Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/467/15 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 186 (82, 86-1, 141) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19.05.2015 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі :

головуючого - судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні у м. Кіровограді кримінальне провадження № 0000707 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 11 березня 2015 року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Соколівське, Кіровоградського району, Кіровоградської області, громадянина України, українця, з професійно-технічною освітою, який не одружений, працює прибиральником в ТОВ «Кіровоградський маслопереробний комбінат», зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , судимий: 05.03.2014 року Кіровоградським районним судом Кіровоградської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з випробовуванням на 2 роки, -

визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 152, ч. 2 ст. 186 КК України та призначено покарання:

· за ч. 1 ст. 152 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років;

· за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі на строк 6 років.

На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років.

На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 05.03.2014 року, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років 6 місяців.

Також, стягнуто з ОСОБА_9 на користь потерпілої ОСОБА_7 в рахунок відшкодування моральної шкоди 20000 грн. та на користь держави судові витрати в сумі 295 грн. 20 коп.

Цим же вироком вирішено питання про речові докази по справі, -

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком суду першої інстанції ОСОБА_9 визнаний винуватим за вчинення зґвалтування, тобто статевих зносинах із застосуванням фізичного насильства, а також відкрите викрадення чужого майна, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, вчинене повторно, за таких обставин:.
22.07.2014 року приблизно 23 год. 30 хв. ОСОБА_9 , перебуваючи на перехресті вулиць Гайдара та Лесі Українки в с. Соколівське Кіровоградського району Кіровоградської області, зустрів потерпілу ОСОБА_7 , яка прямувала в напрямку до балки з містком до с. Черняхівка. У ОСОБА_9 раптово виник умисел на зґвалтування ОСОБА_7 . Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_9 вдома переодягнувся в чорну спортивну кофту, шорти та темно сині кросівки з метою стати менш помітним. Після чого, ОСОБА_9 пішки прослідував до балки з містком, яка веде до с. Черняхівка Кіровоградського району та області, де неподалік від вул. Будьоного в с. Черняхівка о 23 год. 45 хв. схопив потерпілу ОСОБА_7 рукою ззаду, відвів в сторону кущів, повалив на землю та вступив із нею у статеві зносини із застосуванням фізичного насильства, внаслідок чого остання отримала тілесні ушкодження, які згідно із висновком судово-медичної експертизи відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
Крім того, ОСОБА_9 , маючи умисел на незаконне заволодіння майном потерпілої ОСОБА_7 , продовжуючи свої насильницькі дії, тримаючи потерпілу рукою за шию, 23.07.2014 року приблизно о 00 год. 10 хв., знаходячись неподалік від вул. Будьоного в с. Черняхівка Кіровоградського району Кіровоградської області, діючи повторно, змусив потерпілу ОСОБА_7 передати йому золотий ланцюжок при цьому наніс тілесні ушкодження, які згідно із висновком судово-медичної експертизи відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Після чого ОСОБА_9 з місця вчинення злочинів зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.
В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого просить вирок скасувати та закрити кримінальне провадження в зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді і вичерпаністю можливостей їх отримання. Мотивуючи апеляційну скаргу зазначив, що під час досудового розслідування було порушено право на захист обвинуваченого, що підтверджують свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , проти останнього та обвинуваченого застосовувалося фізичне та психічне насильство з боку працівників правоохоронних органів. Крім того, огляд місця події проведено з порушенням процесуального законодавства, а впізнані потерпілою речі, які нібито належать обвинуваченому, не є належними доказами причетності ОСОБА_9 до зґвалтування.

Заслухавши суддю-доповідача, захисника та обвинуваченого, які підтримали апеляційну скаргу захисника та просили її задовольнити, думку прокурора та потерпілої, які заперечили проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що вона задоволенню не підлягає з таких підстав.

Суд першої інстанції обґрунтовано визнав ОСОБА_9 винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 152, ч. 2 ст. 186 КК України, що в повному обсязі підтверджується дослідженими в судовому засіданні суду першої інстанції належними та допустимими доказами, яким суд першої інстанції дав належну оцінку та навів у вироку.

