Ухвала

іменем україни

11 грудня 2014 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кравченка С.І.,

суддів: Лагнюка М.М., Суржка А.В.,

за участю прокурора Саленка І.В.,

захисника ОСОБА_1,

при секретарі Медицькій У.І.,

розглянувши в судовому засіданні матеріали кримінального провадження за касаційною скаргою захисника засудженого ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на вирок Жовтневого районного суду Миколаївської області від 9 жовтня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 16 січня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

Вироком Жовтневого районного суду Миколаївської області від 9 жовтня 2013 року

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1, який народився в смт Веселинове Миколаївської області та проживає за адресою: АДРЕСА_1, громадянина України, в силу ст. 89 КК України, такого, що не має судимості,

засуджено за ч. 1 ст. 115 КК України до покарання у виді 8 років позбавлення волі.

Постановлено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 19338 грн. матеріальної шкоди.

Постановлено стягнути з ОСОБА_2 450 грн. 24 коп. судових витрат.

Вирішено питання щодо речових доказів на підставі ст. 100 КПК України.

Згідно вироку суду ОСОБА_2 визнано винним у тому, що він 5 липня 2011 року близько 22 год., перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, підозрюючи свою дружину ОСОБА_5 у подружній зраді, прибув до СТ «Корабел», що в с. Калинівка Жовтневого району Миколаївської області. Прямуючи до дачної ділянки, що належить ОСОБА_6, він зустрів свою дружину ОСОБА_5 та ОСОБА_6 і, діючи на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків наніс декілька ударів рукою в область голови своїй дружині - ОСОБА_5 Після цього, ОСОБА_6, обухом наявної у нього сокири наніс удар ОСОБА_2 в лобну ділянку голови. У відповідь на це ОСОБА_2 наніс ОСОБА_6 не менше 20 ударів в різні частини тулуба та кінцівок та, вирвавши з рук ОСОБА_6 сокиру, наніс останньому один удар кулаком в обличчя від якого ОСОБА_6 впав на землю. Після цього, побачивши, що ОСОБА_6 намагається підвестись, ОСОБА_2 наніс йому один удар лезом сокири в область голови, від якого останній впав, але знову почав підводитись. Побачивши це, ОСОБА_2 наніс ОСОБА_6 удар лезом сокири в лобну частину голови та ще декілька ударів ногами в різні частини тіла, спричинивши тілесні ушкодження від яких ОСОБА_6 помер.

Відповідно до висновку судово-медичного експерта безпосередньою причиною смерті ОСОБА_6 стала відкрита черепно-мозкова травма з рубленими ранами волосяної частини голови та обличчя з переломом кісток черепа, крововиливами під оболонку і речовину головного мозку, переломами кісток носа і лівої виличної кістки.

Ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 16 січня 2014 року вирок районного суду залишено без зміни.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_3 просить судові рішення скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції. Вказує на неправильне застосування кримінального закону та невідповідність призначеного ОСОБА_2 покарання тяжкості вчиненого ним злочину та даним про його особу. Зокрема, захисник вказує на те, що судом не було належним чином проаналізовано психічний стан ОСОБА_2 в момент скоєння злочину, посилається на те, що ОСОБА_2 вчинив злочин перебуваючи у стані сильного душевного хвилювання. У зв'язку із чим захисник ставить питання про необхідність кваліфікації дій ОСОБА_2 за ст. 116 КК чи ст. 118 КК України. Також захисник зазначає про те, що суд при призначенні ОСОБА_2 покарання належним чином не врахував наявність по справі обставин, які пом'якшують його покарання.

На касаційну скаргу надійшли заперечення від потерпілого ОСОБА_4

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення касаційної скарги, пояснення захисника, який підтримав касаційну скаргу, обговоривши доводи, викладені в касаційній скарзі та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого йому злочину підтверджується зібраними по справі, дослідженими під час судового засідання та наведеними у вироку доказами у їх сукупності. Доводи захисника про перебування ОСОБА_2 в стані афекту перевірялись судами першої та апеляційної інстанцій і спростовуються матеріалами справи, взятими до уваги під час судового розгляду, а саме актом №501 амбулаторної судово-психіатричної експертизи від 19 листопада 2011 року, згідно з якою ОСОБА_2 на психічні захворювання не страждає, а в період часу, який відноситься до інкримінованого йому діяння, міг розуміти значення своїх дій та керувати ними. Доводи касаційної скарги про те, що ОСОБА_2 не мав умислу на позбавлення життя ОСОБА_6 були детально перевірені в судовому засіданні і не знайшли свого підтвердження. Зокрема, судом було взято до уваги локалізація нанесених ОСОБА_6 ударів, знаряддя вчинення злочину, момент припинення побиття. Також судом правильно встановлено, що ОСОБА_2 не перебував у стані необхідної оборони, оскільки в момент нанесення удару сокирою потерпілий лежав на землі і з його боку не було ніякої загрози і не існувало суспільно-небезпечного посягання на життя і здоров'я засудженого. Свої висновки щодо доказів та їх оцінки суди належно мотивували. З такими висновками погоджується і суд касаційної інстанції.

У зв'язку з цим, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції обґрунтовано були покладені вказані докази в основу обвинувального вироку і за встановлених судом фактичних обставин дії ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 115 КК України кваліфіковані правильно і підстав для перекваліфікації його дій, як про те ставиться питання в касаційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

При призначенні ОСОБА_2 покарання, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховував ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, поведінку потерпілого та обставини, в тому числі й ті, на які захисник посилається в касаційній скарзі. Зокрема, судом було враховано дані про особу ОСОБА_2, а саме те, що він позитивно характеризується, має на утриманні двох малолітніх дітей та є особою, що не має судимості.

При цьому судом було враховано обставину, що обтяжує покарання - вчинення злочину у стані алкогольного сп'яніння. Обставин, що пом'якшують покарання судом встановлено не було. Також належним чином враховано те, що ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким. Таким чином призначене йому покарання є справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Підстав для застосування ст. 69 КК України колегія суддів не вбачає.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 434-439 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Вирок Жовтневого районного суду Миколаївської області від 9 жовтня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 16 січня 2014 року щодо ОСОБА_2 залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника - без задоволення.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

С у д д і:

підпис підпис підпис

С.І. Кравченко М.М. Лагнюк А.В. Суржок

Згідно з оригіналом

Суддя С.І. Кравченко