ГОРОДИЩЕНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа № 1-152/10
провадження № -
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2010 рокуГородищенський районний суд Черкаської області

у складі :

головуючого судді Синиці Л.П.

при секретарі судових засідань ОСОБА_1

з участю

прокурора Зубенка С.А.

захисника адвоката ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Городище кримінальну справу про обвинувачення

ОСОБА_3,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя

с. Вязівок, Городищенського району, Черкаської області,

вул. Заводянська, 43, громадянина України, українця, ІНФОРМАЦІЯ_2, не працюючого, раніше не судимого,

у вчиненні злочину передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3, в період часу з 01 по 02 квітня 2010 року в с. Вязівок, Городищенського району Черкаської області з метою крадіжки чужого майна, шляхом вільного доступу, проник до приміщення будинку №77, що розташований по вул. Заводянській та належить ОСОБА_4, де діючи умисно та цілеспрямовано, таємно здійснив крадіжку грошей в сумі 3500,00грн. .

Допитаний в судовому засіданні підсудний ОСОБА_3, свою вину в предявленому обвинуваченні, а саме у таємному викрадені чужого майна (крадіжка) поєднане з проникненням у житло, за ст. 185 ч.3 КК України, визнав повністю, та пояснив, що він навчався у школі інтернаті і до пятого класу постійно знаходився на території інтернату, а розпочинаючи з пятого класу на вихідні дні їздив додому, до помешкання бабусі ОСОБА_5. У квітні місця 2010 року помер дід ОСОБА_6. Після цього проживав на протязі двох тижнів у рідної сестри діда ОСОБА_7, якій допомагав по господарству. Одного разу помітивши звідки ОСОБА_8 бере гроші, у нього виник намір здійснити їх крадіжку, щоб використати для власних потреб. І коли ОСОБА_8 пішла із будинку поратися по господарству, це було близько 14-15 години 02 квітня 2010 року, вирішив скористатись даним моментом та здійснити крадіжку грошей, та зайшовши до будинку, який був відкритий, проник до кладової, де знаходилася коробка з грошима в якій містилися гроші купюрами по 200, 100, 50, 20, 10 гривень, і викрав гроші номіналом по 100 гривень. Витягнувши з коробки невелику кількість блокнот, сховав до кишені своїх штанів, вийшов з будинку, сума грошей становила приблизно 3500,000грн., точну суму сказати не може, бо в той час не рахував. Переночував, і з ранку близько шостої години, пішов з помешкання ОСОБА_7 та поїхав в школу-інтернат. Перед тим, як поїхати на електричці до міста Сміли, зайшов до бабусі ОСОБА_5, переодягнувся, у ОСОБА_9 придбав мобільний телефон марки «Соні Еріксон» за 400,00грн.. У місті Сміла придбав мобільний телефон марки «Нокія» за 350,00грн. та пакет «Київстар» за 32,00грн., який згодом віддав своїй матері ОСОБА_10. У школі-інтернаті здав гроші в сумі 200,00грн., і того ж дня повернувся до с. Взівок, Городищенського району. Четвертого чи пятого квітня 2010 року із ОСОБА_11 придбав бензопилку марки «Дружба» за 400,0грн., мав намір використовувати її для власних потреб. Потім поїхав до м. Городище та в приміщенні магазину «Олімп» придбав DVD-програвач за 350,00грн., який знаходився у нього на протязі майже тижня, до часу коли дізнався про те, що виявили відсутність грошей, які він викрав, і здав до DVD-програвач ломбарду, що розташований в приміщені колишньої поліклініки. Іншу частину грошей використав також для власних потреб, яким саме чином не памятає. 10.05.2010 року працівники міліції вилучили мобільний телефон марки «Соні Еріксон».