Допитаний в судовому засіданні суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_9 свою вину у вчиненому не визнав та надав показання, згідно яких 22.07.2014 року він разом із своїм другом ОСОБА_12 був у ігровому залі.
Після цього, ОСОБА_12 підвіз його додому, де він зустрів ОСОБА_7 , якій він запропонував провести її додому. ОСОБА_7 майже весь час говорила по телефону, коли підійшли до його помешкання, він попросив її почекати пару хвилин, а сам зайшов додому, щоб взяти чорну кофту із капюшоном. Одягнувшись, він провів ОСОБА_7 до її місця проживання.
ОСОБА_7 розповіла йому, що у її двоюрідного брата проблеми і попросила надати їй гроші. Він відповів, що немає коштів, щоб позичити. Далі ОСОБА_7 зірвала золотий ланцюжок та віддала йому, щоб він здав у ломбард. Які саме проблеми у брата, ОСОБА_7 йому не повідомила.
У статеві зносини із ОСОБА_7 він того вечора не вступав. Під час затримання до нього застосовували фізичну силу: підбігли двоє чоловіків, заламали руки та ударили ногою, потім заштовхали в автомобіль. Далі в автомобілі «ВАЗ-21099» міліціонер, який сидів на передньому пасажирському сидінні, його декілька разів ударив долонею по лобі, а працівник, який сидів поруч із ним, протягом декількох хвилин наносив йому удари кулаками по тулубу. В цей час у автомобілі перебував також його зять - ОСОБА_11 , руки якого були ззаду скуті кайданками.
В районному відділі міліції з метою примусити його написати показання, якими він викрив себе, співробітники міліції застосовували до нього грубу фізичну силу: били ногами по ногам. Проте жодних слідів у нього на тілі не залишилося. Працівники міліції хотіли, щоб він підписав пояснення, але він довгий час відмовлявся.
Працівники міліції ще у відділенні знайшли у нього ланцюжок, проте вилучили у нього вже вдома. Приблизно о 13-14 год. він разом із міліціонерами їздив додому по свої речі. Будинок, в якому він проживає розділений на дві половини, в одній із яких він проживає разом із бабусею. Взагалі будинок належить його матері та тітці. Половина будинку, в якій він проживає, належить його тітці. У неї працівники міліції не запитували дозвіл на проведення огляду. Міліціонери позвали сусідів, як понятих та провели огляд кімнати, де він проживає.
Далі його відвезли до судово-медичного експерта, яка оглянула його та поставила декілька запитань, на які він їй добровільно відповів. Увагу експерта на свої гематоми не звертав. Своїм близьким він не повідомляв, що до нього застосовуються незаконні методи розслідування, оскільки боявся за своє життя.
Колегія суддів вважає що не визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні інкримінованих йому злочинах, є способом уникнення відповідальності за скоєне, оскільки вина останнього повністю підтверджується зібраними доказами.

