії розпорядження №271-р (к) від 20 вересня 2006 р. /т. 2 а.с.п. 231/, дані, що містяться у оригіналі розпорядження №210-р (к) від 30 липня 2008 р. /т. 2 а.с.п. 182/, дані, що містяться у додатку 3 до оригіналу розпорядження №210-р (к) від 30 липня 2008 р. /т. 2 а.с.п. 232/, дані, що містяться у оригіналі розпорядження №266-р (к) від 23 березня 2009 р. /т. 2 а.с.п. 233-234/, дані, що містяться у копії постанови Соснівського районного суду м. Черкаси від 11 жовтня 2010 р. /т. 2 а.с.п. 236-237/, дані, що містяться у копії розпорядження першого заступника міського голови №270-р (к) від 26 жовтня 2010 р. /т. 2 а.с.п. 235/, дані, що містяться у копії подання головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень до прокуратури м. Черкаси від 29 жовтня 2010 р. /т. 2 а.с.п. 245-246/, дані, що містяться у оригіналі листа Департаменту управління справами Черкаської міської ради від 05 березня 2013 р. /т. 3 а.с.п. 1/, дані, що містяться у копії постанови Соснівського районного суду м. Черкаси від 12 листопада 2012 р., яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 13 лютого 2013 р. /т. 6 а.с.п. 24-26/, дані, що містяться у оригіналі розпорядження міського голови №100-р (в) від 18 липня 2008 р. /т. 6 а.с.п. 56/, дані, що містяться у оригіналі посвідчення про відрядження ОСОБА_9 /т. 6 а.с.п. 57/, дані, що містяться у оригіналі розпорядження міського голови №103-р (в) від 29 липня 2008 р. про скасування розпорядження від 18 липня 2008 р. №100-р (в) /т. 6 а.с.п. 58/, дані, що містяться у оригіналах проїзних документів /т. 6 а.с.п. 59-67/, оскільки надані стороною обвинувачення докази прямо чи непрямо не підтверджують існування обставин, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 91 КПК України.
При цьому, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що надані стороною обвинувачення докази, зокрема, дані, що містяться у поданні головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень до прокуратури м. Черкаси від 29 жовтня 2010 р. щодо притягнення посадових осіб виконавчого комітету Черкаської міської ради за умисне невиконання виконавчого листа відносно ОСОБА_9 /т. 2 а.с.п. 245-246/, дані, що містяться у листі Департаменту управління справами Черкаської міської ради від 05 березня 2013 р. про виконання рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 11 жовтня 2010 р. щодо виплати ОСОБА_9 середнього заробітку за час вимушеного прогулу в частині, яка допущена до негайного виконання /т. 3 а.с. 1/, тадані, що містяться у постанові Соснівського районного суду м. Черкаси від 12 листопада 2012 р., яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 13 лютого 2013 р., відповідно до яких відмовлено у задоволенні позову Департаменту управління справами Черкаської міської ради про скасування вимоги державного виконавця від 15 жовтня 2012 про зобов`язання виконати постанову від 11 жовтня 2010 р. про зобов`язання виплатити ОСОБА_9 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу /т. 6 а.с.п. 24-26/, не відносяться до предмета доказування у даному кримінальному провадженні, оскільки стосуються невиконання службовими особами виконавчого комітету Черкаської міської ради постанови Соснівського районного суду м. Черкаси від 11 жовтня 2010 р. в частині невиплати ОСОБА_9 середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка допущена до негайного виконання.
За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що стороною обвинувачення не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 382 КК України.
Крім того, колегією суддів було встановлено, що постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 15 квітня 2009 р. про поновлення ОСОБА_14 , постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 19 березня 2009 р. про поновлення ОСОБА_8 та постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 30 листопада 2009 р. про поновлення ОСОБА_15 , на субєкта владних повноважень Черкаського міського голову ОСОБА_10 не було покладено прямих зобовязань виконати зазначені судові акти.
Лише постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 30 листопада 2009 р. про поновлення ОСОБА_15 на посаді головного спеціаліста-головного художника міста управління містобудування та архітектури виконавчого комітету Черкаської міської ради зобовязано Черкаського міського голову ОСОБА_10 видати розпорядження про поновлення ОСОБА_9 .

