Справа № 152/585/14-к
УХВАЛА

08 квітня 2015 року м. Шаргород
Шаргородський районний суд Вінницької області у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
законного представника
потерпілого ОСОБА_4 ,
представника потерпілого ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
провівши відкрите судове засідання у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 125 та ч. 2 ст. 125 КК України,
У провадженні Шаргородського районного суду Вінницької області знаходиться зазначене кримінальне провадження.
Ухвалою суду від 4 вересня 2014 року за клопотанням адвоката потерпілого та захисника обвинуваченого було призначено комплексну судово-медичну експертизу, проведення якої було доручено Державній установі «Головне бюро судово-медичної експертизи Міністерства охорони здоров`я України». Матеріали кримінального провадження були направлені експертній установі.
1 жовтня 2014 року на адресу суду надійшов лист ДУ «Головне бюро судово-медичної експертизи Міністерства охорони здоров`я України» від 25.09.2014 № 2365/3, у якому повідомлялося, що черга на проведення експертиз складає понад 3 роки, і немає можливості проводити експертизи позачергово.
Листом від 13.11.2014 № 6720/14 головуючий тоді у цій справі суддя Шаргородського районного суду ОСОБА_7 просив експертну установу повернути матеріали кримінального провадження до суду, для подальшого вирішення питання щодо проведення експертизи.
1 грудня 2014 року матеріали кримінального провадження повернулися до Шаргородського районного суду Вінницької області, і у зв`язку із переведенням судді ОСОБА_7 до іншого суду, було здійснено повторний автоматичний розподіл справи, за результатами якого суддею, що розглядатиме кримінальне провадження визначено суддю ОСОБА_1 .
Ухвалою суду від 16.02.2015 за клопотаннями обвинуваченого ОСОБА_6 та представника потерпілого ОСОБА_5 було призначено комплексну судово-медичну експертизу. Проведення експертизи доручено Одеському обласному бюро судово-медичної експертизи, якому було направлено матеріали кримінального провадження.
12 березня 2015 року до суду надійшов лист Одеського обласного бюро судово-медичної експертизи № 0572-05 від 4.03.2015, у якому начальник бюро ОСОБА_8 , з посиланням на великий об`єм роботи, недостатність експертів комісійного відділу згідно штатного розпису, складністю справи, відсутністю цільових коштів на проведення експертиз відмовив у проведенні експертизи.
У зв`язку із зазначеним вище, ухвалою суду від 12.03.2015 було судове провадження було призначено до розгляду на 8.04.2015 на 9 год. 00 хв.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 підтримав раніше подане ним клопотання про проведення судово-медичної експертизи та просив доручити його проведення експертам Головного бюро судово-медичної експертизи МОЗ України.
Представник потерпілого ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримав раніше подане клопотання про призначення експертизи, проте наполягав на поверненні матеріалів кримінального провадження Одеському обласному бюро судово-медичних експертиз для виконання раніше постановленої ухвали.
Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримала позицію обвинуваченого щодо доручення проведення експертизи експертам Головного бюро судово-медичної експертизи МОЗ України.
Законний представник потерпілого ОСОБА_10 ОСОБА_4 послався на вирішення суду.
Заслухавши думку учасників судового засідання, вирішуючи питання щодо проведення судово-медичної експертизи, суд виходить із такого.
Згідно зі ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 332 КПК України, суд має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам незалежно від наявності клопотання, якщо суду надані кілька висновків експертів, які суперечать один одному, а допит експертів не дав змоги усунути виявлені суперечності.
Обвинувачений просить, зокрема, призначити повторну судово-медичну експертизу, на вирішення якої поставити наступні запитання: які тілесні ушкодження є у ОСОБА_10 , їх характер, локалізація та механізм утворення?; яка ступінь тяжкості тілесних ушкоджень?; чи могли наявні у ОСОБА_10 тілесні ушкодження виникнути за тих обставин, на які вказує потерпілий?; коли саме, судячи з наявних у ОСОБА_10 тілесних ушкоджень, вони могли виникнути?