Потерпіла ОСОБА_7 пояснила суду першої інстанції, що із обвинуваченим ОСОБА_9 до 2012 року разом навчалася в одній школі, а після дев`ятого класу перевелася до іншої школи.
Ввечері 22.07.2014 року після роботи вона на площадці біля школи спілкувалася із друзями. Після чого, направилася додому по вул. Полинкіна в с. Соколівське. По дорозі спілкувалася по телефону із своїм знайомим ОСОБА_12 . В цей час побачила ОСОБА_9 , який проходив мимо.
Дійшовши до кладки через річку приблизно о 23 год. 30 хв., почула позаду чиїсь кроки. Вона вирішила пропустити цю людину. Ніч була місячна і ясна, тому розгледіла чоловіка у світлих шортах і чорній олімпійці з капюшоном, який пробіг біля неї та похитнувся на кладці.
Пройшовши кроків 10 за кладкою, відчула як хтось підійшов до неї ззаду та схопив рукою за шию. Вона подумала, що це хтось із знайомих, попросила відпустити її. Але чоловік почав душити її пальцями руки, а потім відводити в сторону. В цей час вона загубила сумку та два телефони. Коли намагалася закричати, чоловік здавив їй шию пальцями. Злякавшись, вона не пручалася.
Нападник заставив її нагнутися та стягнув спідню білизну. В цей час у неї порвався золотий ланцюжок, вона зажала його в руці. Далі заставив її стати на коліна та розпочав статевий акт. Нахиляючи голову, вона побачила сині кросівки, світлі шорти, в які був одягнений нападник. Крім того, вона визначила ріст нападника його підборіддя впиралося їй в затилок.
Після закінчення статевого акту нападник наказав їй віддати золотий ланцюжок та сидіти і не підводитися, поки він не втече. По голосу впізнала ОСОБА_9 . Вона віддала ланцюжок та залишалася сидіти на місці, доки не почула, що нападник побіг по кладці. Потім встала та почала шукати свої телефони та жіночу сумку. Далі вона зателефонувала татові, попрохала, щоб він вийшов та зустрів її. Батькові вона зразу повідомила, що це міг бути ОСОБА_9 . Пізніше вона про це повідомила міліціонерів.
Допитаний в якості свідка ОСОБА_13 пояснив суду першої інстанції, що він є вітчимом потерпілої. Вночі 23.07.2014 року йому зателефонувала донька ОСОБА_7 та попросила, що він провів її додому. Зустрівши доньку біля посадки, вона йому повідомила, що її зґвалтували та забрали золотий ланцюжок. Одяг у неї був зім`ятий. Вони викликали міліцію. Донька повідомила йому, що голос нападника був схожий на голос ОСОБА_9 . На той час він не знав обвинуваченого. Він взяв велосипед, щоб з`ясувати, що сталося, проїхався по селу Соколівці. Через 30-40 хв. приїхала міліція.
Допитана в якості свідка ОСОБА_14 суду першої інстанції дала свідчення, що є матір`ю потерпілої ОСОБА_7 . Вночі 22.07.2014 року її розбудила ОСОБА_15 та повідомила, що її зґвалтували. Донька сказала їй, що голос нападника схожий на її знайомого ОСОБА_9 , також - що нападник був одягнутий в білі шорти, олімпійку і кросівки. Шия у ОСОБА_15 була червона, пізніше у неї з`явилися синці.
Свідок ОСОБА_16 пояснила суду першої інстанції, що ввечері 22.07.2014 року вона відпочивала разом із ОСОБА_7 та їхніми знайомими хлопцями. Коли поверталися додому, то побачила, як біля них проїхав автомобіль «Део Ланос», що належить її куму - ОСОБА_12 . Вказаний автомобіль став подалі від них і з нього вийшов ОСОБА_9 , який пішов в напрямку свого будинку.
23.07.2014 року їй зателефонувала ОСОБА_7 , яка повідомила, що її зґвалтували, а також запитала, чи знає вона хлопця, що ходить в синіх кросівках. ОСОБА_7 теж повідомила, що голос нападника був схожий на голос ОСОБА_9 .
Допитаний в якості свідка ОСОБА_17 пояснив суду першої інстанції, що в обід 23.07.2014 року був присутній, як понятий при огляді місця події, яке відбувалося у домоволодінні ОСОБА_9 . Під час огляду ОСОБА_9 був у наручниках, нічого не пояснював. Він бачив як працівники міліції оглядали рюкзак, в якому було два презерватива і ланцюжок. Також у Коляди вилучалися шорти та кросівки. Після огляду місця події їм прочитали протокол, який вони підписали.
Допитана в якості свідка ОСОБА_10 пояснила суду першої інстанції, що влітку 2014 року її запросила матір ОСОБА_9 бути присутньою в якості понятого. Разом із ним понятим був ОСОБА_17 . Коли підійшла до будинку, то побачила, що автомобіль, біля якого було три чоловіка, а також ОСОБА_9 , на якому були вдягнені кайданки. ОСОБА_9 завели у будинок, де йому задавали питання, на які він добровільно відповідав. Під час огляду захисника ОСОБА_9 не було.
