Справа № 1-122/08
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2008 року

м.Монастирище

Монастирищенський районний суд Черкаської
області в складі:

головуючого-судді: Ротаєнко Д.С.

при секретарі: Побережець
І.І.

з участю прокурора: Бебешка
М.М.

та адвоката: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в м.Монастирище справу про обвинувачення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця
с. Нове Місто Монастирищенського району Черкаської області, українця,
громадянина України, освіта неповна середня, не працюючого, раніше судимого : 1)15 серпня 1995 року Монастирищенським
районним судом за ст.221 ч.1, 229-1 ч.1, ст. 42, ст. 14 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення
волі з примусовим лікуванням від наркоманії, 2) 28 березня 2001 року
Маньківським районним судом за ст. 229 - 6 ч. 2 КК України до 2 років позбавлення волі з відбуванням
покарання у ВТК суворого режиму, звільнений від покарання 30.08.2001 року на
основі ст. 1 п. «і» Закону України «Про амністію» від 5.07.2001 року; 3) 20.02.2003 року Монастирищенським районним судом за ч. 1 ст. 121
КК України до 5 років позбавлення волі з відбуванням покарання у кримінально -
виконавчій установі, 4.10.2006 року умовно - достроково звільнений від
відбування покарання Ленінським районним судом Кіровоградської області, 4) 20 черавня 2008 року Монастирищенським
районним судом Черкаської області за ст.162 ч.1 КК України до 2 років обмеження
волі з поміщенням засудженого в кримінально виконавчу установу відкритого типу
без ізоляції від суспільства в умовах здійснення за ним нагляду з обов»язковим
залученням засудженого до праці; жителя АДРЕСА_1,

за
ч. 2 ст.185 КК
України,

в
с т а н о в и в :

ОСОБА_1, будучи раніше судимим 1)15 серпня 1995 року Монастирищенським районним судом за ст.221 ч.1, 229-1
ч.1, ст. 42, ст. 14 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі з
примусовим лікуванням від наркоманії, 2) 28 березня 2001 року
Маньківським районним судом за ст. 229 - 6 ч. 2 КК України до 2 років
позбавлення волі з відбуванням покарання у ВТК суворого режиму, звільнений від
покарання 30.08.2001 року на основі ст. 1 п. «і» Закону України «Про амністію»
від 5.07.2001 року; 3) 20.02.2003 року Монастирищенським районним судом
за ч. 1 ст. 121 КК України до 5 років позбавлення волі з відбуванням покарання
у кримінально - виконавчій установі, 4.10.2006 року умовно - достроково
звільнений від відбування покарання Ленінським районним судом Кіровоградської
області, на шлях виправлення не став і знову вчинив злочин.

Так, він в середині березня 2008
року в проміжок часу між 14 та 19 годинами, перебуваючи в стані алкогольного
сп»яніння, за попередньою змовою з ОСОБА_3, який шляхом умовляння схилив його
до вчинення злочину, з метою викрадення чужого майна та використання його в особистих цілях, в два
прийоми, охоплюючи єдиним злочинним наміром, з території приватного
домоволодіння ОСОБА_4, що по АДРЕСА_2, таємно викрали дві головки блоку
циліндрів двигуна автомобіля М-21, вартістю 1100 грн кожен, на суму 2200 грн.,
сільськогосподарської борони, вартістю 300 грн та 20 метрів багатожильного
10-ти парного кабелю, вартістю 15 грн за 1 метр, на суму 300 гривень, після
чого з місця вчинення злочину зникли, спричинивши потерпіломуОСОБА_4.
матеріальні збитки на загальну суму 2800 гривень.

Підсудний ОСОБА_1
на стадії
досудового та судового слідства свою вину визнав повністю, у вчиненому щиро
розкаявся, пояснивши при цьому, що в середині березня 2008 року, в денний
період разом із ОСОБА_3 викрали з домоволодіння потерпілого дві головки
циліндрів. Вказані речі здали на металобрухт, а виручені кошти, витратили на
особисті потреби. Потім вони повернулися і викрали також електропровід та
борону. Вказані речі аналогічно здали на металобрухт, а виручені кошти
витратили на особисті потреби. Вчинив злочин під впливом ОСОБА_3, так як він
має більший авторитет згідно наявних судимостей. Цивільний позов визнає
повністю. Просить суворо не карати.

Кримінальна справа відносно ОСОБА_3
закрита провадженням 25 серпня 2008 року на підставі п.8 ст.6 КПК України.

Потерпілий у судове засідання не
з»явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність та підтримання
цивільного позову на суму 2800 гривень.