Крім того, колегія суддів провела оцінку кожного із наданих стороною обвинуваченню доказів (документів) з точки зору допустимості та вважає за необхідне зазначити наступне.
Згідно статті 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Відповідно до частини 2 ст. 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальни дій, передбачених цим кодексом.
Згідно частин 1-5 ст. 99 КПК України документом є спеціально створений з метою збереження інформації матеріальний об`єкт, який містить зафіксовані за допомогою письмових знаків, звуку, зображення тощо відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
До документів, за умови наявності в них відомостей, передбачених частиною першою цієї статті, можуть належати:
1) матеріали фотозйомки, звукозапису, відеозапису та інші інформації (у тому числі елетронні);
2) матеріали, отримані внаслідок здійснення під час кримінального провадження, заходів, передбачених чинними міжнародними договорами, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України;
3) складені в порядку, передбаченому цим кодексом, протоколи процесуальних дій та додатки до них, а також носії інформації, на яких за допомогою технічних засобів зафіксовано процесуальні дії;
4) висновки ревізій та акти перевірок.
Сторона кримінального провадження, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, зобов`язані надати суду оригінал документа. Оригіналом документа є сам документ, а оригіналом електронного документа його відображення, якому надається таке ж значення, як документу.
Дублікат документа (документ, виготовлений таким же способом, як і його оригінал) може бути визнаний судом як оригінал документа.
Для підтвердження змісту документа можуть бути визнані допустими й інші відомості, якщо:
1) оригінал документа втрачений або знищений, крім випадків, якщо він втрачений або знищений з вини потерпілого або сторони, яка його надає;
2) оригінал документа не може бути отриманий за допомогою доступних правових процедур;
3) оригінал документа знаходиться у володінні однієї зі сторін кримінального провадження, а вона його не надає на запит іншої сторони.
Отже, чинним кримінальним процесуальним законодавством передбачено вимоги, що пред`являються до документів-доказів у кримінальному провадженні: а) дані, що зафіксовані в документах, повинні мати значення для кримінального провадження (ст. 91 КПК); б) документи повинні мати дані, носії яких відомі і можуть бути перевіреними, необхідні реквізити, дату, місце складення і реєстрації (прізвище, ім`я та по-батькові посадовця, який його склав, необхідні підписи, штампи, печатки, супроводжувальні листи тощо), анкетні дані громадянина, який його представив і джерело інформації; в) повинен бути дотриманий встановлений КПК порядок збирання доказів.
Сторони обвинувачення та захисту наділені правом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок. Це рівноцінні і самостійні способи збирання документів доказів.
Фактично в результаті вказаних процедур можуть бути отримані предмети з документами, які набувають статус документів-доказів або речових доказів лише після проведення належних процесуальних дій (огляду, експертизи).
Загальні вимоги до проведення слідчих (розшукових) дій визначено ст. 223 КПК України, частиною першою якої передбачено, що слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні.
Відповідно до ч. 1 ст. 237 КПК України з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушеня слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей та документів.
Згідно статті 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 89 КПК України суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.
Як убачається із реєстру матеріалів досудового розслідування, слідчим в особливо важливих справах слідчого відділу слідчого управління прокуратури Черкаської області ОСОБА_36 під час досудового розслідування було проведено ряд слідчих дій, у тому числі, 13 червня 2013 р. огляд речових доказів: оригіналів розпоряджень виконкому Черкаської міської ради №95-р (к) від 18 травня 2007 р. «Про звільнення ОСОБА_37 », №104-р (к) від 19 березня 2008 р. «Про звільнення ОСОБА_7 », №286-р (к) від 20 жовтня 2008 р. «Про звільнення ОСОБА_14 », №300-р (к) від 06 листопада 2008 р. «Про звільнення ОСОБА_8 », №246-р (к) від 13 березня 2009 р. «Про звільнення ОСОБА_15 », №266-р (к) від 23 березня 2009 р. «Про звільнення ОСОБА_9 »; 15 червня 2013 р. огляд речових доказів: оригінал розпорядження міського голови м. Черкаси «Про звільнення ОСОБА_7 » за №331-р (к) від 02 грудня 2008 р., оригінал акту службового розслідування від 30 березня 2007 р., оригінал акту від 19 березня 2008 р., оригінал акту службового розслідування від 14 березня 2008 р., оригінал акту від 17 березня 2008 р., оригінал розпорядження міського голови м. Черкаси «Про попередження заступників міською голови з питань діяльності виконавчих органів ради про наступне вивільнення» №210-р (к) від 30 липня 2008 р. з додатками, копії витягу із списку працівників апарату міської ради та виконкому; 18 червня 2013 р. огляд речових доказів: заяви, відповіді, листи, постанови суду, розрахунково-платіжні відомості, розрахункові листи, платіжні доручення по ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_14 , ОСОБА_7 та ОСОБА_40 , а також розпорядження міського голови м. Черкаси від 18 квітня 2010 р. №68-р6, рішення Черкаської міської ради від 23 червня 2011 р. №2-268, рішення Черкаської міської ради від 05 лютого 2013 р. №3-1590, розпорядження Черкаської міської ради від 09 серпня 2010 р. №193-р.

