Справа № 761/300/15-к
Провадження №1-кп/761/302/2015
В И Р О К
іменем України
29 січня 2015 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0013814, у якому

гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Горішні Шерівці Заставнівського району Чернівецької області, громадянин України, українець, з середньо спеціальною освітою, у шлюбі не перебуває, має дитину 2010 року народження, офіційно не працевлаштований, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.289 КК України, -

в с т а н о в и в :
ОСОБА_5 вчинив злочин у сфері безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту за наступних обставин.

Обвинувачений, який без офіційного працевлаштування працював механіком на СТО, розташованому в гаражному боксі по АДРЕСА_2 , з травня 2012 року по березень 2013 року періодично ремонтував автомобіль марки «Деу Ланос», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належав ОСОБА_4 ..
15 березня 2013 року ОСОБА_4 звернувся до обвинуваченого з проханням провести ремонтні роботи вказаного автомобіля. Скориставшись даною обставиною, ОСОБА_5 , який вже не працював на вказаному СТО, вирішив незаконно заволодіти вказаним транспортним засобом.
Того ж дня, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, ОСОБА_5 повідомив ОСОБА_4 неправдиву інформацію, що він продовжує працювати на цьому ж СТО та зможе повести відповідні роботи, однак для виявлення поломки йому необхідно провести комп`ютерну діагностику на СТО, що знаходиться в іншому районі м. Києва, для цього йому потрібні ключі та техпаспорт на вказаний автомобіль.
Потерпілий, будучи впевненим у дійсності намірів ОСОБА_5 , добровільно передав йому ключі та пульт сигналізації від автомобіля «Деу Ланос», реєстраційний номер НОМЕР_1 , вартістю 52 000 грн., дозволивши лише один раз відвезти автомобіль на спеціалізовану сервісну станцію без права його подальшої експлуатації.
ОСОБА_5 , реалізуючи свої злочинні наміри, дочекавшись, коли ОСОБА_4 залишить територію СТО, завівши за допомогою ключа двигун, поїхав з місця вчинення злочину до с. Горішні Шерівці у Чернівецькій області.
13 грудня 2014 року вищезазначений автомобіль виявлений та вилучений з гаража на території домоволодіння за місцем проживання ОСОБА_5 за адресою - АДРЕСА_1 .

Зазначеними діями ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 289 КК України, оскільки незаконно заволодів транспортним засобом.
У судовому засіданні обвинувачений та потерпілий просили суд затвердити укладену між ними 20.12.2014 угоду про примирення.

Згідно з угодою обвинувачений у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні за викладених у даному вироку обставин інкримінованого йому злочину. Сторонами узгоджена міра покарання у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн.

Обвинувачений і потерпілий також підтвердили суду, що угода про примирення між ними укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або обіцянок, чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Обвинувачений, крім того, просив суд звільнити його від покарання на підставі закону про амністію, оскільки на його утриманні перебуває неповнолітня дитина.

Прокурор не заперечував проти затвердження угоди та звільнення обвинуваченого від відбування призначеного покарання.

Суд, заслухавши учасників судового провадження, перевіривши угоду, дійшов висновку, що угода відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства.

Зокрема, у силу ч.3 ст.469 КПК України угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості.

Згідно зі ст.12 КК України злочин, передбачений ч.1 ст.289 КК, віднесений до злочинів середньої тяжкості.

Інші потерпілі чи обвинувачені, крім тих, між якими укладена угода, у даному кримінальному провадженні відсутні.

Зміст угоди про примирення відповідає положенням ст.471 КПК, оскільки містить дані про її сторони, формулювання обвинувачення та правову кваліфікацію дій обвинуваченого відповідно до Кримінального кодексу України, суттєві для кримінального провадження обставини, у тому числі розмір завданої шкоди та її фактичне відшкодування.

Сторонами узгоджене покарання, а також зазначені передбачені ст.ст.473, 476 КПК наслідки укладення та затвердження угоди, наслідки її невиконання.

З огляду на зазначене, враховуючи відсутність передбачених ч.7 ст.474 КПК підстав для відмови у затвердженні угоди, оскільки її умови не суперечать інтересам суспільства і не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб, сторони примирились добровільно, завдана шкода відшкодована, наявні фактичні підстави для визнання винуватості, узгоджена сторонами міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначеним ст. 65 КК України, угода про примирення підлягає затвердженню.

Відповідно до положень ч.2 ст.86 КК, ч.2 ст.3 Закону України «Про застосування амністії в Україні» звільненню від покарання за амністією має передувати визнання особи винною та винесення щодо неї обвинувального вироку.

Факт ухвалення вироку на підставі угоди про примирення не є перешкодою для застосування амністії до винної особи.

Злочин, у вчинені якого визнається винним ОСОБА_5 , не є тяжким або особливо тяжким, тобто згідно з ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році» на нього поширюється дія вказаного закону.

У силу п. «в» ст.1 вказаного Закону звільняються від покарання особи, які на день набрання чинності цим законом мають неповнолітніх дітей та не позбавлені щодо них батьківських прав.

Обвинувачений ОСОБА_5 вказаним вимогам відповідає, оскільки має дочку ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до довідки від 28.01.2015 № 1/126 Служба у справах дітей Чернівецької міської ради не надавала висновку про доцільність позбавлення обвинуваченого батьківських прав відносно ОСОБА_7 .

Наведене свідчить про наявність підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_8 положень Закону України «Про амністію у 2014 році».

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374-376, 468-475 КПК України, п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році», суд -

у х в а л и в :
Угоду про примирення від 20.12.2014 між потерпілим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0013814 затвердити.

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 289 КК України, призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн.

ОСОБА_5 звільнити від відбування призначеного покарання згідно з п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році».

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1