Крім визнання вини підсудним, його
вина у вчиненні злочина доведена доказами, добутими в установленому законом
порядку в ході досудового слідства і дослідженими під час судового слідства, а
саме:

- показаннями свідка ОСОБА_5, даними
під час досудового слідства та підтриманими під час судового слідства, згідно
яких він показав, що в середині березня 2008 року до нього додому прийшли
ОСОБА_3 та ОСОБА_6, які запропонували йому купити у них 20 метрів
багатожильного кабелю, який, з їх слів, належав їм. Він купив вказаний кабель
за 15 гривень, а в подальшому продав за 20 гривень незнайомому чоловіку;

- протоколом явки з повинною ОСОБА_1
від 9.07.2008 року, згідно якої він добровільно зізнався у вчиненні даного
злочину ( а.с.14);

- довідкою від 09.07.2008 року № 10
про вартість викрадених речей, згідно якої вартість головки двигуна М-21 (бувша
у використанні) становить 1100 гривень, с/г борона (бувша у використанні)
становить 300 гривень, 1 м
багатожильного кабелю становить 15 грн (а.с.15);

- актом консультації від 5 серпня
2008 року, згідно якого вартість викрадених речей становить 2800 грн (а.с.53);

- згідно висновку
судово-психіатричної експертизи № 329 від 1 серпня 2008 року на період, до
якого відноситься вчинення інкримінованих йому дій та на теперішній час ОСОБА_6
не виявляв і не виявляє ознак будь-якого хронічного психічного захворювання,
недоумства, тимчасового розладу психічної діяльності або іншого хворобливого
стану психіки. Наявність у ОСОБА_6 легкої розумової відсталості в ступені
легкої дебільності з психопатизацією особистості нестійкого - збудливого типу
та зловживання психоактивними речовинами, зважаючи на незначну глибину
вроджених інтелектуальних вад,
збереженості пам»яті, цілеспрямованості, продуктивності мислення, критичних
прогностичних функцій, компенсованість психопатоподібних емоційно-вольових розладів, відносно
задовільний рівень соціального функціонування не позбавляли і не позбавляють на
даний час його здатності усвідомлювати власні дії та керувати ними. ОСОБА_6
може приймати участь у слідчих діях та судовому засіданні, застосування
примусових заходів медичного характеру не потребує (а.с.56-61).

Суд вбачає в діях ОСОБА_6
кваліфікуючу ознаку вчиненого злочину
«повторність», але, оскільки, ні потерпілий, ні прокурор не заявили
клопотання про збільшення обсягу обвинувачення, суд у відповідності до ст.275
КПК України, розглядає справу в межах пред»явленого обвинувачення.

Оцінюючи зібрані у справі докази, в їх
сукупності, в результаті повного, всебічного та об”єктивного дослідження їх в
судовому засіданні, суд вважає,
пред”явлене обвинувачення доведеним.

Дії
ОСОБА_1 суд кваліфікує, як таємне викрадення чужого майна
(крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб.

Призначаючи
підсудному покарання, суд виходить з характеру та ступеня суспільної
небезпечності та тяжкості вчиненого злочину, характеристики підсудного, яка за місцем проживання є позитивною.

Обставинами,
що пом”якшують покарання підсудного, суд визнає
щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, з»явлення із зізнанням.

Обставинами, що
обтяжують покарання підсудного, суд визнає рецидив
злочинів, вчинення злочину особою, яка перебуває в стані алкогольного сп»яніння.

Враховуючи
те, що підсудним вчинено злочин середньої тяжкості, він раніше неодноразово судимий, хоча і позитивно характеризується, суд вважає, що його виправлення та
перевиховання не можливе без ізоляції від суспільства і находить за необхідне
призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі.
Суд вважає, що підстав для застосування відносно нього іншого виду покарання,
передбаченого ч.2 ст.185 КК України, ст.ст.69 та 69-1 КК України немає.

Цивільний позов потерпілого
задоволити повністю в зв»язку із визнанням його підсудним. Стягнути з ОСОБА_1
на користь ОСОБА_4 у відшкодування матеріальної шкоди 2 800 (дві тисячі
вісімсот) гривень.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст.323,324 КПК України, суд,-

з а с у д и в :

ОСОБА_1
визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2
ст.185 КК України.

Призначити
ОСОБА_1 за ч.2 ст.185 КК України покарання у вигляді 1 (одного)
року позбавлення волі з відбуванням в кримінально виконавчій
установі.

На підставі ст.72 КК України
ОСОБА_1покарання за вироком Монастирищенського районного суду від 20 червня
2008 року у вигляді 2 (двох) років обмеження волі перевести у 1 (один) рік позбавлення волі.

На підставі ст.70 КК України ОСОБА_1
призначити остаточне покарання шляхом повного приєднання покарання за вироком
Монастирищенського районного суду від 20 червня 2008 року і остаточно
призначити до відбування 2 (два) роки позбавлення волі з відбуванням в
кримінально виконавчій установі.

В строк відбування покарання
зарахувати ОСОБА_1 строк затримання з 12 липня 2008 року до 15 липня 2008 року.

Міру
запобіжного заходу відносно засудженого до вступу вироку в законну силу змінити з підписки про невиїзд на взяття під варту, взявши засудженого
ОСОБА_1 під варту із зали суду.

Строк відбування покарання рахувати
з 29.09.2008 року.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 у відшкодування матеріальної шкоди 2
800 (дві тисячі вісімсот) гривень.

Вирок
може бути оскаржений в апеляційному порядку до апеляційного суду Черкаської
області протягом 15 діб з дня проголошення через Монастирищенський районний
суд.

Суддя: Д.С.Ротаєнко