Реєстр матеріалів досудового розслідування не містить відомостей про проведення слідчим огляду оригіналів чи дублікатів решти документів, наданих стороною обвинувачення під час судового розгляду суду першої інстанції.
Згідно ч. 1, ч. 6 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим кодексом.
Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
За правилами ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим кодексом.
Під час апеляційного розгляду колегією суддів встановлено, що прокурором не надано суду першої інстанції доказів про те, що під час досудового розслідування, з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, слідчим у відповідності до вимог ст.ст. 99, 237 КПК України був проведений огляд всіх витребуваних документів, частину яких у оригіналах, а іншу частину у копіях сторона обвинувачення надала під час судового розгляду суду першої інстанції на підтвердження винуватості ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, а відтак вони набули статусу документів-доказів у кримінальному провадженні.
Не надано стороною обвинувачення як суду першої інстанції, так і під час апеляційного розгляду, зазначених у реєстрі протоколів огляду вказаних документів, які колегія суддів позбавлена можливості витребувати та дослідити з власної ініціативи під час апеляційного розгляду на підставі ч. 3 ст. 404 КПК України.
Не містять матеріали кримінального провадження також даних про те, що сторона обвинувачення здійснювала відкриття іншій стороні протоколів огляду вищезазначених документів у відповідності до вимог ст. 290 КПК України.
Крім того, колегією суддів під час апеляційного розгляду встановлено, що 18 березня 2013 р. на підставі виявленого прокурором під час здійснення нагляду за додержанням і застосуванням законів кримінального правопорушення, до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості за №0000116 про вчинення службовими особами Черкаської міської ради протягом 2009 2013 років умисного невиконання постанови Придніпровського районного суду м. Черкаси від 19 березня 2009 р. та 15 квітня 2009 р. щодо поновлення ОСОБА_8 та ОСОБА_14 на посаді заступника Черкаського міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради, з попередньою правовою кваліфікацією даного кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 382 КК України (т. 3 а.с.п. 163, 166, 192).
У відповідності до даних витягу з кримінального провадження № 0000120, 26 березня 2013 р., на підставі заяви ОСОБА_7 , до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості про вчинення службовими особами Черкаської міської ради протягом 2011 2013 років умисного невиконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 07 вересня 2011 р. щодо поновлення ОСОБА_7 на посаді начальника відділу економіки виконавчого комітету Черкаської міської ради, з попередньою правовою кваліфікацією даного кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 382 КК України (т. 3 а.с.п. 177-181).
19 квітня 2013 р., на підставі заяви ОСОБА_7 , до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості про незаконне звільнення ОСОБА_7 з посади начальника відділу економіки виконавчого комітету Черкаської міської ради розпорядженням міського голови від 19 березня 2008 р. №104-р (к), з попередньою правовою кваліфікацією даного кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 172 КК України (т.3 а.с.п. 171,181).
19 квітня 2013 р., на підставі заяви ОСОБА_7 , до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості про зловживання владою або службовим становищем при незаконному звільненні ОСОБА_7 з посади начальника відділу економіки виконавчого комітету Черкаської міської ради розпорядженням міського голови від 19 березня 2008 р. № 104-р (к), з попередньою правовою кваліфікацією даного кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 364 КК України (т. 3 а.с.п. 171, 181).