На пропозицію слідчого ОСОБА_9 витрусив речі із своєї сумки, серед інших речей випав розірваний золотий ланцюжок. Після того як провели огляд, слідчий прочитав протокол і вона підписала. Окрім того, вона повідомила, що вранці 23.07.2014 року перебувала на лісах і утепляла свій будинок. В цей час побачила, як троє чоловіки штовхали ОСОБА_11 до автомобіля. Ці чоловіки пред`являли претензії ОСОБА_11 та заштовхали в автомобіль. Вона повідомила про цей випадок свою сусідку бабусю ОСОБА_9 .
Допитана в якості свідка ОСОБА_18 пояснила суду першої інстанції, що потерпілу знає як мешканця села. Обвинувачений ОСОБА_9 є її рідним братом. 23.07.2014 року їй зателефонувала її бабуся ОСОБА_19 , яка повідомила, що її брата затримали за зґвалтування. Пізніше зі слів чоловіка - ОСОБА_11 їй стало відомо, що затримали зразу його, а потім на зупинці був затриманий і ОСОБА_9 . Також ОСОБА_11 повідомив, що сусідка бачила як його затримували. В райвідділі її чоловіка відпустили.
Коли брата привезли для проведення слідчої дії, то вона запитала у нього, що сталося, на що він відповів «Так треба». Взагалі їй здалося, що ОСОБА_20 був заляканий. Працівники міліції проводили огляд у половині будинку, де проживав ОСОБА_9 , вказана частина будинку належить її тітці. В ході огляду ОСОБА_9 перевернув свою сумку, з якої випали якісь речі. Вона не бачила, щоб хтось тиснув на її брата.
Допитаний в якості свідка ОСОБА_12 пояснив суду першої інстанції, що перебуває у дружніх відносинах із ОСОБА_9 та ОСОБА_7 22.07.2014 року разом із ОСОБА_9 грали у комп`ютерному клубі, що по АДРЕСА_1 . В той вечір під час гри він із ОСОБА_9 випили приблизно по 1 пляшці пива. Приблизно о 23 год. він підвіз ОСОБА_9 , який направився до себе додому. По дорозі він побачив ОСОБА_7 , яка прямувала в напрямку свого дому. Він зателефонував потерпілій та приблизно 7 хв. розмовляв з нею по телефону.
Допитаний в якості свідка ОСОБА_21 пояснив суду першої інстанції, що працює слідчим Кіровоградського РВ УМВС України в Кіровоградській області. Він розслідував зґвалтування ОСОБА_7 , підозрюваним був ОСОБА_9 . Всі слідчі дії проводилися із дотриманням норм КПК. В ході досудового розслідування ОСОБА_9 визнавав свою вину та щиро каявся. Будь-якого тиску на ОСОБА_9 ніхто не чинив.
Допитаний як свідок ОСОБА_11 пояснив суду першої інстанції, що ОСОБА_9 є рідним братом його дружини, а ОСОБА_7 знає, оскільки раніше навчався в одній школі. Він проживає в АДРЕСА_1 . Вказаний будинок розділений на дві половини, в одній із яких проживає ОСОБА_9 .
Приблизно опівночі 23.07.2014 року він зателефонував ОСОБА_9 та разом із ним на вулиці палив цигарки. ОСОБА_9 розповів, що перебував у комп`ютерному клубі.
Вранці 23.07.2014 року він йшов до свого автомобіля. Якісь три хлопця окликнули його, він почав підходити до них. Ці хлопці почали запитувати його про одяг та про те, де він перебував вчора, а також запитали, де перебуває ОСОБА_9 , попросили показати, де він може бути зараз. Він відмовився, на нього наділи кайданки, а потім закинули до автомобілю та повезли в райвідділ міліції. По дорозі на зупинці він побачив ОСОБА_9 та сказав про це. Працівники міліції вийшли із автомобіля та повалили ОСОБА_9 , після чого посадили і його до автомобіля. По дорозі в райвідділ вони кричали на ОСОБА_9 , вимагали, щоб він зізнався. А потім міліціонер, який сидів поруч із ОСОБА_9 на задньому сидінні, почав завдавати йому удари по тулубу, а інший міліціонер завдав удару долонею по лобі. Пізніше він знайшов у соцмережах сторінку міліціонера, який наносив удари, його прізвище було ОСОБА_22 .
В райвідділі їх завели на другий поверх, де зняли із нього наручники та наділи на ОСОБА_9 . Після цього він поїхав додому. Пізніше він написав заяву на працівників міліції, які його затримували, проте із районної прокуратури надійшла відповідь, що немає підстав притягувати до відповідальності працівників міліції.
Допитана експерт ОСОБА_23 пояснила суду першої інстанції, що вона проводила експертизу ОСОБА_9 та ОСОБА_7 . Виявленні на ОСОБА_9 та ОСОБА_7 ушкодження вона зазначила у своєму висновку.
Під час огляду ОСОБА_9 був присутній оперативний уповноважений ОСОБА_24 . ОСОБА_9 вів себе спокійно, дозволив їй провести огляд. Вона задавала питання обвинуваченому, на які останній добровільно відповів, що зґвалтував дівчину ОСОБА_25 , з якою вчився в одній школі.
В ході огляду ніхто не чинив ніякого тиску на ОСОБА_9 . Огляд обвинуваченого тривав протягом 20-30 хв., результати огляду вона записувала від руки.
Також вона здійснила огляд потерпілої, виявила два крововилива в ділянці дівочої пліви. Також у потерпілої виявлені інші ушкодження, які були описані у висновку. Потерпіла пояснювала їй, що невідомий чоловік схопив її ззаду за шию та зґвалтував.
