Провадження № 1-кп/520/545/14
УХВАЛА
07.11.2014 року Київський районний суд м. Одеси в складі:
Головуючого - судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
потерпілої ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
В С Т А Н О В И В:
Перевіривши зміст угоди про примирення, вислухавши думку потерпілої, обвинуваченого, прокурора, суд дійшов до висновку, що в затвердженні угоди про примирення слід відмовити, обвинувальний акт повернути прокурору, з огляду на наступні обставини, встановлені в підготовчому судовому засіданні.
Відповідно до вимог ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим. Згідно ч.1 ст. 469 КПК України, угода про примирення може бути складена за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого.
Частиною 3 статті 469 КПК України передбачено, що угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Стаття 471 КПК України встановлює вимоги, яким повинна відповідати угода про примирення.
Згідно з п.1 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 КПК України.
Відповідно до ч.5 ст. 474 КПК Украни, перед прийняттям рішення про затвердження угоди про примирення суд під час судового засідання повинен з`ясувати у обвинуваченого, чи цілком він розуміє: що він має право на справедливий судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчинені якого його обвинувачують, наслідки укладення та затвердження угод, передбачені статтею 473 КПК України, характер кожного обвинувачення; вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Крім того, перед прийняттям рішення про затвердження угоди про примирення суд під час судового засідання повинен з`ясувати у потерпілого, чи цілком він розуміє наслідки затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу.
В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 , після оголошення прокурором обвинувального акта та угоди про примирення, пояснив суду, що він з усіма викладеними обставинами погоджується, між тим не змог пояснити, коли між ним та потерпілою була укладена угода, про що між ними вона укладена, та яке покарання йому буде призначено згідно угоді. Окрім того в судовому засіданні встановлено, що обвинувачений не лише не розуміє що таке угода і які наслідки її укладення, а також обвинувачений не розуміє українську мову, якою укладена угода, тобто підписав її не розуміючи, що саме там викладено.
Потерпіла ОСОБА_4 пояснила в судовому засіданні, що не заперечує проти затвердження угоди та депортації обвинуваченого з країни, пояснивши, що саме до того покарання вона погодилася.
Прокурор ОСОБА_3 вважає, що угоду про примирення можливо затвердити з покаранням, яке визначене сторонами угоди.
Суд дослідивши обвинувальний акт та угоду про примирення між потерпілим та обвинуваченим, вважає, що угода про примирення суперечить інтересам як обвинуваченого так і потерпілої.
Як встановлено в судовому засіданні, ні обвинувачений ні потерпіла, не розуміють ні зміст ні наслідки угоди, що вказує, що укладення цієї угоди не було добровільним з їх сторони, а ініціатором угоди був слідчий, який і готував сам текст угоди про примирення.
Обвинувачений ОСОБА_5 не володіє українською мовою, під час розслідування у нього був захисник, але угода була складена без присутності захисника, сам обвинувачений її підписав не розуміючи її тексту.
Окрім того згідно вказаної угоди, начебто потерпіла ї обвинувачений прийшли до висновку що обвинувачений заслуговує покарання у вигляді штрафу, але, як пояснив в судовому засіданні обвинувачений, він не працює, не має коштів, у зв`язку з чим він ї скоїв крадіжку, тобто на думку суду обвинувачений не має можливості виплатити штраф.
Частиною 7 ст. 474 КПК України визначено, що суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо: 1) умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди; 2) умови угоди не відповідають інтересам суспільства; 3) умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; 4) існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися.
Враховуючи пояснення потерпілої та обвинуваченого, суд приходить до висновку, що умови угоди не відповідають інтересам сторін по справі, тому що сторони не розуміють зміст угоди; зазначена угода укладена недобровільно - угода про примирення ініційована та складена слідчим, а не сторонами; угода про примирення суперечить вимогам КПК України, тому що обвинувачений, який не володіє українською мовою, підписував угоду у відсутності захисника, який не надав йому кваліфіковану юридичну допомогу і не роз`яснив наслідки укладення такої угоди, тому суд вважає що наявні підстави для відмови у затвердженні угоди про примирення між потерпілою і обвинуваченим від 29 жовтня 2014 року і наявні підстави для повернення кримінального провадження прокурору, для продовження досудового розслідування, відповідно до вимог ст. 314 КПК України.
Вищенаведені обставини свідчать про невідповідність угоди про примирення вимогам КПК України та про існування обґрунтованих підстав вважати, що умови угоди порушують права обвинуваченого.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 314, 372, 474 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В:
Відмовити в затвердженні угоди про примирення між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_6 .
Обвинувальний акт з угодою про примирення направити прокурору Київського району м. Одеси для продовження досудового розслідування.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя ОСОБА_1