У відповідності до даних витягу з кримінального провадження №0002027, 18 травня 2013 р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості про те, що посадові особи Черкаської міської ради, зловживаючи своїм службовим становищем, незаконно звільнили з роботи ОСОБА_8 , ОСОБА_14 , ОСОБА_41 , ОСОБА_7 , ОСОБА_15 та ОСОБА_9 , що призвело до заподіяння збитків міському бюджету на суму 588 897, 87 грн., з попередньою правовою кваліфікацією даного кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 364 КК України. Джерело виявлення обставин даного кримінального правопорушення у витязі зазначено як «Інші» (т. 3 а.с.п. 191).
Згідно даних витягу з кримінального провадження №0000170, 16 січня 2013 р., на підставі заяви ОСОБА_9 від 15 січня 2013 р., до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості з приводу невиплати йому середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу з 24 березня 2009 р. по 11 жовтня 2010 р. Департаментом забезпечення діяльності виконавчого комітету в сумі 195 002, 64 грн., з попередньою правовою кваліфікацією даного кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 382 КК України (том 3 а.с.п. 197, 202).
З вищенаведеного убачається, що уповноваженою службовою особою у кримінальному провадженні відомості про умисне невиконання судового рішення, з попередньою правовою кваліфікацією за ч. 2 ст. 382 КК України, до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені лише за заявою ОСОБА_7 .
Даних про внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про умисне невиконання службовою особою судових рішень за заявами ОСОБА_8 та ОСОБА_14 матеріали кримінального провадження не містять. З наявних витягів убачається, що такі відомості були внесені на підставі даних, виявлених прокурором під час здійснення нагляду за додержанням і застосуванням законів.
Не містять матеріали кримінального провадження даних про внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань уповноваженою службовою особою відомостей про умисне невиконання ОСОБА_10 постанови Придніпровського районного суду м. Черкаси від 30 листопада 2009 р., яка була допущена до негайного виконання в частині поновлення ОСОБА_15 на роботі.
Окрім того, в матеріалах кримінального провадження взагалі відсутні дані про внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей щодо невиконання ОСОБА_10 судового рішення про поновлення на роботі ОСОБА_9 ; з наявних у кримінальному провадженні витягів убачається, що до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені лише відомості за ознаками зловживання службовим становищем й незаконного звільнення ОСОБА_9 та невиплати йому середньої заробітної плати.
У відповідності до частин 2, 3, 7 ст. 55 КПК України права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.
Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.
Якщо особа не подала заяву про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяву про залучення її до провадження як потерпілого, то слідчий, прокурор, суд має право визнати особу потерпілою лише за її письмовою згодою. За відсутності такої згоди особа в разі необхідності може бути залучена до кримінального провадження як свідок.
Зазначені вимоги кримінального процесуального закону щодо набуття процесуального статусу потерпілих в кримінальному провадженні органом досудового розслідування не виконані, оскільки в матеріалах кримінального провадження відсутні дані про наявність заяв ОСОБА_8 , ОСОБА_14 та ОСОБА_9 про вчинення щодо них кримінального правопорушення за ознаками умисного невиконання службовою особою, яка займає відповідальне становище, постанови суду, що набрала законної сили, що заподіяло істотну шкоду охоронюваним законом правам і свободам громадян та громадським інтересам, як відсутні і заяви останніх про залучення їх до кримінального провадження як потерпілих.
Не містять матеріали кримінального провадження також даних про надання ОСОБА_8 та ОСОБА_14 письмової згоди про визнання їх потерпілими під час досудового розслідування.
За правилами ст. 14 КАС України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України.
Постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання на всій території України.
За загальним правилом обов`язковим до виконання є судові рішення (постанови або ухвали), що набрали законної сили. Судові рішення набирають законної сили за правилами статті 254 КАС України.
Згідно ст. 254 КАС України постанова або ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим кодексом, якщо таку заяву не було подано.

Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим кодексом, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова чи ухвала суду не набрала законної сили.

За правилами статті 255 КАС України постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов`язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ чи організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на території України.
Якщо суд у випадках, визначених статтею 256 КАС України, допустив негайне виконання постанови, то така постанова є обов`язковою для виконання вже до набрання нею законної сили.