Допитаний в якості свідка ОСОБА_26 пояснив суду першої інстанції, що працював оперативним уповноваженим Кіровоградського РВ УМВС України в Кіровоградській області. 23.07.2014 року йому повідомив начальник РВ, що вчинено зґвалтування. Разом із іншими колегами ОСОБА_22 та ОСОБА_24 виїхали на його автомобілі в село Соколівка. Під`їхавши до будинку, де проживає ОСОБА_9 , вони зустріли його брата, запропонували проїхатися разом із ними, розшукати ОСОБА_9 , нащо він погодився. На зупинці помітили ОСОБА_9 та запропонували йому проїхати разом із ними у райвідділ. Також ОСОБА_9 було запропоновано пройти поліграф, де останній зізнався, що саме він вчинив зґвалтування та розповів про обставини. Він відбирав у ОСОБА_9 пояснення, так останній йому пояснив, що напередодні ввечері він перестрів і зґвалтував ОСОБА_7 . Жодного фізичного впливу на ОСОБА_9 не було.
Допитаний в якості свідка ОСОБА_27 пояснив суду, що він працює в Кіровоградському РВ на посаді оперативного уповноваженого. Влітку 2014 року він разом із іншими оперативними уповноваженими займався розкриттям зґвалтування ОСОБА_7 . В селі Соколівське вони запропонували родичу ОСОБА_9 показати, де перебуває останній. Проїжджаючи в автомобілі побачили ОСОБА_9 на зупинці та запропонували проїхати до Кіровоградського РВ. На це він погодився, де ОСОБА_9 запропонували поїхати пройти поліграфічне дослідження, він погодився. В управлінні МВС ОСОБА_9 відмовився проходити поліграф, оскільки вирішив надавати правдиві показання. Жодного тиску ні він, ні інші співробітники не чинили.
Допитана як свідок ОСОБА_28 пояснила суду першої інстанції, що знайома із ОСОБА_9 , а ОСОБА_7 є її подругою.
Влітку 2014 року її разом із подругою ОСОБА_29 запросили бути понятим при відтворенні обставин події.
На місці події у селі Соколівка, неподалік від річки ОСОБА_7 та ОСОБА_9 показували про обставини зґвалтування. Спочатку показувала ОСОБА_15 , а потім ОСОБА_20 .
Біля стовпа ОСОБА_9 сказав, що в нього виникло бажання вступити у статеві зносини із ОСОБА_7 . Далі ОСОБА_9 показав як він душив ОСОБА_7 , між ними навіть виник спір про те, якою рукою він душив. ОСОБА_9 задавали уточнюючі питання. На всі питання ОСОБА_9 відповідав добровільно.
Допитаний як свідок ОСОБА_30 пояснив суду першої інстанції, що він працював оперативним уповноваженим карного розшуку Кіровоградського РВ, обслуговував територію села Соколівське.
Вранці 23.07.2014 року на нараді він дізнався про зґвалтування, потім він опитав потерпілу ОСОБА_7 . Разом із іншими колегами він поїхав до місця проживання ОСОБА_9 . У якогось родича ОСОБА_9 вони запитали, де останній перебуває, запропонували йому проїхатися разом із ними.
По дорозі, на зупинці, вони зустріли ОСОБА_9 , якого також запросили до автомобілю та відвезли до Кіровоградського РВ. Він опитував ОСОБА_9 , який відповідав на питання невпевнено. ОСОБА_9 запропонували пройти дослідження на поліграфі.
Перебуваючи у психолога, ОСОБА_9 відмовився проходити дослідження та погодився надавати показання про обставини справи. ОСОБА_9 також возили на обстеження до судово-медичного експерта. Тілесні ушкодження ОСОБА_9 ніхто із працівників міліції не наносив.
Допитаний як свідок ОСОБА_31 пояснив суду першої інстанції, що є спеціалістом-поліграфологом, працює в УМВС України в Кіровоградській області. Влітку 2014 року до нього зателефонували із Кіровоградського РВ та попросили провести поліграфічне дослідження ОСОБА_9 . Йому повідомили про обставини справи та питання, які необхідно з`ясувати.
Коли ОСОБА_9 привезли, то він запросив його до свого кабінету, де вони залишилися наодинці. Він пояснив ОСОБА_9 його права, а також про умови проведення поліграфічного дослідження. Перед початком дослідження ОСОБА_9 сказав, що бажає добровільно у всьому зізнатися, оскільки це дійсно він біля річки зґвалтував потерпілу. Також ОСОБА_9 пообіцяв віддати ланцюжок потерпілої працівникам міліції. Жодного тиску він на ОСОБА_9 не чинив.
Допитаний як свідок ОСОБА_32 пояснив суду першої інстанції, що півроку тому був понятим при впізнанні потерпілою ОСОБА_7 її ланцюжка. Слідча дія відбувалася наступним чином: слідчий при ньому та ще одному понятому виклав на стіл декілька ланцюжків, які позначив цифрами, а потім запросив потерпілу та запитав, котрий із ланцюжків її. Потерпіла вказала на один із ланцюжків.
Крім даних пояснень потерпілої і свідків, вина ОСОБА_9 підтверджується дослідженими в суді першої інстанції доказами, а саме:

