У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Кравченка К.Т.

суддів

Кузьменко О.Т., Канигіної Г.В.

за участю прокурора

Опанасюка О.В.

розглянула в судовому засіданні в
м. Києві 26 квітня 2007 року кримінальну справу за касаційною скаргою
засудженого ОСОБА_1.

Вироком
Жовтневого районного суду м. Луганська від 7 липня 2005 року

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, судимого Краснолуцьким міським судом Луганської
області: 04.10.1994 р. за ч.3 ст.81 і ч.3 ст.140 КК України на 3 роки
позбавлення волі; 15.03.1999 р. за ст.17, ч.2 ст.140 і ч.2 ст.140 КК України -
на 3 роки позбавлення волі; 09.06.2000 р. за ст.17, ч.2 ст.140 і ч.2 ст.140 КК
України - на 1 рік позбавлення волі; 17.02.2003 р. за ч.3 ст.185 і ст.395 КК
України - на 3 роки і 3 місяці позбавлення волі; 14.12.2004 р. за ч.3 ст.185 КК
України із застосуванням ст.71 КК України - на 3 роки і 6 місяців позбавлення
волі,

засуджено
за ч. 3 ст.185 КК України на 3 роки і 6 місяців позбавлення волі, ч.2 ст.15,
ч.3 ст.185 КК України - на 3 роки позбавлення волі, ч.2 ст.309 КК України - на
2 роки позбавлення волі.

На
підставі ч.4 ст.70 КК України ОСОБА_1. призначено 3 роки і 6 місяців
позбавлення волі, а відповідно до ст.71 КК України - 4 роки позбавлення волі.

В
апеляційному порядку справа не переглядалась.

ОСОБА_1.
визнано винуватим у тому, що він у період із кінця вересня 2004 р. по
24.10.2004 р. у м. Красний Луч і у м. Щастя Луганської області як із проникненням
у приміщення та сховище, так і без такого проникнення, повторно таємно викрав
майно вартістю ОСОБА_2. - 375 грн. 90 коп.; ОСОБА_3. - 48 грн.; ОСОБА_4. - 194
грн. 75 коп.; ОСОБА_5. - 430 грн. 43 коп.; ОСОБА_6. - 120 грн.

Його
також визнано винуватим у тому, що він 25.10.2004 р. у стані алкогольного
сп'яніння із проникненням у підвальне приміщення будинку № АДРЕСА_1 в м. Щастя
повторно вчинив замах на крадіжку майна ОСОБА_7. вартістю 269 грн. 65 коп. та
ОСОБА_8. вартістю 140 грн. 50 коп., однак не довів цього злочину до кінця з
причин, що не залежали від його волі, оскільки був затриманий на місці вчинення
злочину.

Крім
того, ОСОБА_1. засуджено за те, що він на початку вересня 2004 р. на хуторі
Іванівський та повторно у селищі Перемога м. Красний Луч Луганської області,
без мети збуту, незаконно придбав і виготовив наркотичні засоби -маріхуану і
макову солому вагою відповідно 15,16 грама і 28,8 грама, які зберігав за місцем
свого проживання ( м. Красний Луч, АДРЕСА_2) та при собі й які були у нього
виявлені та вилучені працівниками міліції.

За
змістом касаційної скарги засуджений ОСОБА_1., посилаючись на невідповідність
призначеного покарання ступені тяжкості злочинів та його особі внаслідок
суворості, просить вирок змінити й пом'якшити покарання.

Заслухавши доповідача, висновок прокурора про часткове
задоволення скарги, перевіривши матеріали справи, доводи касаційної скарги й
доповнень, колегія суддів вважає, що касаційна скарга засудженого підлягає
частковому задоволенню з таких підстав.

Висновки
про доведеність винуватості ОСОБА_1. у вчиненні інкримінованих йому органами
досудового слідства діянь суд у
вироку обґрунтував дослідженими у судовому засіданні в порядку ч.3 ст.299 КПК
України доказами, зокрема, показаннями засудженого ОСОБА_1., який у суді вину
визнав повністю і не оспорював фактичні обставини справи.

Разом із тим вирок суду щодо ОСОБА_1.
підлягає зміні з наступних підстав.

Відповідно до положень
ст.58 Конституції України та ч.1 ст.5 КК України закон, який скасовує або пом'якшує відповідальність,
має зворотну дію у часі, тобто поширюється
на осіб, що вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності,
у тому числі на осіб, які відбувають покарання.

Законом України від 2.06. 2005 р. "Про
внесення змін до Кодексу України про адміністративні
правопорушення", який набрав чинності 30.06. 2005 р., диспозицію
ст.51 КУпАП викладено у новій редакції, згідно з якою дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, в тому числі і з проникненням в
житло, інше приміщення чи сховище, шахрайства, привласнення чи розтрати тягне за собою адміністративну
відповідальність, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення
не перевищує трьох неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян.

Згідно із Законом України від 22.05. 2003р. "Про
податок із доходів фізичних осіб", який набрав чинності 01.01.2004р.,
для кваліфікації злочинів або адміністративних правопорушень сума неоподатковуваного
мінімуму встановлюється на
рівні податкової соціальної пільги.

З 1 січня по 31 грудня 2004 року соціальна пільга
відповідно до п.22.4 ст. 22 цього Закону складала 61 грн. 50 коп., тому дрібним в цей період вважалося викрадення
чужого майна, вартість якого не перевищувала 184 грн. 50 коп.