Відповідно до ч. 2 ст. 257 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Як було встановлено судом першої інстанції, постанова Придніпровського районного суду м. Черкаси від 15 квітня 2009 р. про поновлення ОСОБА_14 на посаді заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради, члена виконавчого комітету Черкаської міської ради набрала законної сили 26 листопада 2010 р., тоді як фактично зазначена постанова виконана 13 серпня 2010 р.; постанова Придніпровського районного суду м. Черкаси від 19 березня 2009 р. про поновлення ОСОБА_8 на посаді заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів виконавчого комітету Черкаської міської ради набрала законної сили 16 липня 2010 р., тоді як фактично виконана 09 серпня 2010 р.; постанова Придніпровського районного суду м. Черкаси від 30 листопада 2009 р. про поновлення ОСОБА_15 на посаді головного спеціаліста-головного художника міста управління містобудування та архітектури виконавчого комітету Черкаської міської ради набрала законної сили 26 липня 2011 р., тоді як фактично виконана 27 липня 2011 р.; постанова Соснівського районного суду м. Черкаси від 11 жовтня 2010 р. про зобовязання Черкаського міського голову ОСОБА_10 видати розпорядження про поновлення ОСОБА_9 на посаді заступника Черкаського міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради, члена виконавчого комітету Черкаської міської ради набрала законної сили 22 грудня 2010 р., тоді як фактично була виконана 26 жовтня 2010 р.

Оскільки предметом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 382 КК України може бути лише рішення, вирок, ухвала, постанова, які набрали законної сили, а колегією суддів під час апеляційного розгляду було встановлено, що постанови судів першої інстанції адміністративної юрисдикції про поновлення на роботі ОСОБА_14 та ОСОБА_15 були виконані ОСОБА_10 до набрання ними законної сили у порядку ст. 254 КАС України, а постанова суду першої інстанції адміністративної юрисдикції щодо ОСОБА_9 була виконана першим заступником Черкаського міського голови ОСОБА_42 до набрання нею законної сили у порядку ст. 254 КАС України, то колегія суддів приходить до висновку про відсутність предмета, а як наслідок і об`єкта кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 382 КК України.
Крім того, постанова суду першої інстанції адміністративної юрисдикції від 19 березня 2009 р. про поновлення ОСОБА_8 на роботі набрала законної сили 16 липня 2010 р., тоді як фактично була виконана 09 серпня 2010 р. під час здійснення виконавчого провадження №16331232 щодо виконання виконавчого листа №2а-36 від 12 жовтня 2009 р., виданого Придніпровським районним судом м. Черкаси, що з урахуванням незначного проміжку часу між набранням зазначеним судовим рішенням законної сили та фактичним його виконанням не свідчить про наявність у ОСОБА_10 прямого умислу на невиконання цього судового рішення.
Відповідно до частин 2, 3 ст. 129 КПК України у разі встановлення відсутності події кримінального правопорушення суд відмовляє в позові.
У разі виправдання обвинуваченого за відсутності в його діях складу кримінального правопорушення або його непричетності до вчинення кримінального правопорушення, а також у випадках, передбачених частиною першою статті 326 цього кодексу, суд залишає позов без розгляду.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про залишення цивільного позову прокурора в інтересах Черкаської міської ради до ОСОБА_10 про відшкодування матеріальної шкоди, та цивільного позову ОСОБА_9 до ОСОБА_10 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди без розгляду (т. 1 а.с.п. 42-47, 119-120), оскільки судом першої інстанції було встановлено відсутність у діях обвинуваченого складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 382 КК України.
Враховуючи те, що суд першої інстанції дійшов висновку про визнання частини обвинувачення по епізоду відносно потерпілої ОСОБА_7 необгрунтованою у зв`язку з відсутністю події кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 382 КК України, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення заявленого у кримінальному провадженні цивільного позову ОСОБА_7 до ОСОБА_10 про відшкодування моральної шкоди у розмірі 400 000 грн.
Будь-яких істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, колегією суддів не встановлено під час апеляційного розгляду.