- протоколом прийняття заяви ОСОБА_7 про вчинене кримінальне правопорушення від 23.07.2014 (а.с. 71 т. 1);

- протоколом огляду місця події від 23.07.2014 року із фототаблицею, в ході якого оглянута ділянка місцевості, яка розташована на відстані приблизно 70 м ліворуч від буд. АДРЕСА_2 . В ході огляду виявлено та вилучено одяг потерпілої: чорну сукню, труси чорного кольору (а.с. 88-91 т.1);

- протоколом огляду місця події від 23.07.2014 із фототаблицею, в ході якого оглянуто домоволодіння АДРЕСА_1 . В ході огляду виявлено та вилучено: спортивні кросівки чорно-синього кольору, шорти біло-жовтого кольору у квіточку, спортивну кофту чорного кольору та ланцюжок із жовтого металу із обірваними кінцями, труси чоловічі темно-синього кольору із боковими вставками (а.с. 111-117 т.1);

- протоколом огляду предмету від 23.07.2014, в ході якого оглянуто спортивні кросівки чорно-сіро-синього кольору фірми «Adidas», вилучені під час огляду домоволодіння АДРЕСА_1 (а.с. 122 т.1);

- протоколом огляду предмету від 23.07.2014, в ході якого оглянуто текстильні шорти біло-жовтого кольору із візерунком квітів білого кольору, вилучені під час огляду домоволодіння АДРЕСА_1 (а.с. 123 т.1);

- протоколом огляду предмету від 23.07.2014, в ході якого оглянуто спортивна кофта чорного кольору, вилучена під час огляду домоволодіння АДРЕСА_1 (а.с. 124 т.1);

- протоколом огляду предмету від 23.07.2014, в ході якого оглянуто металевий ланцюжок жовтого кольору із обірваними кінцями, вилучений під час огляду домоволодіння АДРЕСА_1 та області (а.с. 125 т.1);

- протоколом затримання ОСОБА_9 від 23.07.2014 (а.с. 129-130 т.1);

- протоколом пред`явлення речей для впізнання від 24.07.2014, в ході якого потерпіла ОСОБА_7 впізнала свій золотий ланцюжок (а.с. 136-138 т.1);

- протоколом пред`явлення речей для впізнання від 27.07.2014, в ході якого потерпіла ОСОБА_7 впізнала кросівки особи, в яких був чоловік, який зґвалтував її (а.с. 147-149 т.1);

- протоколом пред`явлення речей для впізнання від 27.07.2014, в ході якого потерпіла ОСОБА_7 впізнала кофту, в яку був одягнутий чоловік, який зґвалтував її (а.с. 150-152 т.1);

- протоколом пред`явлення речей для впізнання від 27.07.2014, в ході якого потерпіла ОСОБА_7 впізнала шорти, в які був одягнений чоловік, який зґвалтував її (а.с. 153-155 т.1);

- висновком експерта № 759 від 23.07.2014, в якому зазначено, що у ОСОБА_9 є тілесні ушкодження у вигляді: синців в лівому плечовому суглобі, на грудній клітині ліворуч, правому стегні, лівому передпліччі. Тілесні ушкодження у вигляді синців на лівому стегні утворились від травматичного контакту з тупим об`єктом (об`єктами), індивідуальні ознаки яких в пошкодженнях не відобразились, могли утворитись в термін за 4-5 діб до моменту огляду та відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень; всі інші тілесні ушкодження утворились від травматичного контакту з тупим об`єктом (об`єктами), могли утворитись за 12 годин до моменту огляду та відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Будь-яких тілесних ушкоджень в ділянці статевого члену не виявлено (а.с. 159 т.1);

- висновком експерта № 758 від 24.07.2014, в якому зазначено, що у ОСОБА_7 є тілесні ушкодження у вигляді: саден по передній поверхні лівого колінного суглобу, в ділянці шиї праворуч з переходом на грудну клітину на фоні гіперемії, грудній клітині по передній поверхні на рівні 2 ребра, в підщелепній ділянці праворуч, правому променево-зап`ясному суглобі з синцем. В ділянці статевих органів мається два крововиливи, в ділянці дівочої пліви. Ці тілесні ушкодження утворились від травматичного контакту з тупим об`єктом (об`єктами), можуть відповідати вказаному строку та відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Відповідь на питання про наявність в ділянці статевих органів слідів біологічного походження (сперма, кров) буде викладено у відповідному висновку судово-імунологічної лабораторії (а.с. 163-164 т.1);

- висновком експерта № 1456 від 22.08.2014, в якому зазначено, що ринкова вартість, з урахуванням знижки на знос, станом цін на 23.07.2014, представленого на експертизу ланцюжка за умови, що згідно із довідкою ПрАТ «Рубін» № 32/5320 від 14.08.2014 ланцюжок виготовлений із золота 585 проби, вагою 2,22 г складала 621,53 грн. (а.с. 195-196 т.1);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 12.08.2014 з фототаблицею за участі потерпілої ОСОБА_7 , підозрюваного ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_8 (а.с. 207-225 т.1);

