Справа №487/7751/13-к 12.02.2014 12.02.2014 12.02.2012
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2014 року
м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області
у складі колегії суддів судової палати
у кримінальних справах:

Хоміка І.М. Маркової Т.О.
Рудяка А.В.

за участю секретаря: Ястреби С.С.

розглянув у відкритому судовому
засіданні матеріали кримінального
провадження №0003775 за
апеляційними скаргами обвинувачених
ОСОБА_4, ОСОБА_5 та в їх інтересах
захисника ОСОБА_6 на вирок Заводського
районного суду м. Миколаєва від 08.11.2013
року відносно

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.
Миколаєва, зареєстрованого АДРЕСА_1,
проживаючого АДРЕСА_2, раніше судимого:

1) 16.03.2005 року Заводським районним судом
м. Миколаєва за ст.187 ч.2, ст.69 КК України
до позбавленні волі на строк 5 років. На
підставі ст.75 КК України звільненого
від відбування покарання з
випробуванням з іспитовим строком 3
роки;

2) 12.11.2007 року Центральним районним
судом м. Миколаєва за ст.186 ч.2 КК України
до позбавлення волі на строк 2 роки. На
підставі ст.75 КК України звільненого
від відбування покарання з
випробуванням з іспитовим строком 2
роки;

3) 29.01.2009 року Вознесенським районним
судом Миколаївської області за ст.296 ч.2,
ст.71 КК України до позбавлення волі на
строк 3 роки 6 місяців;

4) 05.05.2009 року Заводським районним судом
м. Миколаєва за ст.186 ч.2, ст.69, ст.71 КК
України до позбавлення волі на строк 4
роки.

02.07.2011 року постановою Вознесенського
міськрайонного суду від 25.06.2011 року
звільненого умовно-достроково на 1 рік 3
місяці 25 днів,

Провадження №11-кп/784/43/14
Головуюча суду 1 інстанції: Павлова Ж.П.

Категорія: ст.187 ч.2 КК України
Доповідач апеляційної інстанції:
Рудяк А.В.

- обвинуваченого у вчинені злочину,
передбаченого ст.187 ч.2 КК України,

та

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженця м.
Миколаєва, проживаючого АДРЕСА_3,
раніше судимого:

1) 14.02.2008 року Центральним районним
судом м. Миколаєва за ст.186 ч.2КК України
до позбавлення волі на строк 4 роки 6
місяців.

2) 29.08.2007 року Заводським районним судом
м. Миколаєва за ст.186 ч.2 КК України до
позбавлення волі на строк 4 роки. На
підставі ст.75 КК України звільненого
від відбування покарання з
випробуванням іспитовим строком 1рік.

3) 12.11.2007 року Центральним районним
судом м. Миколаєва за ст.186 ч.2, ст.69 КК
України до позбавлення волі на строк 2
роки.

4) 04.06.2008 року Заводським районним судом
м. Миколаєва за ст.296 ч.2 КК України до
позбавлення волі на строк 5 років.

31.10.2012 року звільнений за відбуттям
строку покарання.

- обвинуваченого у вчиненні злочину,
передбаченого ст.187 ч.2 КК України.

Учасники судового провадження.

прокурор: Бачин
С.О.,

обвинувачений: ОСОБА_5,

захисник: ОСОБА_6,

Короткий зміст вимог апеляційних
скарг.

В апеляційних скаргах обвинувачені
ОСОБА_4, ОСОБА_5 та в їх інтересах
захисник ОСОБА_6 просять вирок
скасувати, закривши кримінальне
провадження за відсутністю в діях
обвинувачених складу кримінального
правопорушення, передбаченого ст.187 ч.2
КК України.

Короткий зміст судового рішення суду
першої інстанції.

ОСОБА_5 і ОСОБА_4 визнані винуватими у
вчиненні злочину, передбаченого ст.187
ч.2 КК України та кожному з них
призначено покарання у виді
позбавлення волі на строк 7 років з
конфіскацією всього особистого майна.

Узагальнені доводи апеляційної скарги
обвинуваченого ОСОБА_5

За змістом апеляційної скарги
обвинувачений ОСОБА_5 вважає, що не
вчиняв інкримінованого злочину.

Водночас, підтверджуючи фактичні
обставини справи, зазначає, що разом з
ОСОБА_4 був вимушений наносити удари
потерпілим ОСОБА_8 і ОСОБА_9, оскільки
вони були налаштовані агресивно та
погрожували їм фізичною розправою.

Вважає, що не мав корисливого мотиву,
оскільки не заволодівав мобільним
телефоном потерпілого, а знайшов його,
повернувшись після бійки на місце
подій для пошуку свого телефону. В
подальшому передав знайдений телефон
ОСОБА_4, який і розпорядився ним на
власний розсуд.

Вважає, що судом належно не враховані
всі дані про його особу, адже він
позитивно характеризується, має на
утриманні дружину і бабусю-інваліда,
яка потребує догляду, а також
обставини, які пом'якшують покарання:
добровільне відшкодування завданої
шкоди, відсутність претензій з боку
потерпілих та відсутність обставин,
які обтяжують покарання.

Узагальнені доводи апеляційної скарги
обвинуваченого ОСОБА_4

За змістом апеляційної скарги
обвинувачений ОСОБА_4 також не
заперечує своєї участі у побитті у
групі з ОСОБА_5 потерпілих ОСОБА_8 і
ОСОБА_9

Проте, вважає недоведеною наявність
попередньої змови між ним та
обвинуваченим ОСОБА_5 про вчинення
інкримінованих дій. Посилається на те,
що наносив удари лише ОСОБА_9

Стверджує, що відсутність такої змови
між ним та ОСОБА_5 зможе підтвердити
його знайома ОСОБА_10, яку називає
очевидцем подій. Вважає істотним
порушенням кримінального
процесуального закону відмову суду 1
інстанції у задоволенні клопотання про
допит її в якості свідка.

Твердить про невірну оцінку судом
насильницьких дій до потерпілого
ОСОБА_9, як небезпечних для життя чи
здоров'я потерпілого.

Водночас, зазначає про недоведеність
факту спричинення ним тілесних
ушкоджень потерпілому ОСОБА_9, оскільки
тяжкість ушкоджень не встановлена
судово-медичною експертизою.

Вважає безпідставним посилання суду у
вироку на медичну довідку від 09.07.2013
року, як на доказ наявності тілесних
ушкоджень в ОСОБА_9, оскільки вона
видана на інше прізвище - «ОСОБА_20».

Узагальнені доводи апеляційної скарги
захисника ОСОБА_6

За змістом апеляційної скарги захисник
ОСОБА_6 посилається на доводи,
аналогічні доводам обвинувачених.

Крім того, вважає недопустимими в
якості доказу протоколи пред'явлення
особи для впізнання за фотознімками,
згідно яких потерпілі впізнали ОСОБА_4
і ОСОБА_5, як осіб що вчинили напад на
них. Стверджує, що зазначена
процесуальна дія проведена без участі
понятих, лише в присутності
працівників міліції.

Стверджує, що обвинувачений ОСОБА_4 був
вимушений себе обмовити у вчинені
інкримінованого злочину через з
застосування недозволених методів
слідства працівниками міліції.
Посилається на розпочате за заявою
ОСОБА_11 кримінальне провадження №
0000035, щодо недозволених методів
слідства під час досудового
розслідування кримінального
провадження щодо її сина ОСОБА_4

Твердить про не доведеність розміру
майнової шкоди потерпілим.

Встановлені судом першої інстанції
обставини.

07.07.2013 року приблизно о 23 год. 50 хв.
ОСОБА_5 разом з ОСОБА_4, знаходячись на
вул. 2 Поперечна в м. Миколаєві, побачили
раніше не знайомих ОСОБА_9 та ОСОБА_8
Після чого в них виник намір
направлений на відкрите заволодіння
майном. Реалізуючи свій корисливий
намір направлений на напад, ОСОБА_5
діючи за попередньою змовою в групі
осіб разом із ОСОБА_4, підійшли до
ОСОБА_9 та ОСОБА_8 та з застосуванням
насильства, яке є небезпечним для життя
чи здоров'я потерпілих стали наносити
останнім удари руками по різним
частинам тіла.

ОСОБА_5, спричинив тілесні ушкодження
ОСОБА_8, а ОСОБА_4 ОСОБА_9

Згідно висновку експерта у ОСОБА_8
виявлені тілесні ушкодження у вигляді
струсу головного мозку, що по ступені
тяжкості відносяться до категорії
легких тілесних ушкоджень, що призвели
до короткочасного розладу здоров'я та
забої, садни м'яких тканин голови,
тулуба, кінцівок, що по ступені
тяжкості відносяться до легких
тілесних ушкоджень.