Доводи, викладені у апеляційній скарзі прокурора про те, що надаючи перевагу доводам сторони захисту, суд першої інстанції необгрунтовано, не вдаючись до будь-якого аналізу, відкинув інші докази, зокрема, показання потерпілих, свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , які під час допиту прямо вказували на тривале упереджене ставлення до потерпілих з боку обвинуваченого, є необґрунтованими, оскільки при вирішенні питань, зазначених у ст. 368 КПК України, суд надав оцінку зазначеним доказам у відповідності до вимог ст. 94 КПК України та навів у вироку мотиви неврахування зазначених доказів. Крім того, показання допитаних у судовому засіданні потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_15 , а також свідків ОСОБА_16 і ОСОБА_17 про упереджене ставлення до потерпілих з боку обвинуваченого стосуються фактичних обставин, які мали місце до моменту звільнення їх з роботи та ухвалення судами адміністративної юрисдикції судових рішень про поновлення на роботі, тоді як відповідно до даних обвинувального акту ОСОБА_10 висунуто обвинувачення за умисне невиконання судових рішень, які набрали законної сили.
Також не знайшли належного підтвердження як під час судового розгляду судом першої інстанції, так і під час апеляційного розгляду доводи прокурора про вчинення обвинуваченим ОСОБА_10 інкримінованого йому кримінального правопорушення в особистих інтересах, пов`язаних з особистими неприязними відносинами, які склалися у нього з потерпілими, у тому числі пов`язаних із принциповою позицією останніх щодо відстоювання своїх порушених прав, зокрема, скасуванням у судовому порядку рішення про їх звільнення, оскільки вони спростовуються як показаннями обвинуваченого ОСОБА_10 , який пояснив, що він не мав жодних особистих та неприязних стосунків з потерпілими, а їх стосунки випливали з трудових правовідносин, так і показаннями самих потерпілих, які зазначили, що виникли неприязні відносини з міським головою ОСОБА_10 внаслідок їх небажання виконувати, на їх думку, його необґрунтовані вказівки, непогодження з його позицією щодо певних питань діяльності виконавчого комітету та міської ради, що свідчить про існування між ними саме трудових відносин, а не особистих. Крім того, за диспозицією ст. 382 КК України мотиви злочину можуть бути різними і на кваліфікацію не впливають.

Доводи, наведені у апеляційних скаргах прокурора та потерпілої ОСОБА_7 про те, що у порушення вимог ч. 3 ст. 337 КПК України, при ухваленні вироку, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що відповідно до встановлених фактичних обставин кримінального провадження мало місце умисне невиконання обвинуваченим постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 07 вересня 2011 р., а тому суд першої інстанції повинен був з власної ініціативи змінити висунуте ОСОБА_10 формулювання обвинувачення в частині зміни дати ухвалення постанови та назви суду, який його ухвалив, є необґрунтованими, оскільки в обвинувальному акті прокурором не було висунуто обвинувачення ОСОБА_10 щодо умисного невиконання ним постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 07 вересня 2011 р., а з урахуванням положень ч. 3 ст. 337 КПК України суд першої інстанції не мав права вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, оскільки цим погіршується становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
Доводи, викладені в апеляційній скарзі потерпілої ОСОБА_7 про те, що у порушення вимог ст.ст. 368, 371 КПК України суд першої інстанції не досліджував у нарадчій кімнаті матеріали кримінального провадження та головуючий у справі виготовив вирок за лічені години, колегією суддів ретельно перевірялися, але не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні. Крім того, зазначені доводи спростовуються даними журналу судового засідання та даними технічного носія інформації, на якому зафіксовано судове провадження в суді першої інстанції, відповідно до яких у судовому засіданні 17 грудня 2014 р. після надання судом обвинуваченому останнього слова, суд цього ж дня о 17:06:39 видалився до нарадчої кімнати, по виходу з якої 22 грудня 2014 р. о 10:02:37 розпочав оголошення учасникам судового провадження вироку, судове засідання закінчено о 11:51:49. Головуючим у справі сторонам кримінального провадження було роз`яснено, у тому числі, право ознайомитися із журналом судового засідання. /т. 7 а.с.п.72-74, 78/.
