Справа № 524/1608/15-к
У Х В А Л А
13.03.2015 року Автозаводський райсуд м. Кременчука Полтавської області в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
з участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченої ОСОБА_4
· за ч.1 ст.190 КК України,-
До суду надійшов обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості, яка укладена між прокурором прокуратури м. Кременчука ОСОБА_3 та підозрюваною ОСОБА_5 .
Згідно змісту угоди ОСОБА_6 , згідно чинного законодавства України, не маючи права одночасно отримувати тимчасову державну допомогу дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, та безпосередньо аліменти на утримання дочки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , достовірно знаючи, що в періоди з 01.03.2008 по 31.05.2008, 01.01.2009 по 30.06.2009, 01.12.2009 по 30.06.2010, 01.08.2010 по 30.06.2011, 01.07.2012 по 31.01.2013 отримувала аліменти від колишнього чоловіка ОСОБА_8 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), з метою заволодіння чужим майном, а саме грошовими коштами, розпорядником яких є Управління праці та соціального захисту населення Автозаводської районної ради м. Кременчука (далі УПСЗН), зверталася до Автозаводського ВДВС Кременчуцького МУЮ із заявою про видачу довідки щодо несплати останнім (колишнім чоловіком ОСОБА_8 ), які їй було надано та в подальшому зверталася до УПСЗН для отримання допомоги відповідно до визначеного порядку.
В подальшому, ОСОБА_9 шляхом обману, звернулася до УПСЗН із заявою щодо призначення соціальної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, додавши при цьому, крім інших документів, довідку Автозаводського ВДВС Кременчуцького МУЮ про несплату ОСОБА_8 аліментів на її користь за період з 01.03.2008 по 31.05.2008.
При цьому ОСОБА_9 усвідомлювала, що дані, викладені у довідці щодо несплати аліментів на її користь за період з 01.03.2008 по 31.05.2008 не відповідають дійсності, оскільки ОСОБА_8 частково сплачував аліменти на її користь для утримання неповнолітньої ОСОБА_7 упродовж вказаного періоду, але Автозаводський ВДВС Кременчуцького МУЮ ОСОБА_9 , в порушення вимог ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», про це не повідомляла.
Також ОСОБА_9 усвідомлювала, що за відсутності довідки із Автозаводського ВДВС Кременчуцького МУЮ соціальна допомога дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, їй призначена не буде.
Працівниками УПСЗН, які не були обізнані про те, що ОСОБА_9 фактично аліменти за останні 3 місяці отримувала, було призначено соціальну допомогу дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, унаслідок чого ОСОБА_9 в період з 01.03.2008 по 31.05.2008 р. незаконно отримала кошти у розмірі 605,7 грн.
У подальшому ОСОБА_9 з метою заволодіння грошовими коштами, розпорядником яких є УПСЗН, шляхом обману, звернулася до УПСЗН із заявою щодо призначення соціальної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, додавши при цьому, крім інших документів, довідку Автозаводського ВДВС Кременчуцького МУЮ про несплату ОСОБА_8 аліментів на її користь за період з 01.01.2009 по 30.06.2009 р.
При цьому ОСОБА_9 усвідомлювала, що дані, викладені у довідці щодо несплати аліментів на її користь за період з 01.01.2009 по 30.06.2009 р. не відповідають дійсності, оскільки ОСОБА_8 , частково сплачував аліменти на її користь для утримання неповнолітньої ОСОБА_7 упродовж вказаного періоду, але Автозаводський ВДВС Кременчуцького МУЮ ОСОБА_9 , в порушення вимог ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», про це не повідомляла.
Також ОСОБА_9 усвідомлювала, що за відсутності довідки із Автозаводського ВДВС Кременчуцького МУЮ соціальна допомога дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, їй призначена не буде.
Працівниками УПСЗН, які не були обізнані про те, що ОСОБА_9 фактично аліменти за останні 6 місяців отримувала, було призначено їй соціальну допомогу дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, унаслідок чого ОСОБА_9 в період з 01.01.2009 по 30.06.2009 р. незаконно отримала кошти у розмірі 1261,8 грн.
У подальшому ОСОБА_9 з метою заволодіння грошовими коштами, розпорядником яких є УПСЗН, шляхом обману, звернулася до УПСЗН із заявою щодо призначення соціальної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, додавши при цьому, крім інших документів, довідку Автозаводського ВДВС Кременчуцького МУЮ про несплату ОСОБА_8 аліментів на її користь за період з 01.12.2009 по 30.06.2010 р.
