Справа №463/934/15-к
Провадження №1-в/463/52/15
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 квітня 2015 р. Личаківський районний суд м.Львова

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі судових засідань ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

та захисника ОСОБА_4

в м. Львові

у відкритому судовому засіданні

розглянувши подання представника комунального закладу Львівської обласної ради «Львівський обласний клінічний психоневрологічний диспансер» - лікаря-психіатра ОСОБА_5 про припинення застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді надання амбулаторної допомоги в примусовому порядку, суд, -

ВСТАНОВИВ:
до суду звернувся із поданням представник комунального закладу Львівської обласної ради «Львівський обласний клінічний психоневрологічний диспансер» про припинення застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку. Вважає, що на даний час комісія лікарів дійшла до висновку про те, що зважаючи на стан здоров`я ОСОБА_6 , йому необхідно припинити застосування примусові заходи медичного характеру. Просить заяву задоволити.

Оглянувши матеріали справи, заслухавши думку прокурора, який підтримав подання, захисника особи, щодо якої обрані заходи примусового медичного характеру, який не заперечив проти задоволення подання, вирішивши питання про можливість слухання справи у відсутності представника заявника, суд вважає, що подання слід задоволити з наступних підстав.

Відповідно до п.1,2 ст.95 КК України визначено, що продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника психіатричного закладу (лікаря-психіатра), який надає особі таку психіатричну допомогу, до якої додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів.

Особи, до яких застосовані примусові заходи медичного характеру, підлягають огляду комісією лікарів-психіатрів не рідше одного разу на 6 місяців для вирішення питання про наявність підстав для звернення до суду із заявою про припинення або про зміну застосування такого заходу. У разі наявності підстав для припинення або зміни застосування примусового заходу медичного характеру представник психіатричного закладу (лікар-психіатр), який надає особі таку психіатричну допомогу, направляє до суду заяву, до якої додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обґрунтування про необхідність продовження застосування примусового заходу медичного характеру. У разі необхідності продовження застосування примусового заходу медичного характеру понад 6 місяців представник психіатричного закладу (лікар-психіатр), який надає особі таку психіатричну допомогу, повинен направити до суду за місцем знаходження психіатричного закладу заяву про продовження застосування примусового заходу. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обґрунтування про необхідність продовження надання особі такої психіатричної допомоги. В подальшому продовження застосовування примусового заходу медичного характеру проводиться кожного разу на строк, який не може перевищувати 6 місяців.

Відповідно до ч.3 ст.514 КПК України розгляд питання про продовження, зміну чи припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється за поданням представника медичного закладу (лікаря-психіатра), де тримається дана особа, у передбаченому статтею 95 Кримінального кодексу України та статтею 512 цього Кодексу порядку. До подання додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 страждає розладами особистості та поведінки внаслідок органічного ураження головного мозку (ЧМТ 1993,2003 рр.) з вираженим психоорганічним синдромом та стійкою тривожно-депресивною симптоматикою, перебуває на обліку та амбулаторному лікуванні у Львівському обласному психоневрологічному диспансері з приводу зазначеного захворювання.

Постановою Сихівського районного суду м. Львова від 08.07.2010 року до ОСОБА_6 застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом. Постановою Сихівського районного суду м. Львова від 22.12.2010 року ОСОБА_6 було змінено обрані примусові заходи медичного характеру на надання амбулаторної допомоги в примусовому порядку.

Постановою Личаківського районного суду м. Львова від 19.12.2011 року ОСОБА_6 продовжувалося застосування примусових заходів медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку строком на шість місяців.

Постановою Франківського районного суду м. Львова від 28.02.2012 року, у зв`язку із вчиненням нового злочину, до ОСОБА_6 застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку терміном на 6 місяців.

Постановами Личаківського районного суду м. Львова від 25.06.2012 року та 27.12.2012 року, ухвалами суду від 22.07.2013 року, 23.01.2014 року та 22.09.2014 року, ОСОБА_6 продовжувалося застосування примусових заходів медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, щоразу строком на шість місяців.

Як вбачається із акту комісії лікарів-психіатрів на особу, яка перебуває на примусових заходах медичного характеру від 16.02.2015 року №8 (а.с.3-8) ОСОБА_6 знаходиться на обліку у Львівському обласному психоневрологічному диспансері з 2006 року з діагнозом розлади особистості та поведінки внаслідок органічного ураження головного мозку (ЧМТ 1993,2003 рр.) з вираженим психоорганічним синдромом та стійкою тривожно-депресивною симптоматикою. Являється інвалідом ІІ групи. В процесі проведеного дослідження, комісією встановлено, що хворий диспансер відвідував щомісячно, отримував рекомендоване психофармакологічне лікування. Ліки приймає під контролем дружини. Спостерігаючи за хворим і корегуючи медикаментозне лікування, у його психічному стані наступив період стабілізації хворобливого процесу в межах психоорганічного дефекту. Антисоціальних, деліквентних тенденцій не відмічається. Жодних заяв чи запитів з міліції не було, антисоціальних вчинків не скоював, приводів в міліцію не було. Згідний лікуватися за усвідомленою згодою.

За результатами дослідження лікарська комісія дійшла до висновку про те, що враховуючи покращення психічного стану, стабілізацію психічного процесу та відсутність суспільно-небезпечних тенденцій в поведінці хворого, йому необхідно припинити надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

А тому, враховуючи те, що ОСОБА_6 на даний час страждає розладами особистості та поведінки внаслідок органічного ураження головного мозку з вираженим психоорганічним синдромом та стійкою тривожно-депресивною симптоматикою, а також те, що внаслідок покращення психічного стану, стабілізацію психічного процесу та відсутності суспільно-небезпечних тенденцій в поведінці хворого, він не потребує подальшого застосування примусових заходів медичного характеру, суд приходить до висновку про те, що дійсно на даний час існують підстави для припинення застосування примусового заходу медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку. А отже подання слід задоволити.

Керуючись, ст. 95 КК України, ст.ст. 512, 514 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
Подання представника комунального закладу Львівської обласної ради «Львівський обласний клінічний психоневрологічний диспансер» - лікаря-психіатра ОСОБА_5 задоволити.

Припинити застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді надання амбулаторної допомоги в примусовому порядку.

На ухвалу може бути подана апеляція до апеляційного суду Львівської області протягом семи діб з дня її винесення.

Суддя: ОСОБА_1