Справа №11а-733/2007р. Головуючий
у 1 інстанції: Романюк М. Ф.
15 ч.ч. ст. 185 КК України Доповідач: Зазуля І.Є.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2007 року серпня 31 дня Колегія суддів Судової палати
у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого:
Леона О.І. Суддів: Гнатіва Н.І., Зазулі
І.Є. з участю прокурора Зданкевич І.С
та адвоката ОСОБА_2
засудженого ОСОБА_1

розглянули у
відкритому судовому засіданні в місті Львові кримінальну справу за

апеляційною
скаргою засудженого ОСОБА_1

на вирок
Галицького районного суду м. Львова від
11 червня 2007 року

встановила:

Цим
вироком: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець м.
Львова, українець, громадянин України, з середньо - спеціальною освітою, не працюючий,
раніше не суджений, проживаючий в
АДРЕСА_1, а

засуджений
за ст.
15 - 185 ч.1 КК України до штрафу в розмірі 850 гривень.

Вироком
суду ОСОБА_1 визнаний винним і засуджений за те, що він 10 липня 2006 року о 17.00 год. знаходячись в
дворі будівлі географічного факультету ЛНУ ім.
І.Франка по вул. Дорошенка - 41 в
м. Львові, намагався викрасти з кишені штанів потерпілого
ОСОБА_3. мобільний телефон „Нокія - 6170",
однак довести до кінця свій злочинний намір не зміг по незалежних від
нього причинах, оскільки був викритий та
затриманий потерпілим.

В
апеляції засуджений ОСОБА_1 просить вирок місцевого суду скасувати і
постановити виправдувальний вирок на підставі ч.4 ст.
327 КПК України.

Заслухавши
доповідача по справі, виступ засудженого
ОСОБА_1 та захисника ОСОБА_2 в підтримання внесеної апеляції, прокурора - про залишення вироку без
змін, перевіривши матеріали справи та
розглянувши доводи апелянта про непричетність до інкримінованого злочину, колегія суддів вважає, що апеляція засудженого до задоволення не
підлягає.

Висновки
суду про доведеність винності засудженого в інкримінованому злочині
відповідають фактичним обставинам справи та дослідженим в судовому засіданні
доказам.

Допитаний
в судовому засіданні ОСОБА_1 винність не визнав і пояснив, що близько 17.00 год. 10.07.2006 року
проходив по вул. Дорошенка в м. Львові і

перед входом в двір будівлі географічного факультету ЛНУ ім. I.Франка побачив великий
натовп людей, який перегородив
тротуар. Проходячи через
цей натовп, він перед собою побачив
невідомого чоловіка, у якого з кишені
випали ключі, після чого невідомий
повернувся, схопив його (ОСОБА_1) за
ліву руку і закричав, що піймав
кишенькового злодія. Після цього той невідомий мужчина, яким виявився потерпілий ОСОБА_3., утримував його до приїзду працівників міліції
і останнім пояснив, що затримав
злочинця, котрий намагався викрасти із
задньої кишені штанів його мобільний телефон.

Потерпілий
ОСОБА_3. суду пояснив, що близько 17.00 год. 10 липня 2006
року разом з дружиною ОСОБА_4 та сином ОСОБА_5
знаходився в дворі будівлі географічного факультету ЛНУ ім. І.Франка по вул. Дорошенка - 41 в м. Львові з тим,
щоб за вивішеними списками взнати результати вступних екзаменів сина і в
цьому місці відбувалось значне скупчення людей. Він почув, що до нього хтось притиснувся і намагається
рукою таємно викрасти з правої задньої кишені штанів його мобільний телефон
„Нокія - 6170" вартістю 1190 грн. Коли почув, що хтось з його кишені витягує телефон, то зразу повернувся і з криком „ти що
крадеш" схопив злодія за руку, в
якій тоді знаходився його телефон. Після цього злодій викинув телефон вбік і
намагався вирватись і втекти, наносив
удари і виражався нецензурними словами,
але він схопив його за ремінь і утримував до приїзду працівників
міліціїу„Затриманим виявився ОСОБА_1 і він категорично стверджує, що саме цей чоловік намагався викрасти його
мобільний телефон з кишені штанів, але
він схопив його за руку і не дав це зробити.