При цьому ОСОБА_9 усвідомлювала, що дані, викладені у довідці щодо несплати аліментів на її користь за період з 01.12.2009 по 30.06.2010 р. не відповідають дійсності, оскільки ОСОБА_8 частково сплачував аліменти на її користь для утримання неповнолітньої ОСОБА_7 упродовж вказаного періоду, але Автозаводський ВДВС Кременчуцького МУЮ ОСОБА_9 , в порушення вимог ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», про це не повідомляла.
Також ОСОБА_9 усвідомлювала, що за відсутності довідки із Автозаводського ВДВС Кременчуцького МУЮ соціальна допомога дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, їй призначена не буде.
Працівниками УПСЗН, які не були обізнані про те, що ОСОБА_9 фактично аліменти за останні 6 місяців отримувала, було призначено їй соціальну допомогу дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, унаслідок чого ОСОБА_9 в період з 01.12.2009 по 30.06.2010 р. незаконно отримала кошти у розмірі 1 869 грн.
У подальшому ОСОБА_9 з метою заволодіння грошовими коштами, розпорядником яких є УПСЗН, шляхом обману, звернулася до УПСЗН із заявою щодо призначення соціальної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, додавши при цьому, крім інших документів, довідку Автозаводського ВДВС Кременчуцького МУЮ про несплату ОСОБА_8 аліментів на її користь за період з 01.08.2010 по 30.06.2011 р.
При цьому ОСОБА_9 усвідомлювала, що дані, викладені у довідці щодо несплати аліментів на її користь за період з 01.08.2010 по 30.06.2011 р. не відповідають дійсності, оскільки ОСОБА_8 частково сплачував аліменти на її користь для утримання неповнолітньої ОСОБА_7 упродовж вказаного періоду, але Автозаводський ВДВС Кременчуцького МУЮ ОСОБА_9 , в порушення вимог ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», про це не повідомляла.
Також ОСОБА_9 усвідомлювала, що за відсутності довідки із Автозаводського ВДВС Кременчуцького МУЮ соціальна допомога дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, їй призначена не буде.
Працівниками УПСЗН, які не були обізнані про те, що ОСОБА_9 фактично аліменти за останні 12 місяців отримувала, було призначено їй соціальну допомогу дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, унаслідок чого ОСОБА_9 в період з 01.08.2010 по 30.06.2011 р. незаконно отримала кошти у розмірі 3180,9 грн.
У подальшому 30.01.2013 р. ОСОБА_9 з метою заволодіння грошовими коштами, розпорядником яких є УПСЗН, шляхом обману, звернулася до УПСЗН із заявою щодо призначення соціальної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, додавши при цьому, крім інших документів, довідку Автозаводського ВДВС Кременчуцького МУЮ про несплату ОСОБА_8 аліментів на її користь за період з 01.07.2012 по 31.01.2013 р.
При цьому ОСОБА_9 усвідомлювала, що дані, викладені у довідці щодо несплати аліментів на її користь за період з 01.07.2012 по 31.01.2013 р. не відповідають дійсності, оскільки ОСОБА_8 частково сплачував аліменти на її користь для утримання неповнолітньої ОСОБА_7 упродовж вказаного періоду, але Автозаводський ВДВС Кременчуцького МУЮ ОСОБА_9 , в порушення вимог ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», про це не повідомляла.
Також ОСОБА_9 усвідомлювала, що за відсутності довідки із Автозаводського ВДВС Кременчуцького МУЮ соціальна допомога дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, їй призначена не буде.
Працівниками УПСЗН, які не були обізнані про те, що ОСОБА_9 фактично аліменти за останні 6 місяців отримувала, було призначено їй соціальну допомогу дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, унаслідок чого ОСОБА_9 в період з 01.07.2012 по 31.01.2013 р. незаконно отримала кошти у розмірі 2448,4 грн.
Загалом ОСОБА_6 упродовж з 1 березня 2008 року по 31 січня 2013 року незаконно отримала грошові кошти у сумі 9 365 (дев`ять тисяч триста шістдесят п`ять) гривень 70 копійок, розпорядником яких є Управління праці та соціального захисту населення Автозаводської районної ради м. Кременчука Полтавської області, чим державі завдано збитки на вказану суму.
Відповідно до ст.470 КПК України при укладенні угоди про визнання винуватості враховано наступне:
- підозрюваний щиросердечно розкаявся та активно сприяв у проведенні кримінального провадження щодо вчиненого ним кримінального правопорушення;
- підозрюваний вчинив злочин невеликої тяжкості;
- наявність суспільного інтересу в забезпеченні швидкого досудового розслідування і судового провадження, що виразилося у повному визнанні своєї вини та бажання укласти угоду про визнання винуватості.