Після спричинення тілесних ушкоджень
ОСОБА_8, ОСОБА_5, заволодівши майном
останнього: мобільним телефоном Nokia X-2,
вартістю 669 грн. 90 коп., з картою пам'яті
MicroSD вартістю 59 грн. та сім-картою
«Лайф», яка матеріальної цінності для
потерпілого не представляє, залишив
місце вчинення злочину, розпорядившись
викраденим на власний розсуд, чим
заподіяв потерпілому ОСОБА_8
матеріальну шкоду на суму 728,09 грн.

ОСОБА_4 спричинив тілесні ушкодження
ОСОБА_9 у вигляді струсу головного
мозку та численні садни в області
голови та перелому нижньої щелепи
справа.

Після чого, ОСОБА_4 заволодівши майном
ОСОБА_9, а саме: мобільним телефоном Nokia
1616, вартістю 200 грн., з сім-картою «МТС»,
яка матеріальної цінності для
потерпілого не представляє та
грошовими коштами в сумі 200 гривень,
залишив місце вчинення злочину,
розпорядившись викраденим на власний
розсуд, чим заподіяв потерпілому
ОСОБА_9 майнову шкоду в розмірі 400 грн.

Встановлені судом апеляційної
інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
обвинуваченого ОСОБА_5 та захисника
ОСОБА_6 на підтримку апеляційних скарг,
думку прокурора Бачина С.О., якій вважав
вирок суду законним та обґрунтованим і
просив залишити його без зміни;
вивчивши матеріали кримінального
провадження, обговоривши доводи
апеляційних скарг в її межах,
апеляційний суд прийшов до наступного.

Висновки суду про доведеність вини
ОСОБА_5 і ОСОБА_4 у вчиненні злочину, за
якій вони засуджені, за обставин
встановлених судом, відповідають
фактичним обставинам справи і
підтверджуються доказами дослідженими
в судовому засіданні та викладеними у
вироку.

Є безпідставними твердження апелянтів
про відсутність у в діях обвинувачених
складу кримінального правопорушення,
передбаченого ст.187 ч.2 КК України,
оскільки вони суперечать дослідженим
судом доказам.

Так, з показань потерпілого ОСОБА_8 в
суді вбачається, що близько опівночі
07.07.2013 року, коли він разом з ОСОБА_9 йшов
в районі вул.2-ї Поперечної в м.
Миколаєві, до них підійшли ОСОБА_5 і
ОСОБА_4 та попросили цигарки. Будучи
незадоволеними їх відповіддю про те, що
вони не палять, ОСОБА_5 і ОСОБА_4 раптово
стали наносити їм удари кулаками в
голову. При цьому, ОСОБА_5 наніс йому не
менш 5 ударів, чим спричинив тілесні
ушкодження від яких він неодноразово
падав і втрачав свідомість. Прийшовши у
свідомість, виявив зникнення з кишені
свого мобільного телефону «NOKIA-X2». В
зв'язку з отриманням тілесних
ушкоджень він 10 днів лікувався в
лікарні.

З показань потерпілого ОСОБА_9 в суді
вбачається, що біля 24 годин 07.07.2013 року,
в районі вул. 2 Поперечної в м. Миколаєві
він йшов разом з ОСОБА_8, коли до них
підійшли ОСОБА_5 та ОСОБА_4, які
попросили цигарки. Будучи
незадоволеними їх відмовою, ОСОБА_5 і
ОСОБА_4 раптово стали наносити їм удари
в голову. При цьому, він бачив, як ОСОБА_5
став бити в голову ОСОБА_8, а ОСОБА_4
наніс йому не менш 3 ударів кулаком і
ліктем в голову, від яких він
неодноразово падав і, нарешті,
знепритомнів. Знаходячись в такому
стані він не бачив, але відчував, що з
його кишень викрали мобільний телефон
«NOKIA-1616» та гроші - 200 грн. Такими діями
йому були спричинені тілесні
ушкодження, зокрема, струс головного
мозку, пошкодження щелепи та ссадна
лиця.

Такі показання потерпілих ОСОБА_8 і
ОСОБА_9 щодо обставин місця, часу та
мотиву вчиненого злочину, узгоджуються
між собою, показаннями обвинувачених
ОСОБА_5 і ОСОБА_4, а також показаннями
допитаних суді свідків та дослідженими
в суді висновком судової експертизи та
іншими доказами. Тому суд першої
інстанції обґрунтовано визнав їх
достовірними і послідовними та поклав
в обґрунтування обвинувального вироку.

