Справа № 675/2482/14-к
Провадження № 1-в/675/723/2014
У Х В А Л А

"31" жовтня 2014 р. Ізяславський районний суд Хмельницької області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю: прокурора ОСОБА_3 , представника ІВК № 31 ОСОБА_4 , засудженого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні м.Ізяслав в режимі відеоконференцзв`язку подання начальника ІВК № 31 та спостережної комісії при Ізяславській райдержадміністрації про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким - виправними роботами засудженому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_5 , засуджений апеляційним судом Київської області за ст. 115 ч. 2 п.п. 6, 12 КК України до 10 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України приєднано частково невідбуте покарання за вироком Подільського районного суду м. Києва від 26.05.2003 року і до відбуття 12 років позбавлення волі.

Раніше судимий: 26.05.2003 року Подільським районним судом м. Києва за ст. 186 ч. 2, 75 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки.

Початок строку: 24.01.2004 року.

Кінець строку: 24.01.2016 року.

Адміністрація установи клопоче про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким виправними роботами засудженому ОСОБА_5 , оскільки він сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів, що став на шлях виправлення.

Представник установи ОСОБА_4 , подання підтримав та зазначив, що ОСОБА_5 на даний час став на шлях виправлення, а тому йому може бути замінено режим утримання на більш м`який виправні роботи.

У судовому засіданні ОСОБА_5 подання підтримав та просив його задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 проти задоволення подання заперечив, мотивуючи тим, що засуджений не довів, що став на шлях виправлення.

Від спостережної комісії при Ізяславській райдержадміністрації надійшло клопотання про слухання даної справи у відсутності їхнього представника. Заперечень по суті даного подання комісія не має.

Заслухавши пояснення засудженого, представника ІВК № 31, з`ясувавши думку прокурора, вивчивши надані матеріали, суд приходить до висновку, що подання до задоволення не підлягає з наступних підстав.

За змістом ст. 50 КК України, покарання має на меті виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_5 засуджений вироком апеляційним судом Київської області за ст. 115 ч. 2 п.п. 6, 12 КК України до 10 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України приєднано частково невідбуте покарання за вироком Подільського районного суду м. Києва від 26.05.2003 року і до відбуття 12 років позбавлення волі. Покарання він відбуває в Ізяславській виправній колонії № 31.

Крім цього, цим же вироком було задоволено цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 та стягнуто на його користь з ОСОБА_5 моральну шкоду 30 000 грн., і матеріальну шкоду з ОСОБА_7 та ОСОБА_5 солідарно в сумі 6492,92 гн.

За змістом ст. 82 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням виправними роботами. Більш м`яке покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів, що став на шлях виправлення.

Пунктом 3 ч. 4 ст. 82 КК України передбачено, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і вчинила новий умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.

Як встановлено судом, 2/3 строку покарання для ОСОБА_5 настало 24.01.2012 року.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26 квітня 2002 року № 2, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

Становлення особи на шлях виправлення характеризується зразковою поведінкою і сумлінним ставленням до праці. Такий висновок повинен бути застосований на всебічному врахуванні даних про поведінку засудженого і ставлення його до праці за весь період перебування у виправній установі, а не за час, який безпосередньо передує розгляду клопотання.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_5 засуджено за вчинення тяжкого та особливо тяжкого злочину і призначено покарання у виді 12 років позбавлення волі, з яких він відбув на час розгляду подання в суді 10 років 9 місяців.

Згідно з характеристик на засудженого у період з 13.04.2007 року по 21.02.2012 року останній характеризувався як негативно, так і задовільно, за характером до березня 2007 року він впертий, зухвалий, егоїстичний, неврівноважений, а з 2010 року по лютий 2012 року - спокійний, врівноважений. У спілкуванні з представниками адміністрації колонії допускає нетактовну поведінку. Заходи виховного характеру відвідує та реагує на них задовільно. Приймає участь у програмах диференційованого виховного впливу «Професія», «Правова просвіта», «Духовне відродження», «Фізкультура і спорт». Приймав участь у програмі диференційованого впливу «Освіта», по закінченню якої отримав повну загальну середню освіту. В колективі засуджених відділення не конфліктує. Дружні стосунки підтримує із засудженими, які характеризуються задовільно. У намірах стосовно життя після звільнення з місць позбавлення волі остаточно не визначився, позитивних планів на подальший термін відбування покарання не вказує.