1.Підозрювана ОСОБА_9 під час досудового розслідування повністю визнала свою винуватість у зазначеному діянні і зобов`язується:
а) беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні;
б) співпрацювати з правоохоронними органами і сприяти виявленню та припиненню інших відомих їй подібних кримінальних правопорушень.
2. Сторони погоджуються з тим що, діяння кваліфіковане вірно, за ч. 1 ст. 190 КК України.
3. Сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_10 за ч. 1 ст. 190 КК України у виді штрафу у розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510, 00 гривень.
Суд розглянувши вказану угоду, вважає, що в затвердженні даної угоди слід відмовити з наступних підстав.
Згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України, при прийнятті рішень у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, відмовити в затверджені угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування.
Відповідно до вимог ч.7 ст. 474 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам чинного КПК України та /або закону. Суд відмовляє в затверджені угоди, якщо умови угоди суперечать вимогам чинного КПК України та/або закону.
Відповідно до вимог ст.472 КПК України в угоді про визнання винуватості, зокрема, зазначаються її сторони, формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання підозрюваним своєї винуватості у вчинені кримінального правопорушення, обов`язки підозрюваного щодо співпраці у викритті кримінального правопорушення, вчиненого іншою особою(якщо відповідні домовленості мали місце).
Однак, угода не містить даних про те що ОСОБА_6 беззастережно визнала свою винуватість у вчинені кримінального правопорушення. В ній лише зазначено що остання зобов`язується «беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні».
При цьому, мова про беззастережне визнання винуватості ОСОБА_11 у вчиненому, жодним чином в угоді не йде, і, це незважаючи на те, що беззастережне визнання винуватості є однією з умов укладення угоди.
Окрім того та порушення вимог ст..470 КПК України прокурором не враховано всі обставини зазначені у вказаній нормі, які прокурор зобов`язаний врахувати при вирішенні питання про укладення угоди про визнання винуватості.
Як видно зі змісту угоди прокурором при укладенні угоди враховано лише викладено зміст п.1-3 ст..470 КПК України, при цьому не заначено чи саме ці обставини враховано щодо ОСОБА_4 .
В угоді також зазначено, що ОСОБА_6 зобов`язується «співпрацювати з правоохоронними органами і сприяти виявленню інших відомих їй подібних кримінальних правопорушень», хоча такої умови зазначена норма не передбачає.
Зазначеною нормою передбачена умова, - обов`язки підозрюваного щодо співпраці у викритті кримінального правопорушення, вчиненого іншою особою(якщо відповідні домовленості мали місце).
Таким чином зазначені вище умови викладені в угоді суперечать вимогам чинного КПК України.
На порушення вимог ч.2, 4 ст.469 КПК України в угоді не зазначено хто є ініціатором її укладення, хоча згідно зазначеної норми це є однією з умов укладення угоди про визнання винуватості.
Як стверджувала ОСОБА_6 під час підготовчого судового розгляду дану угоду вона підписувала не з прокурором, а у міліції.
Окрім того, як видно зі змісту обвинувального акту та угоди інкримінований ОСОБА_12 злочин нею вчинено у продовж з 1.03.2008 року по 31.01.2013 року. Однак питання щодо застосування відносно неї відповідного закону про амністію під час досудового слідства не вирішується.
Відповідно до вимог ст.472 КПК України в угоді про визнання винуватості зазначається також формулювання обвинувачення та його правова кваліфікація з зазначенням статті закону про кримінальну відповідальність.
Однак, як видно зі змісту, як обвинувального акта так і угоди в них формулювання обвинувачення не відповідає правовій кваліфікації. Так згідно формулювання обвинувачення ОСОБА_6 заволоділа коштами шляхом обману, але правова кваліфікація цих дій викладена, як шахрайське заволодіння грошовими коштами і це не зважаючи на те ч.1 ст.190 КК України передбачена відповідальність за заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою.
Зазначене порушення вимог норм як процесуального так і матеріального права призвело до порушення права на захист ОСОБА_4 .
Враховуючи вище викладене суд вважає зав необхідне відмовити у затверджені даної угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку передбаченому с.468-475 КПК України.
Керуючи ст. ст. 314 КПК України, суд
П О С Т А Н О В И В :
Відмовити в затверджені угоди про визнання винуватості між прокурорм прокуратури м. Кременчука ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_13 .
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Полтавської області через Автозаводський райсуд м. Кременчука протягом семи днів з дня її оголошення.
СУДДЯ: