Справа № 296/3876/15-к
Вирок
Іменем України
10 липня 2015 року м.Житомир
Корольовський районний суд м.Житомира в складі:
головуючої судді: ОСОБА_1
секретарі судового засідання: ОСОБА_2
за участю прокурора: ОСОБА_3
потерпілої: ОСОБА_4
розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі кримінальне провадження №0001641 за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народженого в м.Житомирі, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, проживає: АДРЕСА_1 , не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.164 КК України,
В С Т А Н О В И В:
Згідно рішення Богунського районного суду м. Житомира від 20.02.1998 року, ОСОБА_5 зобов`язаний сплачувати аліменти на користь ОСОБА_4 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини всіх його доходів щомісячно, але не менше 1/2 частини неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, починаючи з 09.02.1998 року до досягнення дитиною повноліття.
У невстановлений слідством час, у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, спрямований на умисне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 в період часу з 01.07.2012 р. по 01.03.2015 рік, маючи заборгованість по сплаті аліментів, при цьому маючи змогу їх сплачувати, не перебуваючи на обліку в Державному центрі зайнятості, будучи попередженим працівниками Корольовського ВДВС Житомирського МУЮ про кримінальну відповідальність за ухилення від сплати встановлених рішенням суду аліментів, приховав свій дохід від отриманих заробітків та будь - якої допомоги на утримання дитини не надавав, чим в період часу з 01.07.2012 року по 01.03.2015 рік допустив заборгованість по аліментам на загальну суму 21 047 гривень 50 копійок.
В ході судового розгляду обвинувачений вину не визнав. Пояснив, що аліменти він не сплачував тому, що за станом здоров`я не міг працювати, а коли мав кошти від тимчасових заробітків то витрачав їх на свої потреби. Будь-якої матеріальної допомоги на утримання сина не надавав.
Не дивлячись на те, що обвинувачений вину не визнав його вина підтверджується доказами дослідженими в ході судового розгляду доказами.
Показаннями потерпілої ОСОБА_4 яка підтвердила, що обвинувачений аліменти на утримання сина не сплачував хоча мав таку можливість. На неодноразові попередження про сплату аліментів не реагував.
Копією виконавчого листа від 20.02.1998 року з якого слідує, що згідно рішення Богунського районного суду м.Житомира від 09.02.1998 року ОСОБА_5 зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Довідкою-розрахунком про заборгованість по аліментам, наданої державним виконавцем, з якої слідує, що заборгованість по аліментам гр. ОСОБА_5 на утримання сина починаючи з 01.07.2012 року по 01.03.2015 рік складає 21047,50 грн.
Повідомленнями Корольовського відділу ДВС Житомирського МУЮ направлених на адресу ОСОБА_5 з яких слідує, що останній неодноразово попереджений про кримінальну відповідальність за ухилення від сплати аліметнів.
Повідомленням Житомирського міського центру зайнятості від 26.03.2015 року за №1365 з якого слідує, що ОСОБА_5 в міському центрі зайнятості з 01.07.2012 року по 01.03.2015 рік як безробітний на обліку не перебував.
Повідомленнями із Центральної міської лікарні №1 від 27.03.2015 р. за № 863, Центральної міської лікарні №2 від 26.03.2015 р. за № 515, Житомирського обласного онкологічного диспансера від 26.03.2015 р. за№634 з яких слідує, що ОСОБА_5 в період з липня 2012 року по 01.03.2015 рік на стаціонарному лікуванні не перебував.
Із повідомлення Обласної клінічної лікарні ім.О.Ф. Гербачевського від 19.06.2015 року за №1368 слідує, що ОСОБА_5 перебував на стаціонарному лікуванні з 21.09.2014 р. по 01.11.2014 рік.
Оцінюючи в сукупності досліджені докази, суд дійшов висновку, що мало місце діяння у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 та є доведеною вина у вчиненні цього кримінального правопорушення. Правова кваліфікація уимисних дій ОСОБА_5 є вірною:
за ч.1 ст.164 КК України злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей ( аліментів ).
Призначаючи покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обтяжуючі та пом`якшуючі покарання обставини.
Злочин, передбачений ч.1 ст.164 КК України не є тяжким.
Обставин, які відповідно ст.67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
Обставинин, які відповідно ст.66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
Досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд враховує його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину, минуле, склад сім`ї.
ОСОБА_5 не судимий, за місцем проживання посередньо характеризується.
Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин вчиненого злочину, його наслідків, даних про особу винного, суд призначає покарання в межах санкції статті за якою він визнається винним, а саме у виді обмеження волі, дійшовши висновку про можливість його виправлення в умовах без ізоляції від суспільства.
Процесуальні витрати відсутні.
Цивільний позов не заявлено.
Запобіжний захід не обирався.
Керуючись ст.ст.368, 370, 374 КПК України, суд
У Х В А Л И В :
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.164 КК України та призначити покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.
Відповідно п.3 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання.
На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Житомирської області через Корольовський районний суд м.Житомира на протязі 30 днів з дня його проголошення, а засудженому до позбавлення волі, який перебуває під вартою в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Головуючий суддя ОСОБА_1