Так, обвинувачені ОСОБА_5 і ОСОБА_4 в
суді підтвердили викладені
потерпілими обставини.

Зокрема, з показань обвинуваченого
ОСОБА_5 в суді вбачається, що близько 23
годин 50 хвилин 07.07.2013 року, знаходячись
на вул.2 Поперечна в м. Миколаєві, разом
з ОСОБА_4 побачили раніше не знайомих
ОСОБА_9 і ОСОБА_8 Підійшли до них і,
оскільки потерпілі були в стані
алкогольного сп'яніння, між ними
виникла сварка, в ході якої він перший
став наносити удари в обличчя ОСОБА_8,
від чого останній знепритомнів. Після
цього побачивши ОСОБА_9, якій лежав на
землі та стоячого біля нього ОСОБА_4,
зрозумів, що останній також прийняв
участь в конфлікті. В подальшому,
пішовши з місця бійки, виявив зникнення
свого мобільного телефону і вирішив
повернутися. На місці бійки побачив
свій мобільний телефон та чужий -
«NOKIA-1616», якій забрав та здав в ломбард.

З показань обвинуваченого ОСОБА_4 в
суді вбачається, що близько 23 годин 50
хвилин 07.07.2013 року, знаходячись на вул.2
Поперечна в м. Миколаєві, разом з ОСОБА_5
побачили раніше не знайомих ОСОБА_9 і
ОСОБА_8 Підійшли до них і, оскільки
потерпілі були в стані алкогольного
сп'яніння і відповідали на їх запитання
грубо, між ними виникла сварка, яка
перейшла в бійку. Він наніс удари
кулаком та ліктем в обличчя ОСОБА_9, від
яких останній впав, а вони з ОСОБА_5
пішли з місця подій. Через 10 хвилин
повернулися на місце бійки, оскільки
ОСОБА_5 загубив свій мобільний телефон.
Знайшли і телефон ОСОБА_5 і чужий -
«NOKIA-1616», якій забрав ОСОБА_5 і
наступного дня здав в ломбард за 70 грн.

Такими показаннями в суді
обвинуваченого ОСОБА_4 спростовуються
твердження апелянта ОСОБА_6 про те, що
ОСОБА_4 себе обмовив під час досудового
розслідування в зв'язку з
застосуванням до нього недозволених
методів слідства. За таких обставин,
наявність кримінального провадження,
порушеного за заявою матері ОСОБА_4, не
спростовує викладених ОСОБА_4 в суді
обставин.

З показань допитаного в суді свідка
ОСОБА_17 - експерта ПТ «Ломбард Капітал»,
вбачається, що мобільний телефон
«NOKIA-1616» здав до ломбарду ОСОБА_4
Зазначена обставина підтверджується й
дослідженою в суді довідкою ПТ
«Ломбард Капітал» про те, що 08.07.2013 року
ОСОБА_4 здав до ломбарду мобільний
телефон «NOKIA-1616» і отримав за нього
гроші в розмірі 70 грн. (а.п.117)

Згідно з дослідженими в судовому
засіданні протоколами пред'явлення
особи для впізнання за фотознімками
від 09.07.2013 року потерпілі ОСОБА_8 та
ОСОБА_9 кожен окремо впізнали ОСОБА_5 та
ОСОБА_4, як осіб, які вночі 07.07.2013 року
вчинили спільний напад на них та
спричинили тілесні ушкодження.

З медичних довідок, виданих
потерпілому ОСОБА_9 09.07.2013 року, в
останнього зафіксовані тілесні
ушкодження в виді ЗЧМТ, струсу
головного мозку, ссадна м'яких тканин
голови.

З дослідженого судом висновку
судово-медичної експертизи №1235 від
29.07.2013 року вбачається, що виявлені у
ОСОБА_8 струс головного мозку, забої та
ссадна м'яких тканин голови, тулуба,
кінцівок відносяться до легких
тілесних ушкоджень, які потягли
короткочасний розлад здоров'я.

За таких обставин дії обвинувачених
ОСОБА_5 і ОСОБА_4 вночі 07.07.2013 року
обґрунтовано розцінені судом як напад
на потерпілих ОСОБА_9 і ОСОБА_8 з метою
заволодіння чужим майном, поєднаний з
насильством, небезпечним для життя чи
здоров'я особи, яка зазнала нападу,
вчинений за попередньою змовою групою
осіб і правильно кваліфіковані судом
за ст.187 ч.2 КК України.