Доводи апеляційної скарги потерпілої ОСОБА_7 про те, що розгляд кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_10 був проведений Шевченківським районним судом м. Києва з порушенням правил територіальної підсудності, спростовуються ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 серпня 2013 р., відповідно до якої за клопотанням обвинуваченого ОСОБА_10 кримінальне провадження №0000170 направлено до Шевченківського районного суду міста Києва для розгляду по суті /т. т. 1 а.с.п. 79-80/.
Доводи, викладені в апеляційній скарзі потерпілої ОСОБА_7 про те, що в порушення вимог ст. 374 КПК України суд першої інстанції не навів у виправдувальному вироку мотиви, з яких він відхилив надані стороною обвинувачення докази, є безпідставними, оскільки на підтвердження встановлених ним обставин відсутності події кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 382 КК України, суд першої інстанції навів у вироку формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення. При цьому, суд першої інстанції правомірно обґрунтував свої висновки про відсутність події кримінального правопорушення показаннями допитаних у судовому засіданні обвинуваченого та потерпілої ОСОБА_7 , які пояснили, що останню було поновлено на роботі на підставі дослідженої у судовому засіданні копії постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 07 вересня 2011 р.
Доводи апеляційної скарги потерпілої ОСОБА_7 про те, що під час розгляду кримінального провадження судом першої інстанції було порушено її права та охоронювані законом інтереси, які полягали у недотриманні загальних засад кримінального провадження, зокрема верховенства права, законності, рівності перед законом і судом, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, диспозитивності та розумності строків, колегією суддів апеляційного суду ретельно перевірялися та не знайшли свого підтвердження. Зазначені доводи спростовуються даними, що містяться у журналах судових засідань та технічного носія інформації, на якому зафіксовані судові засідання, із змісту яких убачається, що під час судового розгляду на виконання вимог ст.ст. 22, 26 КПК України суд першої інстанції, залишаючись об`єктивним і неупередженим, створив необхідні умови для виконання сторонами їхніх процесуальних обов`язків та здійснення наданих їм прав, створив рівні умови для сторін кримінального провадження щодо доведення правильності своєї позиції, дослідив за участі сторін матеріали кримінального провадження та ухвалив законне, обґрунтоване і справедливе рішення.
Доводи апеляційної скарги потерпілої ОСОБА_7 відносно того, що під час судового розгляду були наявні обставини, які викликали сумнів у неупередженості суду, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки із матеріалів кримінального провадження убачається, що заяв про відвід судді, який здійснював судове провадження одноособово, потерпіла ОСОБА_7 не заявляла. Не встановлено таких обставин на підтвердження доводів потерпілої і колегією суддів під час перевірки матеріалів кримінального провадження.
Доводи, викладені в апеляційній скарзі потерпілого ОСОБА_8 відносно того, що в порушення вимог ст. 374 КПК України суд першої інстанції не навів у виправдувальному вироку мотиви, з яких він відхилив надані стороною обвинувачення докази, є безпідставними, оскільки суд першої інстанції навів у вироку формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення.
Доводи потерпілого ОСОБА_8 про те, що при розгляді кримінального провадження суд першої інстанції не дав оцінки встановленим в ухвалі Черкаського окружного адміністративного суду від 13 січня 2010 р. та ухвалі Київського апеляційного адміністративного суду від 26 жовтня 2010 р. висновкам судів першої та апеляційної інстанції, відповідно до яких були відсутні перешкоди для видання Черкаським міським головою розпорядження про поновлення на роботі, є безпідставними, оскільки відповідно до ст. 90 КПК України преюдиціальне значення для суду, який вирішує питання про допустимість доказів, є лише рішення національного суду або міжнародної установи, яке набрало законної сили і ним встановлено порушення прав людини і основоположних свобод, гарантованих Конституцією України і міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, однак зазначеними судовими рішеннями судів адміністративної юрисдикції не встановлено порушення прав, свобод та охоронюваних законом інтересів потерпілого ОСОБА_8 які пов`язані з умисним невиконання обвинуваченим судового рішення, яке набрало законної сили.