Своє прохання обґрунтовує тим, що згідно висновку спеціаліста ДУ «Головне бюро судово-медичної експертизи МОЗ України» № 66/14 (т. ІV а.с. 4-7), висновок судово-медичної експертизи № 75 відносно потерпілого ОСОБА_10 не можна вважати обґрунтованим у зв`язку з тим, що опис тілесних ушкоджень, який зроблено судово-медичним експертом, не дозволяє встановити час їх виникнення, а ймовірний механізм їх утворення взагалі не можна вважати обґрунтованим.
Суд вважає, що відсутні підстави для призначення експертизи щодо визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, одержаних ОСОБА_10 , оскільки аналогічне клопотання, з посиланням на висновок спеціаліста ДУ «Головне бюро судово-медичної експертизи МОЗ України» № 66/14 розглядалося та вирішувалося на стадії досудового розслідування, за результатами вирішення якого слідчим призначалася повторна експертиза, за наслідками проведення якої комісією експертів Вінницького обласного бюро судово-медичних експертиз було складено висновок № 38-к від 28.03.2014 (т. ІІІ а.с. 209-211, т. ІV а.с. 41, 42, 44-47).
Частинами 1 та 3 ст. 93 КПК України встановлено, що збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом. Сторона захисту, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів.
Згідно ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Отже, висновок спеціаліста ДУ «Головне бюро судово-медичної експертизи МОЗ України» № 66/14 від 17.02.2014 та висновок комісії експертів Вінницького обласного бюро судово-медичних експертиз № 38-к від 28.03.2014 можуть бути предметом їх оцінки судом на предмет належності, допустимості, достовірності, а у сукупності з іншими доказами справи - з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення по суті висунутого обвинувачення.
Разом із тим, на переконання суду, клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 та представника потерпілого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_5 про призначення комплексної судово-медичної експертизи по визначенню тілесних ушкоджень, нанесених ОСОБА_9 , слід задовольнити, оскільки у матеріалах кримінального провадження міститься три висновки експертів, які суперечать один одному.
Так, згідно висновку експертів № 121-к (т. ІІІ а.с. 71-73) та висновку експертів 152-к (т. 3 а.с. 155-160), тілесні ушкодження, завдані ОСОБА_9 , відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, тоді як у висновку експерта № 8 (т. ІІІ а.с. 176-184), тілесні ушкодження, завдані ОСОБА_9 , є легкими тілесним ушкодженнями.
З урахуванням думки учасників судового засідання, на вирішення експертизи слід поставити наступні запитання:
1. Які тілесні ушкодження мали місце у ОСОБА_9 , їх характер, кількість, давність спричинення і локалізація?
2. Який механізм виникнення ушкоджень у ОСОБА_9 вид травмуючої дії (удар, здавлювання, тертя, падіння з висоти власного зросту), місце прикладення травмуючої сили, кількість травмуючих дій?
3. Яке було взаємне розташування потерпілого та нападника в момент нанесення тілесних ушкоджень?
4. З чим пов`язане тривале перебування потерпілого ОСОБА_9 на стаціонарному лікуванні та тривалий (понад 21 день) розлад його здоров`я: тажкістю спричинених травм, тактикою лікарів, особливостями організму потерпілого?
5. До якого ступеню тяжкості відносяться тілесні ушкодження, виявлені у ОСОБА_9 .?
6. Чи страждав ОСОБА_9 на момент отримання ним тілесних ушкоджень на будь-яку хворобу, і якщо так, то яким чином наявна у нього хвороба вплинула на перебіг травматичного процесу і терміну лікування безпосередньо отриманих тілесних ушкоджень?
7. Чи перебував потерпілий ОСОБА_9 згідно записів в медичній документації в стані алкогольного сп`яніння, і якщо так, то яким чином стан алкогольного сп`яніння вплинув на перебіг травматичного процесу з врахуванням наявних у нього хвороб?
8. Чи відповідає висновок від 16.10.2014 року № 121-к Вінницького обласного бюро судово-медичної експертизи обставинам справи?
9. Чи відповідає висновок від 03.02.2014 року № 8 Житомирського обласного бюро судово-медичної експертизи обставинам справи?
З метою дотримання принципу розумності строків та невідворотності покарання, зважаючи на те, що черга на проведення експертиз у ДУ «Головне бюро судово-медичної експертизи Міністерства охорони здоров`я України» складає понад 3 роки, а Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи взагалі відмовилося проводити експертизу, суд вважає, що її проведення слід доручити експертам Вінницького обласного бюро судово-медичної експертизи МОХ України, з обов`язковим залученням спеціалістів у галузі: нефрології, урології, рентгенології, неврології чи нейрохірургії. При цьому до проведення експертизи не слід залучати судово-медичних експертів ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які раніше проводили експертизи у цьому кримінальному провадженні.
Проведення експертизи належить доручити експертам, оскільки зазначена експертна установа користується не меншим авторитетом в експертній галузі, ніж, до того ж, згідно листа останньої, подібна експертиза може бути проведена у строк понад три роки.
Отже, клопотання обвинуваченого та представника потерпілого підлягають частковому задоволенню.
На підставі п. 6 ч. 2 ст. ст. 322 КПК України розгляд кримінального провадження слід відкласти до одержання висновку експертизи.
З огляду на викладене, керуючись статтями 242, 322, 332, 369-372 КПК України, суд
1. У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 про призначення повторної судово-медичної експертизи щодо визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень потерпілого ОСОБА_10 відмовити.
2. Клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 та представника потерпілого ОСОБА_5 про призначення комплексної судово-медичної експертизи щодо визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень потерпілого ОСОБА_9 задовольнити частково.
3. Призначити у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 125 та ч. 2 ст. 125 КК України комплексну судово-медичну експертизу.
4. На вирішення експертизи поставити запитання:
- які тілесні ушкодження мали місце у ОСОБА_9 , їх характер, кількість, давність спричинення і локалізація?
- який механізм виникнення ушкоджень у ОСОБА_9 вид травмуючої дії (удар, здавлювання, тертя, падіння з висоти власного зросту), місце прикладення травмуючої сили, кількість травмуючих дій?
- яке було взаємне розташування потерпілого та нападника в момент нанесення тілесних ушкоджень?
- з чим пов`язане тривале перебування потерпілого ОСОБА_9 на стаціонарному лікуванні та тривалий (понад 21 день) розлад його здоров`я: тяжкістю спричинених травм, тактикою лікарів, особливостями організму потерпілого?
- до якого ступеню тяжкості відносяться тілесні ушкодження, виявлені у ОСОБА_9 .?
- чи страждав ОСОБА_9 на момент отримання ним тілесних ушкоджень на будь-яку хворобу, і якщо так, то яким чином наявна у нього хвороба вплинула на перебіг травматичного процесу і терміну лікування безпосередньо отриманих тілесних ушкоджень?
- чи перебував потерпілий ОСОБА_9 згідно записів в медичній документації в стані алкогольного сп`яніння, і якщо так, то яким чином стан алкогольного сп`яніння вплинув на перебіг травматичного процесу з врахуванням наявних у нього хвороб?
- чи відповідає висновок від 16.10.2014 року № 121-к Вінницького обласного бюро судово-медичної експертизи (т. ІІІ а.с. 71-73) обставинам справи?
- чи відповідає висновок від 03.02.2014 року № 8 Житомирського обласного бюро судово-медичної експертизи (т. ІІІ а.с. 176-184) обставинам справи?
6. Попередити експертів про кримінальну відповідальність за статтями 384, 385 КК України.
7. У розпряження експертів надати матеріали кримінального провадження № 152/585/14-к по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 125 та ч. 2 ст. 125 КК України в кількості 4-х томів та усю медичну документацію відносно потерпілого ОСОБА_9 .
9. Судове засідання до отримання висновку експертизи відкласти.
Ухвала оскарженню не підлягає. Згідно ч. 5 ст. 532 КПК України, ухвали суду, які не можуть бути оскаржені, набирають законної сили з моменту їх оголошення.

Суддя ОСОБА_1