У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Редьки А.І.

суддів

Кривенди О.В., Заголдного В.В.

за участю прокурора

Опанасюка О.В.

розглянула в судовому засіданні в м.
Києві 5 липня 2007 року кримінальну справу за касаційним поданням першого
заступника прокурора Автономної Республіки Крим на постановлені щодо ОСОБА_1.
судові рішення.

Вироком
Залізничного районного суду м. Сімферополя Автономної Республіки Крим від 19
грудня 2005 року

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

на
підставі ст. 89 КК України такого,

що
не має судимості, -

засуджено:

- за ч. 2 ст.
187 КК України на 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є
його власністю;

- за ч. 2 ст.
186 КК України на 5 років позбавлення волі.

На
підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів ОСОБА_1 остаточно визначено 8
років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.

На
підставі ст. 96 КК України до ОСОБА_1. застосовано примусове лікування від
алкоголізму за місцем відбування покарання.

Цим
же вироком засуджені ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 судові рішення щодо яких у
касаційному порядку не оскаржені.

Вирішено
питання про стягнення із засуджених на користь потерпілих різних сум на
відшкодування шкоди.

Ухвалою
Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 28 лютого 2006 року зазначений
вирок залишено без зміни.

За
викладених у вироку обставин ОСОБА_1. визнано винним у відкритому викраденні
чужого майна, поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя та
здоров'я потерпілого, вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб та
у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із насильством,
небезпечним для життя та здоров'я
особи, яка зазнала нападу, з погрозою застосування такого
насильства, вчиненому за попередньою змовою групою осіб.

У
касаційному поданні прокурор просить вирок щодо ОСОБА_1. змінити, виключивши
застосування ст. 96 КК України.

Заслухавши
доповідача, прокурора, який підтримав касаційне подання, перевіривши матеріали
справи та доводи касаційного подання, колегія суддів вважає, що касаційне
подання підлягає задоволенню.

Висновки
суду про доведеність винуватості ОСОБА_1. у вчиненні злочинів, за які його
засуджено, та кваліфікація його дій не оспорюються в касаційному поданні та
підтверджені розглянутими в судовому засіданні та викладеними у вироку
доказами.

Дії
ОСОБА_1. за ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 186 КК України кваліфіковані правильно.

Покарання
йому призначено з додержанням вимог ст. 65 КК України.

Разом з
тим, суд неправильно застосував щодо ОСОБА_1. примусове лікування від
алкоголізму.

Відповідно
до ч. 1 ст.
96 КК України примусове лікування може бути застосоване
судом, незалежно від призначеного покарання до осіб, які вчинили злочин та мають
хворобу, що становить небезпеку для здоров'я інших осіб.

Згідно
з “Основами Законодавства України про охорону здоров'я” від 19 листопада 1992
року хронічний алкоголізм до таких хвороб не належить і є соціально небезпечним
захворюванням.

Отже,
суд не мав законних підстав для призначення засудженому примусового лікування.
Тому зазначене рішення районного суду підлягає зміні.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 395, 396 КПК України, колегія
суддів

у х в а
л и л а:

Касаційне подання першого заступника прокурора Автономної Республіки Крим
задовольнити.

Вирок Залізничного районного суду м. Сімферополя Автономної Республіки Крим
від 19 грудня 2005 року та ухвалу Апеляційного суду Автономної Республіки Крим
від 28 лютого 2006 року щодо ОСОБА_1 змінити.

Виключити з вироку вказівку про застосування на підставі ст. 96 КК України
до ОСОБА_1. примусового лікування від алкоголізму.

У решті вирок залишити без змін.

С у д д
і :

Редька
А.І. Кривенда
О.В. Заголдний
В.В.