З цих же підстав, на переконання колегії суддів, є безпідставними доводи, викладені у апеляційних скаргах прокурора та потерпілого ОСОБА_8 про те, що при ухваленні вироку, у порушення вимог ст. 90 КПК України, суд першої інстанції не врахував постанову Придніпровського районного суду м. Черкаси від 19 березня 2009 р., якою частково задоволено адміністративний позов ОСОБА_8 до Черкаського міського голови ОСОБА_10 , виконавчого комітету Черкаської міської ради та Черкаської міської ради про визнання неправомірними дій Черкаського міського голови, визнання нечинним розпорядження міського голови та поновлення на роботі, оскільки зазначеним судовим рішенням визнано неправомірним та скасовано розпорядження Черкаського міського голови про звільнення з роботи ОСОБА_8 та поновлено його на посаді заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів виконавчого комітету Черкаської міської ради, при цьому, вказаним судовим рішенням не встановлено порушення прав та охоронюваних законом інтересів потерпілого з боку обвинуваченого, які пов`язані саме з умисним невиконанням рішення суду.
Колегія суддів апеляційного суду вважає необґрунтованими доводи потерпілого ОСОБА_8 про те, що судом першої інстанції був порушений порядок дослідження зазначених судових рішень судів адміністративної юрисдикції (у судовому засіданні головуючим оголошені лише резолютивні частини вказаних судових рішень), оскільки із матеріалів кримінального провадження убачається, що дослідження документів було проведено судом першої інстанції у відповідності до вимог ст. 358 КПК України.
Доводи скарги ОСОБА_8 про те, що висновки суду першої інстанції щодо відсутності у діях ОСОБА_10 особистих мотивів при вчиненні злочину спростовуються даними, які містяться в ухвалі Шевченківського районного суду м. Києва від 28 листопада 2014 р. є безпідставними, оскільки зазначеною ухвалою закрито кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_10 у грубому порушенні законодавства про працю, тобто незаконному звільненні працівника з роботи з особистих мотивів, та грубому порушенні законодавства про працю, тобто умисному, незаконному звільненні працівника з роботи з особистих мотивів, вчинене щодо матері, яка має дитину віком до 14 років, з правовою кваліфікацією зазначених кримінальних правопорушень за ч. 1 ст. 172, ч. 2 ст. 172 КК України. Відповідно до даних обвинувального акту, ОСОБА_10 було висунуте обвинувачення за умисне невиконання службовою особою, яка займає відповідальне становище, постанови Придніпровського районного суду м. Черкаси від 19 березня 2009 р. про поновлення ОСОБА_8 на роботі, яка набрала законної сили, що заподіяло істотну шкоду охоронюваним законом правам і свободам громадян та громадським інтересам. За нормативним визначенням, зазначені склади кримінальних правопорушень мають різні об`єкти, об`єктивну та суб`єктивну сторони, а тому неврахування судом першої інстанції мотивів вчинення обвинуваченим злочинів, передбачених ч. 1 ст. 172, ч. 2 ст. 172 КК України, при розгляді кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_10 за ч. 3 ст. 382 КК Українине є обов`язковим, як про це зазначає апелянт у своїй скарзі /т.1 а.с.п. 3-40, т. 7 а.с.п. 16/.

Доводи, викладені в апеляційних скаргах прокурора та потерпілих ОСОБА_7 і ОСОБА_8 про вчинення кримінальних правопорушень обвинуваченим в особистих інтересах, пов`язаних з особистими неприязними відносинами, які склалися у нього з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_14 , ОСОБА_9 та ОСОБА_15 , у тому числі пов`язаних із принциповою позицією останніх щодо відстоювання своїх порушених прав, зокрема, скасуванням у судовому порядку рішення про їх звільнення, ретельно перевірялися як судом першої інстанції під час судового розгляду кримінального провадження, так і колегією суддів під час апеляційного розгляду, та не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні. Крім того, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на те, що за диспозицією ст. 382 КК України мотиви злочину можуть бути різними і на кваліфікацію не впливають.
Інші наведені у апеляційних скаргах доводи висновків суду першої інстанції не спростовують.
Ураховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги прокурора ОСОБА_6 , потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 підлягають залишенню без задоволення, а вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_10 , - без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційні скарги заступника начальника управління начальника відділу процессуального керівництва у кримінальних провадженнях управління процессуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури Черкаської області ОСОБА_6 , потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , - залишити без задоволення, а вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 22 грудня 2014 р. щодо ОСОБА_10 , - без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає чинності з моменту оголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді :

________________ _________________ _________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3