Є безпідставними твердження апелянтів
ОСОБА_4 і захисника ОСОБА_6 про
відсутність в обвинувачених
попередньої змови на вчинення злочину
групою осіб з посиланням на те, що кожен
з них бив лише одного з потерпілих,
виходячи з наступного.

Так, в суді встановлено, що ОСОБА_5 і
ОСОБА_4 вчинивши вночі раптовий напад
на потерпілих, діяли одночасно,
узгоджено, зі спільним умислом,
завдаючи сильні численні удари
потерпілим в життєво важливі частини
тіла (голову), і не зупинилися доти, поки
кожен з потерпілих не втратив
свідомість, а подальшому, спільно
заволоділи і розпорядились майном
потерпілих.

За таких обставин, з огляду на
узгоджені дії кожного з обвинувачених
з самого початку і до кінця конфлікту,
які вчинені з спільним умислом і
повністю утворюють об'єктивну сторону
інкримінованого злочину, а також
нічний час, динаміку розвитку і
тривалість подій, тяжкість тілесних
ушкоджень, спричинених потерпілим, які
призвели до втрати кожним свідомості,
обставини заволодіння чужим майном і
спільне зникнення обвинувачених з
місця вчинення злочину, суд прийшов до
вірного висновку про наявність в
обвинувачених попередньої змови на
вчинення цього злочину групою осіб.

Твердження апелянтів ОСОБА_5 і ОСОБА_4
про те, що вони були вимушені побити
потерпілих через агресивність
останніх та нібито наявність з їх боку
реальних погроз фізичної розправи, не
ґрунтується на матеріалах провадження
і суперечить дослідженим в суді
доказам.

Твердження апелянтів ОСОБА_5 і ОСОБА_4
про відсутність в їх діях корисливого
умислу з посиланням на те, що вони
знайшли мобільні телефони на місці
подій, не вважаючи їх телефонами
потерпілих, спростовуються
показаннями потерпілого ОСОБА_9 про те,
що повертаючись у свідомість після
побиття він відчував, як обвинувачені
витягли і викрали з його кишень
мобільний телефон і гроші. Крім того, з
показань потерпілого ОСОБА_8 також
вбачається, що під час бійки та після
того, як він прийшов у свідомість, крім
нього з ОСОБА_9 та обвинувачених на
місці подій нікого не було. Тому, з
огляду на нічний час і відсутність
свідків, він вважає саме ОСОБА_5 і
ОСОБА_4 причетними до зникнення його та
ОСОБА_9 мобільних телефонів і грошей.

Є безпідставними твердження апелянта
ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_6 про
невірну оцінку судом насильницьких дій
обвинуваченого ОСОБА_4, як небезпечних
для життя чи здоров'я потерпілого,
оскільки судом встановлено, що від
умисних ударів ОСОБА_4 в голову
потерпілого ОСОБА_9, останній
неодноразово падав і нарешті
знепритомнів, а відтак таки дії
обвинуваченого були небезпечними для
життя чи здоров'я потерпілого в момент
їх вчинення.

Відсутність в матеріалах провадження
експертної оцінки тяжкості тілесних
ушкоджень потерпілого ОСОБА_9 не
спростовує факту наявності в
останнього таких тілесних пошкоджень,
від яких він падав і втрачав
свідомість.

Зазначені тілесні ушкодження виявлені
лікарем та підтверджуються медичною
довідкою (а.п.109).

І самі обвинувачені не заперечували в
судовому засіданні факту спричинення
потерпілому ОСОБА_9 саме таких тілесних
ушкоджень.

Є також безпідставними посилання
апелянтів ОСОБА_4 і ОСОБА_6 на те, що
зазначена довідка видана не
потерпілому ОСОБА_9, а іншій людині -
«ОСОБА_20», оскільки, як вбачається з
записів лікаря на звороті цієї довідки,
вказана помилка лікарем виправлена і
прізвище потерпілого зазначено
правильно.

За такого, з огляду на вчинення
обвинуваченими злочину за спільним
умислом відносно двох потерпілих, від
яких вони знепритомніли, а ОСОБА_8
спричинені легкі тілесні ушкодження,
які потягли короткочасний розлад
здоров'я, навіть без експертної оцінки
тілесних ушкоджень ОСОБА_9
кваліфікація дій обвинувачених є
вірною.