Крім повного визнання своєї вини підсудним ОСОБА_3 його вина, також, підтверджується показами даними в судовому засіданні потерпілою ОСОБА_7 про те, що вона проживає одиноко, і на одній з нею вулиці Заводянській проживає жінка її покійного брата ОСОБА_5, котра має доньку ОСОБА_10 та онука ОСОБА_3. 21 березня 2010 року помер її рідний брат ОСОБА_6, і його онук ОСОБА_3 на протязі трьох тижнів проживав у неї в будинку, бо боявся знаходиться в будинку, де нещодавно був покійник, майже не допомагав по господарству, постійно гуляв, додому повертався лише на вечір. На початку квітня 2010 року ОСОБА_3 змінився у поведінці. Через деякий час, маючи намір дістати гроші із своєї схованки, щоб дати своєму племіннику, зайшовши до кладовки, де зберігала кошти в коробці, помітила, що вона знаходиться не на своєму місці, оглянувши коробку, виявила відсутність грошей в сумі 3500,00грн.. У зникненні грошей зразу ж запідозрила ОСОБА_3, який деякий час проживав у неї, крім нього, до будинку ніхто не заходив. Стало відомо, що ОСОБА_3А на викрадені гроші придбав мобільний телефон матері та бензопилку, купував собі пиво, цигарки. Під час розмови з ОСОБА_3, зізнався, що викрав гроші просив вибачення, обіцяв повернути гроші, але до цього часу жодної копійки їй так і не повернув,

та доказами добутими на досудовому слідстві і перевіреними в суді у відповідності до ст. 299 КПК України, де факти, які сторонами не оспорюються, вважаються дослідженими та встановленими як стосовно обєктивної так і субєктивної сторони злочину (розміру цивільного позову) з розумінням відсутності в учасників судового розгляду (підсудного, законного представника підсудного, захисника, потерпілої), права на апеляційне оскарження фактичних обставин справи. При цьому, сумніву у добровільності та істинності позицій підсудного ОСОБА_3 щодо спрощеного судового слідства, немає.

Таким чином, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд, вважає, що предявлене обвинувачення підсудному ОСОБА_3 доказане повністю.

Оскільки підсудний ОСОБА_3 своїми умисними діями, таємно викрав чуже майно, здійснив крадіжку, що поєднана з проникненням в приміщення, його дії слід кваліфікувати за ст. 185 ч. 3 КК України.

Призначаючи покарання підсудному, суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, особу винного, сприяння у розслідуванні кримінальної справи, його щире каяття, що є помякшуючими обставинами по справі, а також, відсутність обтяжуючої обставини скоєння злочину.

Враховуючи те, що ОСОБА_3 свою вину у скоєному злочині визнав повністю, активно сприяв розкриттю злочину, кається в скоєному, не відшкодував завдані збитки, є неповнолітньою особою, за місцем проживання характеризується з позитивної сторони, суд, вважає за можливе застосувати йому покарання без ізоляції від суспільства із застосуванням ст., ст. 75, 104 КК України, звільнивши ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням.

По кримінальній справі судові витрати, цивільний позов відсутні.

Мобільний телефон марки «Моторола С 115», як речовий доказ по справі, підлягає поверненню ОСОБА_10, як власнику та звільненню від зберігальної розписки.

Мобільний телефон «Sony Ericsson R 550i», як речовий доказ по справі, що знаходиться на зберіганні у кімнаті зберігання речових доказів Городищенського РВ ГУМВС України в Черкаській області, підлягає поверненню ОСОБА_3.

Керуючись ст. ст. 323, 324 КПК України, суд, -

з а с у д и в :

Визнати ОСОБА_3 винним у скоєнні злочину, передбаченого ст. 185 ч. 3 Кримінального Кодексу України, і призначити йому за даною статтею покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст., ст. 75, 104 КК України звільнити засудженого ОСОБА_3 від відбуття призначеного покарання, якщо останній протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обовязки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_3 обовязок повідомляти орган кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи та періодично зявлятися в даний орган для реєстрації.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу залишити попередню підписку про невиїзд.

Речові докази по справі : - мобільний телефон марки «Моторола С 115» повернути ОСОБА_10 за належністю, як власнику; мобільний телефон «Sony Ericsson R 550i» повернути ОСОБА_3.

Вирок суду може бути оскаржено до апеляційного суду Черкаської області шляхом подачі апеляції через Городищенський районний суд на протязі пятнадцяти діб з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_12