Провадження № 1-кп/645/151/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 лютого 2015 року м. Харків
Фрунзенський районний суд м. Харкова в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 секретаря судових засідань ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харкова, українця, громадянина України, не працюючого, не одруженого, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ст.122 ч.1 КК України,
ОСОБА_4 , 23.08.2014 року, приблизно о 12 год. 30 хв., знаходився біля будинку АДРЕСА_2 , де в нього виникла сварка з сусідкою з квартири АДРЕСА_3 зазначеного будинку, ОСОБА_5 з причини неприязнених стосунків. В момент сварки у ОСОБА_4 виник неправомірний намір на спричинення тілесних ушкоджень останній, реалізуючи який, усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи діяти саме таким чином, наніс удар по сідниці ОСОБА_5 , після чого штовхнув її плечем, після чого наніс удар ногою по правій стопі потерпілої в районі ділянки основи правого пальця. Внаслідок зазначених дій ОСОБА_4 спричинив ОСОБА_5 тілесні ушкодження, які відповідно до п.п.2.2.1 а,б,в та 2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом №6 МОЗ України від 17 січня 1995 року відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 у ході судового розгляду першочергово винним себе не визнав, пояснив суду, що 23.08.2014 року умисно жодних тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_5 він не завдав, у нього лише відбувся словесний конфлікт з останньою, він випадково штовхнув її плечем та наступив на ногу, однак, наміру на спричинення тілесних ушкоджень він не мав. У подальшому беззаперечно визнав себе винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України, надавши пояснення аналогічні викладеним в обвинувальному акті.
Зміну показів обвинуваченим ОСОБА_4 у ході судового розгляду суд оцінює як бажання обвинуваченого уникнути відповідальності за фактично скоєне.
Допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 пояснила суду, що 23.08.2014 року, приблизно о 12 год. 30 хв., біля будинку №2 по вул.Благодатній, у м.Харкові у неї виник конфлікт з її сусідом ОСОБА_4 , з яким у неї склалися неприязні стосунки та побутовому ґрунті, в ході конфлікту останній вдарив її по сідницях, штовхнув та наніс удар по правій нозі в районі стопи.
На підставі ст. 349 ч. 3 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, оскільки проти цього не заперечували учасники судового провадження, вважає за доцільне обмежитись дослідженням доказів, які стосуються особи обвинуваченого. При цьому судом з`ясовано, чи правильно розуміють зазначені особи зміст обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції. Учасникам процесу роз`яснено, що у такому випадку сторони будуть позбавлені права оскаржувати дані обставини в апеляційному порядку.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.1 ст. 122 КК України, тобто умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених ст. 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
Вину обвинуваченого ОСОБА_4 в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України суд вважає доведеною.
Обставин, які пом`якшують покарання, передбачені ч.1 ст. 66 КК України суд визнає щире каяття.
Обставиною, яка обтяжує покарання, передбаченою ч.1 ст. 67 КК України, судом визнається вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.
Вивченням в ході судового розгляду даних особи обвинуваченого встановлено, що він в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, на обліках в наркологічному і психоневрологічному диспансерах не перебуває.
Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що обтяжують покарання. Судом враховуються відношення обвинуваченого до вчиненого, та наслідки вчиненого злочину, мотив, мета та спосіб вчинення злочинного діяння, визначене законом покарання за вчинене протиправне діяння.
А тому, враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що до обвинуваченого ОСОБА_4 слід застосувати покарання, яке суд вважає доцільним і достатнім для його виправлення, у виді позбавлення волі із застосування ст..75,76 КК України.
Речові докази, процесуальні витрати у справі відсутні.
Цивільний позов не заявлений.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 373, 374, 395 КПК України суд, -
Визнати ОСОБА_4 а винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України та призначити йому покарання у вигляді двох років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 а від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік.
На підставі ст. 76 п.п.2,3 КК України покласти на ОСОБА_4 а обов`язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Харківської області через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Суддя