Справа № 11-131 / 2007 року Головуючий в 1 інстанції
Категорія: 286 КК України Доповідач:
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2007 року Колегія
суддів судової палати
у кримінальних справах апеляційного суду Хмельницької
області в складі:

Головуючого - Кульбаби В.М.
Суддів: Матущака М.С., Лінника П.О. з участю прокурора Леськіва В.О.

розглянула у
відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальну справу за
апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_1. в його інтересах адвоката ОСОБА_2. на
вирок Хмельницького міськрайонного суду від 26 грудня 2006
року.

Цим вироком
ОСОБА_1,

народження ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та
мешканця м. Хмельницького, з неповною середньою освітою, не працює та не
навчається, неодруженого, судимого 14.08.2006
року за ст. 189 ч.1, 190 ч.2 КК України
із застосуванням ст.75 КК України на три роки позбавлення волі із звільненням
від відбування покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк 1 рік, -засуджено за ст.
186 ч.2 КК
України на чотири роки позбавлення волі, за ст. 190 ч.2 КК України на 1
рік 6 місяців
позбавлення волі. На підставі ч.1 ст. 70
КК України за сукупністю злочинів визначено 4 роки позбавлення волі.

Відповідно до
ст. 71 КК
України до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за
попереднім вироком і остаточно визначено 4
роки 6 місяців
позбавлення волі.

Утримується під
вартою з 24 вересня 2006 року.

Постановлено
стягнути з ОСОБА_1. на користь потерпілого ОСОБА_3. 2500 грн.
відшкодування матеріальної шкоди, на користь потерпілого ОСОБА_4. 1500 грн.
відшкодування матеріальної шкоди та 100
грн. моральної шкоди.

За вироком суду
ОСОБА_1. 10.09.2006 року по
вул. Іподромній у м. Хмельницькому під приводом покататися заволодів
моторолером „Хонда",
що належить ОСОБА_3, вартістю 2500
грн.

16.09.2006 року у під'їзді будинку АДРЕСА_1 у м. Хмельницькому ОСОБА_1. відкрито викрав мобільний
телефон у неповнолітнього ОСОБА_5., заподіявши матеріальні збитки на суму 1650
грн.

21.09.2006 року біля стадіону „Поділля" у м. Хмельницькому
засуджений під приводом подзвонити отримав мобільний телефон від потерпілого
ОСОБА_6, однак на очах потерпілого телефон кинув своїм спільникам, справа щодо
яких виділена в окреме

2

провадження. При
намаганні утримати телефон один
з цих осіб ударив потерпілого в обличчя. ОСОБА_1 відкрито заволодів телефоном.

В апеляційній
скарзі ставиться питання про зміну вироку суду. Стверджується, що судом не
враховано тих обставин, що потерпілі добровільно передали телефони засудженому,
тому його дії по заволодінню майном утворюють не грабіж, а шахрайство.
Необґрунтовано засуджено за кваліфікований грабіж.

Неправильна
кваліфікація злочину призвела до призначення засудженому суворого покарання. Не
врахована обставина скоєння злочину в неповнолітньому віці. Цивільний позов
судом вирішено без належних доказів про вартість викрадених моторолера та
телефону.

Перевіривши
матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши засудженого, який
підтримав апеляцію, прокурора -
про законність та обґрунтованість вироку, колегія суддів не знаходить
підстав для задоволення скарги.

Винність
ОСОБА_1. у злочинах, за яких його засуджено, підтверджується сукупністю доказів
по справі.

Так, засуджений
визнав, що він заволодів майном трьох потерпілих, відповідно моторолером та
мобільними телефонами.

Факти
заволодіння майном потерпілих підтверджуються показаннями потерпілих, свідків
ОСОБА_7, ОСОБА_8., ОСОБА_9, ОСОБА_10.

Потерпілий
ОСОБА_5. визнав,
що на вимогу засудженого передав тому власний телефон, однак зробив це, оскільки
його боявся і не міг слухатись.

Із власноручних
пояснень ОСОБА_1. вбачається, що забравши у 15-ти річного хлопця мобільний
телефон, він йому сказав: „Іди геть звідси." Штовхнув його.

Наведені докази
підтверджують висновок суду про те, що потерпілий усвідомлював ту обставину, що
його майно відкрито вилучається у нього і повертається на користь зловмисника.

Потерпілий
ОСОБА_6. показав, що засуджений під приводом зателефонувати взяв у нього
телефон. Не відходячи з місця події, кинув телефон спільнику, який знаходився
на відстані, після чого стали утікати. З метою утримати майно один із
спільників ударив його, потерпілого.

Наведені докази
спростовують доводи скарги про те, що майно у потерпілих вилучалось шляхом
якогось обману чи зловживання довірою.

Давши належну
оцінку зібраним доказам місцевий суд вірно кваліфікував ці два епізоди за ст. 186 ч.2 КК України,
як грабіж вчинений повторно, та останній епізод - за попередньою змовою групою осіб.

Посилання у
скарзі на не скасовану постанову слідчого (
а.с. 61) є необґрунтованим,
оскільки постанова стосується епізоду по відкритому викраденню майна ОСОБА_5., а не ОСОБА_6

Засуджений
визнав, що заволодів майном потерпілих, яке було у хорошому стані. Оцінка майна
потерпілими, яку не оспорював ОСОБА_1, відповідає його реальній вартості.

3

Засуджений
визнав позовні вимоги. В цьому зв'язку посилання у скарзі на неправильне
вирішення цивільного позову є необгрунтованим.

Не піддягають
задоволенню доводи скарги про пом'якшення винному покарання, оскільки злочин
скоєно ним під час іспитового терміну, а покарання з урахуванням обставин, що
пом'якшують вину, призначено в мінімальному розмірі.

Виходячи з
наведеного, керуючись ст.ст. 365,
366 КПК України, колегія суддів,

Ухвалила:

Вирок
Хмельницького міськрайонного суду від 26
грудня 2006 року
щодо ОСОБА_1 залишити без зміни, а апеляційну скаргу засудженого та захисника - без задоволення.