- висновком лікаря-психіатра від 28.08.2014, в якому зазначено, що у ОСОБА_7 тривожно-депресивний синдром ситуаційно-обумовлений (зґвалтування) (а.с.1 т.2);

- архівною довідкою від 05.09.2014, в якій зазначено, що житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_33 1/2 частина, ОСОБА_34 1/2 частина (а.с. 2 т. 2);

- копіями договорів дарування будинку від 09.11.1993 (а.с.3-4 т.2);

- довідкою Соколівської сільської ради від 12.09.2014, в якій зазначено, що згідно із записом погосподарської книги № 22, особового рахунку НОМЕР_1 і 3157/1 за юридичною адресою АДРЕСА_1 , рахується житловий будинок з надвірними будівлями, зареєстрований 1/2 частина будинку за громадянкою ОСОБА_35 та ? за громадянкою ОСОБА_36 (а.с. 5 т.2);

- договором дарування від 09.11.1993, відповідно до якого ОСОБА_19 подарувала ОСОБА_34 1/2 частину жилого будинку із надвірними будівлями АДРЕСА_1 (а.с.141-142 т.2);

- технічним паспортом на житловий будинок АДРЕСА_1 від жовтня 1993 року, згідно із яким власником будинку є ОСОБА_19 (а.с. 143-146 т.2).

Проаналізувавши зазначені докази та обставини вчинення злочинів, колегія суддів дійшла висновку, що вказані докази в сукупності беззаперечно вказують на причетність обвинуваченого до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 152, ч. 2 ст. 186 КК України, а тому суд першої інстанції правильно кваліфікував дії ОСОБА_9 за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, як вчинення зґвалтування, тобто статевих зносинах із застосуванням фізичного насильства, а також відкрите викрадення чужого майна, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, вчинене повторно.
Призначаючи обвинуваченому покарання, суд першої інстанції, у відповідності до ст. 65 КК України, у повній мірі врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, які відносяться до категорії середньої тяжкості та тяжкого, особу винуватого, який раніше судимий і злочини вчинив під час іспитового строку, за місцем проживання характеризується посередньо, відсутність обставин, що обтяжують та пом`якшують покарання, а тому, на думку колегії суддів, обґрунтовано зробив висновок про те, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції його від суспільства, призначивши покарання у виді позбавлення волі.

Окрім того, судом належним чином оцінена і та обставина, що обвинувачений має непогашену судимість, вчинив злочин під час іспитового строку, тобто покарання призначене йому за попереднім вироком не мало належного виховного впливу на нього, так як він під час відбування даного покарання, знову вчинив насильницький злочин середньої тяжкості та тяжкий корисливий злочин.

З огляду на викладене, обране обвинуваченому ОСОБА_9 покарання за вчинені кримінальні правопорушення за своїм видом і розміром відповідає меті покарання і засадам його призначення, є не тільки обґрунтованим, необхідним і достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як обвинуваченим, так і іншими особами, але й ще є справедливим.

Твердження апелянта про те, що під час досудового розслідування було порушено право на захист обвинуваченого, що підтверджують свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , проти останнього та обвинуваченого застосовувалося фізичне та психічне насильство з боку працівників правоохоронних органів є необґрунтованими, враховуючи наявність професійного захисника у обвинуваченого відразу після складання протоколу затримання 23.07.2014 (а.с.64-65 т.1), присутність останнього на слідчих діях, а також відсутність скарг на дії слідчого та відводів в ході досудового розслідування, враховуючи показання свідків як сторони захисту, так і обвинувачення, які вказували на поведінку обвинуваченого в ході проведення досудового розслідування (свідки ОСОБА_28 , ОСОБА_37 , ОСОБА_10 , ОСОБА_17 ), а також висновок та показання судово-медичного експерта щодо обвинуваченого.
Колегія суддів відноситься критично до показань ОСОБА_11 в частині кількості та сили завданих ударів, застосованих при фактичному затриманні ОСОБА_9 , оскільки останній перебував із свідком у дружніх відносинах, а також ОСОБА_11 є чоловіком сестри обвинуваченого.
В ході судового слідства суд першої інстанції належним чином перевірив доводи обвинуваченого про застосування до нього незаконних методів досудового слідства.Крім того, прокуратурою Кіровоградського району Кіровоградської області перевірялась заява ОСОБА_9 факти застосування до нього незаконних дій з боку працівників міліції підтвердження не знайшли. Заява обвинуваченого ОСОБА_9 про застосування до нього недозволених методів судового слідства колегією суддів направлена для перевірки прокурору Кіровоградської області.