Допитані
в судовому засіданні свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_4.
пояснили, що коли вони близько
17.00 год. 10 липня
2006 року разом з ОСОБА_3. знаходились в натовпі людей у дворі географічного
факультету ЛНУ по вул. Дорошенка - 41 в
м. Львові, то побачили,
що ОСОБА_3. різко повернувся і зі словами „ти що крадеш", схопив невідомого чоловіка за праву
руку, з якої випав мобільний телефон.
Після цього невідомий, яким виявився
ОСОБА_1, став виражатись нецензурними словами
та вириватись, при цьому пошкодив
ОСОБА_3. окуляри та розірвав сорочку. По приїзду на місце події працівників
міліції, ОСОБА_3. передав їм
затриманого.

Допитані
в судовому засіданні свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7
пояснили, що 10.07.2007 року в
складі автопатруля несли службу по охороні громадського порядку в центральній
частині м. Львова і близько 17.00 год. черговим по РВ
були направлені для надання допомоги в затриманні злочинця до географічного
факультету ЛНУ по вул. Дорошенка - 41.

По
прибутті за вказаною адресою їх зустрів ОСОБА_5, який повідомив, що їм необхідно пройти в двір будівлі
географічного факультету. В дворі побачили ОСОБА_3., який утримував ОСОБА_1 При цьому у ОСОБА_3.
була розірвана сорочка і останній пояснив,
що ОСОБА_1 намагався викрасти з його кишені мобільний телефон, але був ним викритий. Після цього зазначені
особи були доставлені в Галицький РВ ЛМУ УМВСУ у Львівській області.

В
процесі розслідування справи ОСОБА_3. видав працівникам міліції належний йому
мобільний телефон „Нокія - 6170",
яким намагався заволодіти ОСОБА_1 10.07.2006 p.,
а також порвану сорочку та пошкоджені окуляри, які оглянуті та долучені до справи в якості
речових доказів.

Аналізуючи
зібрані по справі докази і оцінюючи їх в сукупності, суд підставно не надав віри показам ОСОБА_1 в
частині щодо його непричетності до викраденого мобільного телефона у потерпілого та
розцінив їх як неправдиві і надумані з метою уникнення відповідальності за
скоєне, оскільки вони
спростовуються послідовними, логічними та
взаємозв'язаними показами

потерпілого
ОСОБА_3., свідків ОСОБА_5., ОСОБА_4.
, ОСОБА_6.,ОСОБА_7. , яким суд
надає віри.

Що
стосується адресованої апеляційному суду заяви ОСОБА_1 від 31.08. 2007р. про
ствердження факту його ознайомлення в місцевому суді з матеріалами справи та
протоколом судового засідання, де він
покликається на неповне відображення в протоколі своїх виступів і
пояснень, а також виступів та пояснень
свого захисника та потерпілого, то дану
заяву колегія суддів розцінює як спосіб захисту в інкримінованому злочині, оскільки його заява носить неконкретний
характер, а в випадку наявності у
ОСОБА_1 конкретних зауважень на протокол судового засідання, вони могли бути з врахуванням дати скерування
справи на апеляційний розгляд місцевим судом 20.07. 2007р. безперешкодно
внесені у встановленому порядку.

Дії
ОСОБА_1 3а ст. 15
- 185 ч. 1 КК України кваліфіковані вірно,
оскільки він намагався таємно викрасти чуже майно, але не зміг довести до кінця злочинний задум
по незалежних від нього причинах,
оскільки був викритий в своїх діях потерпілим.

Обираючи
покарання ОСОБА_1 суд врахував характер та ступінь тяжкості скоєного злочину та
особу засудженого і вірно прийшов до висновку про можливість виправлення та
перевиховання без ізоляції від суспільства,
обравши покарання в виді штрафу в межах санкції статті за скоєний
злочин.

Призначене
судом покарання відповідає вимогам
ст. 65 КК України, підстав для його пом'якшення, зміни чи скасування вироку в процесі
апеляційного розгляду не встановлено.

На
підставі наведеного, керуючись ст.
ст. 356, 362,
366, 377 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Вирок
Галицького районного суду м. Львова від
11 червня 2007 року відносно ОСОБА_1 залишити без змін, а апеляцію засудженого без задоволення.