Ухвала

іменем україни

Колегія суддів судової палати у
кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Слинька С.
С.,суддів:Вільгушинського М. Й.,
Дембовського С. Г.,при секретаріза
участю прокурора Гладкіх Л. М.,Таргонія
О. В.розглянула в судовому засіданні в
м. Києві 28 серпня 2014 року кримінальне
провадження, внесене до Єдиного
реєстру досудових розслідувань за

№ 0000016, за касаційною скаргою
потерпілої ОСОБА_6 на ухвалу
Апеляційного суду Харківської області
від 28 листопада 2013 року щодо

ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця

м. Харкова, проживаючого АДРЕСА_1,
такого, що не мав судимості.

Вироком Київського районного суду м.
Харкова від 20 вересня

2013 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 1 ст. 164 КК
України до покарання у виді штрафу у
розмірі 1700 грн.

Також зазначеним вироком цивільний
позов ОСОБА_6 задоволено частково,
постановлено стягнути на її користь
заборгованість по аліментах у розмірі
21 092,63 грн.

Згідно з цим вироком ОСОБА_7 визнано
винним у вчиненні кримінального
правопорушення за таких обставин.

Відповідно до постанови Київського
районного суду м. Харкова від

02 грудня 2003 року ОСОБА_7 зобов'язаний
виплачувати аліменти на утримання
неповнолітньої доньки ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_3, у розмірі ј частини всіх
видів заробітку щомісячно, але не менш
ніж 50 % неоподаткованого мінімуму
доходів громадян, починаючи з 18 грудня

2013 року і до досягнення дитиною
повноліття.

Однак ОСОБА_7 з 01 серпня
2010 року по 01 серпня 2013 року злісно
ухилявся від сплати аліментів,
матеріальної допомоги на утримання
ОСОБА_8 не надавав, участі у вихованні
дитини не приймав, унаслідок чого за
вказаний період часу утворилась
заборгованість по виплаті аліментів у
розмірі 21 092,63 грн.

Ухвалою Апеляційного
суду Харківської області від 28
листопада 2013 року вирок районного суду
в частині вирішення цивільного позову
скасовано та відмовлено ОСОБА_6 в
задоволенні цивільного позову у
повному обсязі.

У касаційній скарзі
потерпіла оскаржує ухвалу
апеляційного суду в частині вирішення
цивільного позову та стверджує, що він
підлягає задоволенню.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
доводи прокурора, який заперечував
проти задоволення касаційної скарги та
просив залишити без зміни оскаржуваний
вирок апеляційного суду, перевіривши
матеріали кримінального провадження
та обговоривши доводи, наведені у
скарзі, колегія суддів дійшла висновку,
що у задоволенні скарги слід відмовити.

Доведеність винуватості ОСОБА_7 у
вчиненні інкримінованого йому
кримінального правопорушення та
правильність кваліфікації його дій за
ч. 1 ст. 164 КК України у касаційній скарзі
не оспорюється.

Що стосується доводів потерпілої про
неправильне вирішення апеляційним
судом заявленого нею цивільного
позову, то вони є неспроможними.

Як видно з матеріалів провадження, в
ході розгляду справи потерпіла заявила
цивільний позов про стягнення з ОСОБА_7
суми невиплачених аліментів на
утримання їхньої спільної
неповнолітньої доньки.

Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу
України обов'язок по утриманню
неповнолітніх дітей покладається на їх
батьків, а при ухиленні від виконання
цього обов'язку кошти для цього
стягуються у судовому порядку.

При цьому, порядок стягнення аліментів
на виконання рішення суду передбачений
ст. 74 Закону України «Про виконавче
провадження», зі змісту якої випливає,
що суд вирішує питання заборгованості
по сплаті аліментів лише у разі спору
про її розмір а при відсутності такого
спору заборгованість стягується
державним виконавцем відповідно до
положень цього закону, а не на підставі
рішення суду про стягнення
заборгованості.

З матеріалів провадження вбачається,
що по рішенню суду про стягнення з
ОСОБА_7 аліментів на утримання ОСОБА_8
державним виконавцем Київського
відділу державної виконавчої служби
Харківського міського управління
юстиції відкрито виконавче
провадження по примусовому виконанню
цього рішення суду.

З урахуванням того, що позовні вимоги
потерпілої зводяться до виплати їй
заборгованості зі сплати аліментів,
стягнення яких з

ОСОБА_7, встановлено рішенням
Київського районного суду

м. Харкова від 02 грудня 2003 року, по
виконанню якого відкрито виконавче
провадження, з огляду на те, що
стягнення щодо однієї і тієї ж
заборгованості не може бути покладено
на боржника повторно, рішення
апеляційного суду про відмову в
задоволенні цивільного позову є
правильним та обгрунтованим.

Таким чином, підстави для задоволення
касаційної скарги потерпілої відсутні.

Керуючись статтями 433, 434, 436 КПК України,
колегія суддів

у х в а л и л а:

ухвалу Апеляційного суду Харківської
області від 28 листопада

2013 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни,
а касаційну скаргу потерпілої ОСОБА_6 -
без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

_______________С. С. Слинько _______________М. Й.
Вільгушинський_________________С. Г.
Дембовський