Твердження обвинуваченого про непричетність його до скоєння кримінального правопорушення, спростовуються наведеними вище доказами, які досліджені та вірно оцінені судом першої інстанції, а саме: показаннями потерпілої, яка зазначила, що саме за голосом під час зґвалтування впізнала ОСОБА_9 з яким навчалася в одній школі до 9 класу; показаннями свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , яким потерпіла відразу розповіла про обставини зґвалтування; висновком судово-медичної експертизи; протоколами пред`явлення речей для впізнання потерпіла впізнала свій золотий ланцюжок та одяг в якому був нападник. Вказані докази є послідовними, узгодженими між собою, а тому, яксуд першої інстанції так і колегія суддів не ставить під сумнів їх об`єктивність

При винесенні обвинувального вироку суд першої інстанції не враховував свідчення, які надавалися обвинуваченим в ході досудового розслідування та не поклав ці свідчення в основу судового рішення. За таких підстав, заява ОСОБА_9 про застосування до нього насильства працівниками міліції не впливає на доведеність вини обвинуваченого та не впливає на кваліфікацію дій обвинуваченого та на наявність складу злочину.

Колегія суддів погоджується із посиланням захисника на те, що фактичне затримання ОСОБА_9 відбулося на кілька годин раніше, ніж про це було вказано в протоколі затримання від 23.07.2014, оскільки відповідно до ст. 209 КПК України особа є затриманою з моменту, коли вона силою або через підкорення наказу змушена залишатися поряд із уповноваженою службовою особою чи в приміщенні, визначеному уповноваженою особою. Про вказане затримання вказує свідок захисту ОСОБА_11 , а також видно із фотографій, які зроблені в ході огляду місця події від 23.07.2014, що до ОСОБА_9 вже були застосовані кайданки. Вказане порушення вимог КПК України може бути підставою для притягнення до відповідальності працівників правоохоронних органів, які його допустили, проте не впливає на якість зібраних в подальшому доказів.
Доводи захисника про те, що огляд місця події проведено з порушенням процесуального законодавства є безпідставними та спростовуються наступним.
Відповідно до ч. 2 ст. 237 КПК України огляд житла чи іншого володіння особи здійснюється згідно з правилами цього Кодексу, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи. Частиною 1 ст. 233 КПК України означена заборона - ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених частиною третьою цієї статті.
Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_38 , яка є власницею 1/2 частини будинку АДРЕСА_1 (а.с. 2 т.2), надала дозвіл на проведення огляду житла у належному їй домоволодінні та була присутня при огляді. При цьому працівникам міліції, які проводили огляд, ОСОБА_38 не вказувала, що, крім неї, є інші співвласники будинку. Документи, що підтверджують право власності на домоволодіння були надані стороною захисту лише в ході судового розгляду.
ОСОБА_9 , який фактично проживав у половині будинку, належній ОСОБА_33 , також був присутній при вказаному огляді, що видно із фото таблиці, та будь-яких заперечень щодо проведення огляду в протоколі не зазначав. Із наданих захисником документів зрозуміло, що разом із ОСОБА_36 власником 1/2 будинку є ОСОБА_39 , проте їхні частки не поділені між ними в натурі. А тому суд вважає, що присутність двох понятих, одного із власників домоволодіння, а також ОСОБА_9 , були необхідною гарантією законного та об`єктивного відображення результатів цієї слідчої дії. Тому підстави для визнання огляду місця події від 23.07.2014 недопустимим доказом відсутні. За вказаних обставин колегія суддів розцінює ці доводи апеляції, як спосіб уникнення обвинуваченим від кримінальної відповідальності.
Посилання скаржника на те, що впізнані потерпілою речі, які нібито належать обвинуваченому, не є належними доказами причетності ОСОБА_9 до зґвалтування є не належними, оскільки вказані речі були вилученні з домоволодіння в якому проживає обвинувачений, при цьому останній вказав, що вони належать йому. Дані речі в подальшому було пред`явлено потерпілій для впізнання, як речей, в які був одягнений нападник в момент вчинення злочинів.

Взагалі, показання обвинуваченого ОСОБА_9 , які надані в ході судового розгляду в суді першої інстанції, є нелогічними і непослідовними та спростовуються, як показаннями потерпілої, свідків, судово-медичного експерта, так і сукупністю інших доказів, які надані стороною обвинувачення та дослідженими в судовому засіданні, тому колегія суддів розцінює їх як спосіб захисту.
За вказаних обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 - залишити без задоволення, а вирок Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 11 березня 2015 року стосовно ОСОБА_9 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим який тримається під вартою, в той же строк з моменту вручення копії ухвали.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4