Номер провадження: 1-кп/511/96/15
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19.03.2015 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря ОСОБА_2 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м.Роздільна матеріали кримінального провадження по звинуваченню:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Первомайськ, Миколаївської області, громадянина України, не військовозобов`язаного, має середню освіту, офіційно не працюючого, працює за наймом на польових роботах у приватних осіб, не одруженого, утриманців не має, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
ВСТАНОВИВ:
04 листопада 2014 року, біля 16 годин 00 хвилин, ОСОБА_4 , маючи прямий намір на вчинення крадіжки, тобто таємне викрадення чужого майна, прибув до житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_5 , де шляхом вільного доступу через незаперті ворота проник у подвір`я зазначеного житлового будинку, де з приміщення гаражу демонтував та викрав двостворчаті металеві ворота, загальним розміром 2,2 х 3 м. вартістю 2300 гривень, що належать ОСОБА_5 . Після скоєння крадіжки ОСОБА_4 з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд. Своїми діями ОСОБА_4 заподіяв ОСОБА_5 матеріальний збиток на загальну суму 2300 гривен.
Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ст.185 ч.3 КК України та вину його у скоєнні даного злочину вважає повністю доведеною, оскільки ОСОБА_4 дійсно вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднану з проникненням у інше приміщення.
Обвинувачений ОСОБА_4 вину у скоєнні даного злочину визнав повністю та, не оспорюючи обставин скоєння ним злочину, які викладені у обвинувальному акті, пояснив, що 04.11.2014 року у післяобідній час, близько 16.00 годин, він прийшов до будинку потерпілого за адресою вказаною вище, та у нього виник умисел на викрадення металевих воріт, якими замикався гараж на території вказаного домоволодіння. Він зайшов на територію домоволодіння через незаперті ворота, де демонтував власноруч та викрав вказані металеві ворота з метою здати їх на металолом. Отримані кошти потратив на власні потреби. Згодом викрадене майно було вилучене працівниками міліції та повернуте потерпілому. Він розуміє, що скоїв злочин, щиро кається та просить суд не обирати йому суворе покарання. Обіцяє більше злочинів не скоювати.
Потерпілий ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, просив обрати покарання ОСОБА_4 у відповідності з кримінальним законом, на суворому покаранні не наполягав, наголосив, що викрадене майно йому повернуте, просив розглядати справу без його участі, про що надав суду заяву.
Враховуючи дані обставини, за погодженням всіх інших учасників судового провадження, суд визнав не доцільним дослідження доказів та тих обставин справи, які ніким не оспорюються та, роз`яснивши положення ст.349 ч.3 КПК України, обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів справи, що характеризують його особу, оскільки істинність, добровільність та правдивість його позиції у суду сумнівів не викликає.
Вирішуючи питання про вид і міру покарання обвинуваченому, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, його соціальне та сімейне становище. Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , судом визнаються: щире каяття, визнання вини повністю, активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування завданого збитку, задовільну характеристику з місця проживання, те, що обвинувачений на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий. Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , судом не встановлено.
Враховуючи всі пом`якшуючі вину обвинуваченого обставини, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без ізоляції його від суспільства з призначенням йому покарання із випробуванням, встановивши йому іспитовий строк.
Долю речових доказів по кримінальному провадженню суд вирішує у порядку, визначеному ст.100 КПК України.
Судові витрати по кримінальному провадженню відсутні.
Цивільний позов не заявлено. Запобіжний захід до ОСОБА_4 не обирався.
Керуючись ст.ст.369-376, 392, 393,395 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ::
ОСОБА_4 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.3 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
На підставі ст.75 КК України засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання звільнити, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Відповідно до п.4 ч.1 ст.76 КК покласти на засудженого обов`язки періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.
Речові докази по кримінальному провадженню, а саме: металеві двостворчасті ворота, загальним розміром 2,2 х 3 м., що приєднані до матеріалів кримінального провадження та передана на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_5 вважати повернутими власнику після набрання вироком законної сили, згідно п.5 ч.9 ст.100 КПК України.
Запобіжний захід до засудженого ОСОБА_4 не обирався.
Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до апеляційного суду Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Роздільнянський районний суд Одеської області.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження.
Суддя: ОСОБА_1
З оригіналом згідно.
Вирок набрав законної сили _____ ________ 2014 року
Суддя ______________ ОСОБА_1
Оригінал рішення знаходиться в суді
у справі за _______________,
провадження _______________
Голова Роздільнянського районного суду
Одеської області ___________________ ОСОБА_6