Не є порушенням
кримінального-процесуального закону
відмова суду 1 інстанції допитати в
судовому засіданні гр. ОСОБА_10, яка за
версією обвинуваченого ОСОБА_4 є
очевидцем подій і нібито може
підтвердити відсутність в
обвинувачених попередньої змови на
вчинення інкримінованого злочину,
виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів
провадження, потерпілі ОСОБА_9 і ОСОБА_8
в суді зазначили про те, що їх побиття
відбувалося в нічний час за
відсутністю свідків. Самі обвинувачені
ОСОБА_4 і ОСОБА_5 під час досудового
розслідування жодного разу не
вказували про існування будь-яких
очевидців подій.

За такого суд, з огляду на те, що стороні
обвинувачення не було надано доступу
до зазначеного доказу в порядку ст.290
КПК України, обґрунтовано відмовив
стороні захисту в допиті цього свідка в
судовому засіданні.

Крім того, як вбачається з листів
обвинуваченого ОСОБА_4 та гр. ОСОБА_10 до
суду, вони бажають укласти шлюб між
собою. Зазначена обставина може
свідчити про зацікавленість ОСОБА_10 у
вирішенні справи на користь
обвинувачених.

Твердження апелянта ОСОБА_6 про те, що
пред'явлення особи для впізнання за
фотознімками проводилося без участі
понятих, є лише його припущеннями,
оскільки вони не ґрунтуються на
об'єктивних даних. Крім того, самі
обвинувачені жодного разу не
заперечували свою причетність до
нападу на потерпілих вночі 07.07.2013 року
та завдання ним тілесних ушкоджень.

Твердження апелянта ОСОБА_6 про не
доведеність розміру майнової шкоди
потерпілим, завданої діями
обвинувачених, є безпідставними,
оскільки спростовуються показаннями
потерпілих щодо вартості викрадених
мобільних телефонів та наявними в
матеріалах провадження довідками,
касовим чеком (а.п.117-118).

Що стосується покарання, то воно
призначено обвинуваченим ОСОБА_5 і
ОСОБА_4 у відповідності з вимогами ст.65
КК України, з урахуванням вчинення ними
тяжкого злочину, даних про особи
засуджених, які раніше неодноразово
судимі, посередньо характеризуються,
вину визнали частково, відсутність
обставин, які обтяжують покарання, а
також хворобу ОСОБА_4, яка визнана
обставиною, що пом'якшує покарання.

Тобто враховані всі обставини, на які
посилається апелянт ОСОБА_5

З огляду на вказане, суд першої
інстанції прийшов до вірного висновку
про призначення покарання ОСОБА_5 і
ОСОБА_4 у виді позбавлення волі на
певний строк та призначив його у
мінімальному розмірі, передбаченому
санкцією ст.187 ч.2 КК України.

Твердження апелянта ОСОБА_5 про те, що
він позитивно характеризується, а
також про наявність в нього на
утриманні дружини та бабусі-інваліда,
яка потребує догляду, не ґрунтується на
матеріалах справи.

Не надані такі дані і в судове
засідання апеляційного суду.

До того ж, навіть наявність зазначених
даних, які по суті є лише даними про
особу обвинуваченого, з огляду на
тяжкість та конкретні обставини
інкримінованих злочинів - вчинення
розбійного нападу на двох потерпілих,
разом з даними про особу в числі яких,
непогашені судимості за вчинення
аналогічного та інших злочинів проти
власності з застосуванням насильства,
не дає підстав для пом'якшення
покарання.

Не містять, матеріали кримінального
провадження і даних про повне
відшкодування шкоди потерпілим,
зокрема, повернення другого мобільного
телефону та грошей в зв'язку з чим
відсутні підстави для врахування
зазначеної обставини як пом'якшуючої
покарання обвинувачених.

За таких обставин, призначене
обвинуваченим ОСОБА_5 і ОСОБА_4
покарання є справедливим за своїм
видом та розміром і повністю
відповідає тяжкості вчиненого ними
злочину та їх особам.

Підстав для скасування вироку, про що
просять апелянти, суд апеляційної
інстанції не вбачає.

Керуючись ст.ст.404, 407, 419, 424, 426, 532 КПК
України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляції обвинувачених ОСОБА_4, ОСОБА_5
та в їх інтересах захисника ОСОБА_6
залишити без задоволення, а вирок
Заводського районного суду м.
Миколаєва від 08.11.2013 року, відносно
ОСОБА_5 і ОСОБА_4 - без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом 3 місяців з дня її
проголошення, а засудженими - в той
самий строк з дня вручення їм копії
судового рішення.

Головуючий

Судді