У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у
кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого
- судді

Редьки А.І.,

суддів

Лавренюка
М.Ю., Заголдного В.В.,

з участю
прокурора

Парусова
Л.М.

розглянула в судовому засіданні в м. Києві 20 листопада
2008 року кримінальну справу за касаційним поданням прокурора, який брав участь
у розгляді справи судом першої інстанції та касаційною скаргою засудженого
ОСОБА_1 на вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від
24 грудня 2007 року та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 5
березня 2008 року.

Вироком суду засуджено

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

не
судимого,

за ч. 1 ст. 201 КК України на чотири роки позбавлення
волі,

за ч. 1 ст. 212 КК України до штрафу в розмірі трьохсот
неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що на день вирішення справи
становить 5 100 гривень, а на підставі ч. 1 ст. 70 КК України на чотири роки
позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України
ОСОБА_1 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком
один рік шість місяців.

Речовий доказ - легковий автомобіль
«Ауді А6» звернуто в доход держави - передано Головному управлінню праці та
соціального захисту населення Тернопільської ОДА для розпорядження ним як
гуманітарною допомогою.

Ухвалою апеляційного суду
Тернопільської області від 5 березня 2008 року вирок залишено без зміни.
Виключено з мотивувальної частини вироку рішення суду про те, що використання
завідомо підроблених документів при переміщенні предметів через митний кордон
України охоплюється

ст. 201 КК України і додаткової
кваліфікації не потребує.

Як визнав
доведеним суд, ОСОБА_1 в червні 2003 року з метою ухилення від сплати податків,
зборів та інших обов'язкових платежів, перемістив через митний кордон України
легковий автомобіль «Ауді А6» з приховуванням від митного контролю шляхом
подання митному органу України, як підставу для такого переміщення, завідомо
підроблених документів та документів, які містять завідомо неправдиві відомості
про те, що вказаний транспортний засіб ввозиться як безоплатна гуманітарна
допомога для інваліда ІІІ групи ОСОБА_2., хоча в дійсності автомобіль був
придбаний ОСОБА_1 на підставі фактури у бельгійського товариства «LANA CAR s.p.r.l.». В подальшому Тернопільською
митницею було проведено митне оформлення цього автомобіля на пільгових умовах.
Таким чином, ОСОБА_1 умисно ухилився від сплати до бюджету податків, зборів та
інших обов'язкових платежів на загальну суму 22 060 гривень.

У касаційному поданні прокурор
просить скасувати вирок та ухвалу апеляційного суду, а справу направити на
новий судовий розгляд через невідповідність висновків суду фактичним обставинам
справи, неправильне застосування кримінального закону, а також через
невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого.
Твердить, що рішення суду першої інстанції про те, що використання ОСОБА_1
завідомо підроблених документів охоплюється ст. 201 КК України суперечить
обставинам справи, оскільки такі документи були подані ним не лише до митних
органів України, а й до інших державних установ. Крім того, вказує на те, що
призначаючи покарання за ч. 1 ст. 201 КК України, суд не застосував
обов'язкової конфіскації предмету контрабанди.

Засуджений ОСОБА_1 у своїй касаційній
скарзі ставить питання про скасування судових рішень щодо нього та направлення
справи на нове розслідування в зв'язку з істотним порушенням
кримінально-процесуального закону. Зазначає, що заявлені ним клопотання про
виклик в судове засідання ряду свідків та витребування документів були
відхилені, чим порушено його право на захист.

Заслухавши доповідача, думку
прокурора, який підтримав касаційне подання та просив відмовити у задоволенні касаційної скарги засудженого,
перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційного подання та
касаційної скарги, колегія суддів вважає, що подання прокурора та касаційна
скарга засудженого підлягають задоволенню частково.

Визнаючи ОСОБА_1 винуватим у
вчиненні переміщення на територію України з приховуванням від митного контролю
шляхом подання митному органу, як підстави для переміщення, підроблених
документів, які містять неправдиві відомості щодо суті угоди та відправника
товару, а також ухиленні від сплати податків та зборів, суд послався на докази,
що містяться в матеріалах справи.

При цьому суд першої інстанції
кваліфікував дії засудженого за ч. 1 ст. 201, ч. 1 ст. 212 КК України та визнав
кваліфікацію за ч. 3 ст. 358 КК України зайвою, мотивуючи своє рішення тим, що
обвинувачення

ОСОБА_1 за цією статтею пред'явлено
неконкретне. Також вказав, що використання завідомо підроблених документів при
контрабанді охоплюється ст. 201 КК України і додаткової кваліфікації не
потребує, що в подальшому було виключено з мотивувальної частини вироку
апеляційним судом.

Однак, апеляційний суд погодився з
висновком суду першої інстанції відносно неконкретного обвинувачення ОСОБА_1 за
ч. 3 ст. 358 КК України, що не відповідає матеріалам справи.

Із постанови про пред'явлення
обвинувачення вбачається, що ОСОБА_1, здійснюючи свою злочинну діяльність,
подавав до митного органу завідомо підроблений акт про дарування.

Крім того, формулюючи
обвинувачення, визнане доведеним, суд зазначив, що ОСОБА_1 надав працівнику
митниці в пункті пропуску «Шегині» отриманий в м. Брюсселі від ОСОБА_3 завідомо
підроблений акт з неправдивим відомостями про дарування автомобіля. У
подальшому цей завідомо підроблений документ був використаний для оформлення
автомобіля у державних органах.

Слушними
також є доводи прокурора про неправильне застосування судом кримінального закону при призначенні
покарання засудженому за

ч. 1 ст. 201 КК України.

Санкція цієї статті передбачає
обов'язкову конфіскацією предмета контрабанди, а тому рішення суду про
неможливість її застосування в зв'язку з тим, що ОСОБА_1 звільнено від
відбування покарання з випробуванням, є незаконним, оскільки в даному випадку
така конфіскація не є додатковим покаранням.

В зв'язку з чим вирок суду підлягає
скасуванню, а справа - направленню на новий судовий розгляд, під час якого суду
необхідно дослідити докази у справі, дати їм належну юридичну оцінку і на
підставі цих доказів вирішити питання про винуватість ОСОБА_1 та кваліфікацію
його дій, а також звернути увагу на допущені недоліки.

Оскільки апеляційний суд,
перевіряючи законність прийнятого судом першої інстанції рішення, на допущені
порушення уваги не звернув, ухвала апеляційного суду також підлягає скасуванню.

Доводи ОСОБА_1 про порушення його
права захист, а також. питання допиту свідків, витребування доказів мають бути
вирішені судом під час нового судового розгляду.

Керуючись
ст.ст. 395, 396 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

касаційне подання прокурора та
касаційну скаргу засудженого ОСОБА_1 задовольнити частково.

Вирок Тернопільського
міськрайонного суду Тернопільської області від 24 грудня 2007 року та ухвалу
апеляційного суду Тернопільської області від 5 березня 2008 року щодо ОСОБА_1
скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд.

судді:

Редька
А.І. Лавренюк
М.Ю. Заголдний В.В.