Вироком суду встановлено,
що по епізодам крадіжок майна, вчинених ОСОБА_1. 08. і 24.10.2004 р. на
суми відповідно 48 грн. і 120 грн., а також епізоду замаху на крадіжку майна,
учиненого ним 25.10.2004 р. на суму 140 грн. 50 коп., вартість майна є меншою, ніж три неоподатковувані мінімуми доходів
громадян з урахуванням соціальної пільги. Тому ці його дії по зазначеним
епізодам не містять складів злочинів, передбачених ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 і ч.3
ст.185 КК України, на що не звернув уваги районний суд, розглядаючи кримінальну
справу після набрання чинності Закону України від 02.06.2005 р.

З урахуванням викладеного із вироку суду необхідно
виключити зазначені епізоди учинених ОСОБА_1. 08., 24 і
25.10.2004 року крадіжок майна ОСОБА_3. і ОСОБА_6. та замаху на крадіжку майна ОСОБА_8. за відсутністю в діях засудженого складу злочину.

При
цьому, виключаючи з вироку кілька епізодів обвинувачення, колегія
суддів не вбачає пом'якшуючих покарання обставин, які б істотно знижували
ступінь тяжкості вчинених злочинів і давали підстави для пом'якшення
призначеного засудженому за ч.2
ст.15, ч.3 ст.185 і ч.3 ст.185 КК
України покарання.

Разом з тим, судом
при призначенні ОСОБА_1. остаточного
покарання порушені вимоги закону.

Зокрема,
посилаючись на те, що злочини, за які ОСОБА_1. засуджений даним вироком, вчинені ним до постановлення вироку від
14.12.2004р., суд після призначення засудженому покарання за кожний злочин,
застосував ч.4 ст. 70 КК України і цим покаранням поглинув покарання,
призначене ОСОБА_1. вироком від
14.12.2004р. за ч. 3 ст. 185 КК України.

Визначаючи
остаточне покарання ОСОБА_1., суд застосував
ст. 71 КК України і до призначеного на підставі ч. 4 ст. 70 КК України
покарання частково приєднав невідбуту засудженим частину покарання за вироком
від 17.02.2003р., посилаючись на те, що злочини, за вчинення яких він
засуджений даним вироком, вчинені ним в період умовно - дострокового звільнення
від покарання, призначеного йому вироком від
17.02.2003р.

Однак при цьому
поза увагою суду залишилось те, що невідбута засудженим частина покарання за
вироком від 17.02.2003р. уже приєднана
вироком від 14.12.2004 р.

За таких обставин
при призначенні ОСОБА_1. остаточного
покарання суду слід було виходити з вимог ч. 4 ст. 70 КК України, оскільки про
вчинення ним злочинів у вересні і жовтні 2004р., за які він засуджений даним
вироком, стало відомо після постановлення вироку від 14.12.2004р., яким засудженому уже
призначено покарання на підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків (з
урахуванням вироку від 17.02.2003 р).

З огляду на
викладене застосовування судом ч. 4 ст. 70 КК України і призначення покарання
за сукупністю злочинів, призначених цим вироком та вироком від 14.12.2004р. без
врахування вироку від 17.02.2003р. є зайвим.

Тому вирок суду в
частині застосування ч. 4 ст. 70 та ст.
71 КК України підлягає зміні.

Ураховуючи викладене та, керуючись
статтями 394 і 395 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

касаційну
скаргу засудженого ОСОБА_1 частково задовольнити.

Вирок Жовтневого районного суду м. Луганська від 7 липня
2005 року щодо ОСОБА_1 змінити, виключити з нього епізоди вчинення ним 08. і 24.10.2004 р. крадіжок майна ОСОБА_3. і ОСОБА_6. на суми відповідно 48 грн. і 120 грн.,
а також епізод замаху на крадіжку майна ОСОБА_8., учиненого ним 25.10.2004 р. за відсутністю в його діях складу злочину.

Вважати ОСОБА_1. засудженим: за ч.2 ст.309 КК України на 2 роки
позбавлення волі; за ч.3 ст.185 КК України за епізодами крадіжок: у кінці
вересня 2004 р. майна ОСОБА_2., 11.10.2004 р.
майна ОСОБА_4., 15.10.2004 р.
майна ОСОБА_5. - на 3 роки і 6 місяців позбавлення волі, а
також за ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України за епізодом замаху на крадіжку майна ОСОБА_7., учиненого
25.10.2004 р. - на 3 роки позбавлення волі.

Виключити застосування ч.4 ст.70 КК України і призначення
ОСОБА_1. покарання за
сукупністю вищевказаних злочинів та злочинів, передбачених ч.3 ст.185 КК
України, за які ОСОБА_1. засуджено
вироком від 14.12.2004 р. та застосування ст. 71 КК України.

Застосувати ч.4 ст.70 КК України і остаточно призначити ОСОБА_1. покарання за
сукупністю злочинів, передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 і ч.2
ст.309 КК України, за які він засуджений даним вироком, та злочинів,
передбачених ч.3 ст.185, ст.395 і ч.3 ст.185 КК України за вироком від 14.12.2004 р. з урахуванням
вироку від 17.02.2003 р. - 3 роки і 8
місяців позбавлення волі.

Судді:

КРАВЧЕНКО К.Т. КУЗЬМЕНКО
О.Т. КАНИГІНА Г.В.