Ухвала

іменем україни

13 січня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_4,

суддів ОСОБА_5, ОСОБА_6,

при секретарі ОСОБА_7,

за участю прокурора ОСОБА_8

розглянула в судовому засіданні кримінальне провадження за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді провадження в суді апеляційної інстанції, на вирок Апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 квітня 2014 року.

Вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 24 грудня 2013 року

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, уродженеця с. Нор Хардбер, Массіського району, Вірменії, такого, що не має судимості, засуджено

· за ч. 1 ст. 204 КК України до 17000 грн. штрафу з конфіскацією незаконно виготовленої продукції;

· за ч. 3 ст. 204 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років з вилученням та знищенням незаконно виготовленої продукції.

На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_1 призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років з вилученням та знищенням незаконно виготовленої продукції.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_1 було звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки 6 місяців, з покладенням на нього обов'язків згідно пунктів 2-4 ст. 76 КК України.

ОСОБА_1 визнаний винним в тому, що він, будучи суб'єктом підприємницької діяльності та не маючи ліцензії на право реалізації алкогольних напоїв, з метою отримання наживи, у незаконно збудованому торгівельному кіоску по АДРЕСА_1, зберігав незаконно придбані фальсифіковані алкогольні напої з метою їх збуту.

18 лютого 2013 року ОСОБА_1 у зазначеному торгівельному кіоску збув ОСОБА_3 раніше придбаний ним незаконно виготовлений підакцизний товар - горілку з надписом «Російська, UKRAINIAN GORILKA» в кількості 2-х штук ємкістю по 0,5 мл кожна за ціною 15 грн. за пляшку.

Цього ж дня ОСОБА_3 знаходячись у м. Дніпропетровську вжив частину придбаної горілки в кількості 250-300 мг, після чого був госпіталізований до міської лікарні м. Дніпропетровська з гострим отруєнням етиловим алкоголем важкого ступеня.

22 березня 2013 року у торгівельному кіоску по АДРЕСА_1 на земельній ділянці, яка знаходиться у користуванні ОСОБА_1, було проведено санкціонований обшук, в ході якого виявлено та вилучено більше 100 пляшок горілки, частина яких містить спирт етиловий та є алкогольним напоєм - кустарно виготовленим міцним алкогольним напоєм - водно спиртовою сумішшю та не відповідає вимогам ДСТУ 4256:2003 «Горілки і горілки особливі. Технічні умови», також є едальтерованою, містить сторонні домішки, до вживання непридатна та є небезпечною для здоров'я людини.

Вироком Апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 квітня 2014 року вирок районного суду щодо ОСОБА_1 в частині його засудження за ч. 3 ст. 204, 75,76 КК України скасовано, а кримінальне провадження в цій частині закрито за відсутністю в його діях складу злочину.

ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України, та за цим Законом йому призначено покарання у виді 17 000 грн. штрафу з конфіскацією незаконно виготовленої продукції.

У іншій частині вирок суду першої інстанції залишено без зміни.

В касаційній скарзі прокурор ставить питання про скасування вироку апеляційного суду через істотне порушення кримінального процесуального закону. Вважає, що скасовуючи вирок суду першої в частині засудження ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 204 КК України, апеляційний суд мав також виключити із вироку посилання на ст. 70 КК України. Крім того, вказує на невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого внаслідок м'якості.

Заслухавши доповідача, думку прокурора на часткову підтримку касаційної скарги лише з підстав необхідності виключення із вироку та ухвали суду посилання на ст. 70 КК України, перевіривши матеріали справи та доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні злочину, при обставинах, викладених у вироку, із змінами, внесеними ухвалою апеляційного суду, а також правильність кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 204 КК України відповідає фактичним обставинам провадження та підтверджується зібраними доказами, які були оцінені за наслідками повного, всебічного й об'єктивного розгляду.

Ці обставини та кримінально-правова оцінка в касаційній скарзі не оскаржується, з цього приводу не надійшло касаційних скарг і від інших учасників судового процесу.

Із матеріалів провадження встановлено, що ОСОБА_1 був засуджений районним судом за ч. 1 ст. 204 та ч. 3 ст. 204 КК України та за сукупністю злочинів йому було призначено покарання за правилами ст. 70 КК України.

При перевірці вказаного кримінального провадження в суді апеляційної інстанції, суд, дійшовши висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу злочину, передбаченого ч. 3 ст. 204 КК України, закрив провадження у цій частині, визнав його винним та призначив покарання за ч. 1 ст. 204 КК України, що автоматично виключає застосування ст. 70 КК України.

Із наведеного вбачається, що апеляційним судом були дотримані вимоги п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України при призначені засудженому ОСОБА_1 покарання і сумнівів щодо виконання вироку суду у цій частині нема.

Також не заслуговують на увагу доводи прокурора про невідповідність призначеного ОСОБА_1 покарання тяжкості злочину та особі засудженого внаслідок м'якості.

Відповідно до ст. 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом'якшують і обтяжують покарання. При цьому особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Із матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_1 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, вчинений ним злочин є невеликої тяжкості.

З урахуванням наведеного, а також беручи до уваги вік засудженого, колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_1 реальне покарання в межах санкції ч. 1 ст. 204 КК України є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Істотних порушень кримінального та кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити апеляційному суду повно та всебічно розглянути справу і постановити законне та обґрунтоване рішення, а також підстав для скасування вироку апеляційного суду з призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції, як зазначено у касаційній скарзі прокурора, по у провадженні не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 436-438 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів

ухвалила:

Касаційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а вирок Апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 квітня 2014 року щодо ОСОБА_1 - без зміни.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_5 ОСОБА_4 ОСОБА_6