Відповідно до характеристики від 23.09.2014 року засудженого ОСОБА_5 , останній за час відбування покарання сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів, що став на шлях виправлення, а тому заслуговує на заміну невідбутої частини покарання більш м`яким виправними роботами.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_5 у період з 2004 року по 2012 рік характеризувався задовільно, а з 2012 року по вересень 2014 року характеризується добре, оскільки, хоча і має 9 заохочень, проте, до заходів, що сприяють становленню засудженого на життєву позицію, яка відповідає правовим нормам і вимогам суспільно-корисної діяльності, відноситься не сумлінно.

Також судом зауважується, що відповідно до довідки щодо виконання засудженим ОСОБА_5 норм виробітку та про заробіток за 2013 по вересень 2014 роки, останній лише за чотири місяці мав норму виробітку праці 100 %, а інші місяці: 0,06; 1,4; 1,8; 2,6; 2,1; 0,7; 2,0; 5,6, та інші, за що отримував відповідну заробітну плату. Вказане свідчить про те що ОСОБА_5 не в повній мірі довів, що став на шлях виправлення своїм ставлення до праці.

Крім того, засуджений ОСОБА_5 за час відбування покарання допустив 15 порушень порядку відбування покарання, які полягали в зберіганні заборонених предметів, порушенні розпорядку дня, вчиненні фізичного опору, встановленню міжкамерному зв`язку, невиконанні законних вимог представників установи, нетактовній поведінці до представників адміністрації, за що, зокрема, 4 рази поміщався в ДІЗО, 1 раз поміщався до карцеру, 1 раз поміщався до ПКТ.

Вказані стягнення хоч і є погашеними, проте, висновок про можливість застосування заміни невідбутої частини покарання більш м`яким повинен ґрунтуватися на аналізі даних про поведінку засудженого за весь час відбуття покарання, в тому числі й на даних, що характеризують ступінь тяжкості вчинених злочинів і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а те, що засуджений став на шлях виправлення.

Слід звернути увагу на те, що засуджений сумлінно розпочав ставитися до своєї поведінки лише з вересня 2011 року, що стверджується довідкою про його заохочення та стягнення, тобто суд розцінює вказане про те, що поведінка ОСОБА_5 до настання 2/3 строку відбування покарання була негативною.

Останні покращення у поведінці засудженого, на думку суду, направлені на уникнення відбування покарання в місцях позбавлення волі і не свідчать про те, що останній дійсно став на шлях виправлення.

Крім того, слід зауважити, що вироком апеляційного суду Київської області від 11.06.2004 року було задоволено цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 , згідно якого з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 стягнуто 30 000 грн., та стягнуто з ОСОБА_7 і ОСОБА_5 6492,92 грн. матеріальної шкоди солідарно на користь ОСОБА_6 .

Як вбачається з матеріалів особової справи засудженого, який є працевлаштований у колонії з 2006 року та отримував відповідну заробітну плату, однак добровільно жодного разу не здійснив навіть часткових виплат на адресу потерпілого для погашення моральної і матеріальної шкоди, що і не заперечується самим засудженим у судовому засіданні.

Таким чином, доводи викладені у поданні щодо засудженого ОСОБА_5 про можливість заміни невідбутої частини покарання на більш м`яке на даний час є непереконливими.

З урахуванням тяжкості вчиненого злочину, того, що він раніше судимий за тяжкий злочин, наявності численних порушень встановленого порядку відбування покарання, а також того, що тільки в період, що межує з 2/3 частини строку відбуття покарання, ОСОБА_5 почав намагатись змінювати свою поведінку, і дані про те, що така поведінка є зразковою, а ставлення до роботи є сумлінним, передчасні, суд приходить до висновку, що на даний час законні підстави для заміни йому невідбутої частини покарання на більш м`яке відсутні, а тому подання до задоволення не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 82 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд
У Х В А Л И В :

У задоволенні подання начальника Ізяславської виправної колонії № 31 та спостережної комісії при Ізяславській райдержадміністрації про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким - виправними роботами засудженому ОСОБА_5 відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Хмельницької області через Ізяславський районний суд Хмельницької області протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженому з дня отримання копії даної ухвали.

Суддя: /підпис/

Згідно з оригіналом: суддя ОСОБА_1

Секретар: