Справа №1-99/2008 р.
ВИРОК

Іменем України

7 листопада 2008 року с.
Мазурівка

Чернівецький районний
суд Вінницької області в складі:

головуючого, судді Стадника І.М.,

при секретарі Яворській М.М.,

з участю прокурорів Кізлика О.М., Поліщука О.В.,

захисника - адвоката ОСОБА_6,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальну справу про обвинувачення

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, який
народився та проживає в АДРЕСА_1, українця, громадянина України, з неповною
середньою освітою, непрацюючого, одруженого, на утриманні одна неповнолітня
дитина, раніше судимого: 5 грудня 2006 року Чернівецьким районним судом
Вінницької області за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 296, 304, 129 ч. 1 КК України до
позбавлення волі строком на 5 років, на підставі ст. 75 КК України звільнений
від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки,

у вчиненні злочину,
що передбачений ч. 1 ст. 129 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 3 серпня 2008 року, біля 0 год. 30
хв., перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння в своєму будинку АДРЕСА_1, під
час розпивання спиртних напоїв з ОСОБА_2, бажаючи, щоб останній залишив будинок
ОСОБА_1, неодноразово висловив в адресу ОСОБА_2 погрози вбивством, а також
маючи намір налякати останнього позбавленням життя та створити умови для
реального сприйняття ОСОБА_2 його погроз вбивством намагався нанести два удари
металевим ломом в область голови ОСОБА_2, внаслідок чого травмував ОСОБА_2 ліве
передпліччя руки, якою останній обороняючись прикривав голову, заподіявши
ОСОБА_2. тілесні ушкодження у вигляді синця лівого передпліччя з забоєм м'яких
тканин, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що в загальному створило
реальні підстави для потерпілого ОСОБА_2 побоюватись здійснення своїх погроз
ОСОБА_1

Підсудний ОСОБА_1 свою вину у вчиненні
злочину, що передбачений ч. 1 ст. 129 КК України визнав частково і суду
пояснив, що він разом зі своїм дядьком ОСОБА_2 вживали спиртне. Десь о пів на
першу ночі вони почали сваритися і він сказав ОСОБА_2. покинути будинок, але той
почав забирати горілку. Під час сварки, вдарив його пляшкою із залишками
спиртного по голові, від чого пляшка розбилась. У відповідь ОСОБА_2 вдарив його
головою в носа та викрутив пальця. Він же взяв за грубкою металевого ломика
(«монтировку») та зі словами «зараз я тебе приб'ю, зараза» наніс два удари
ОСОБА_2. Той прикрився рукою і удари прийшлися в передпліччя. Його дружина і
співмешканка ОСОБА_2 їх розборонили. Крім того, побачивши, що ОСОБА_2 скорчився
від болі, перестав його бити. Наміру вбивати ОСОБА_2 не мав, так як останній є
його родичем і до події вони перебували в нормальних відносинах. Вчиняв
зазначені дії під впливом випитого спиртного, проте свої вчинки пам'ятає добре.
Застосування незаконних методів впливу на досудовому слідстві не було, дав
правдиві покази і розписався про це.

Просить суд не позбавляти його волі, бо
має на утриманні малолітню дитину.

Незважаючи на неповне визнання своєї вини
у вчиненні даного злочину підсудним, вчинення ним погрози вбивством
підтверджується як його власними показами, показами потерпілого і свідків, так
і матеріалами справи.

Так, потерпілий ОСОБА_2 суду показав, що
після спільного з ОСОБА_1 розпивання спиртних напоїв у них виник конфлікт, так
як останній пропонував йому вчинити крадіжку металу з нежилих будинків, а він
відмовився. В ході сварки, яка переросла в бійку ОСОБА_1 наніс йому удар і
розбив на голові пляшку, а потім, коли він закрив його в кімнаті притримував
двері, той з металевим ломиком виліз через вікно і намагався двічі вдарити його
в голову, але він прикрився рукою. Наносячи удари ОСОБА_1 погрожував йому
вбивством, і він боявся здійснення цієї погрози, так як той використовував при
цьому досить важкий металевий лом. На момент розгляду справи з судом претензій
матеріального і морального характеру до підсудного не має.

Свідок ОСОБА_3 суду підтвердила, що
конфлікт між її співмешканцем ОСОБА_2 і його племінником ОСОБА_1 стався через
те, що останній пропонував їм вчинити крадіжку металу, а вони відмовились. У
зв'язку з цим ОСОБА_1 почав виганяти їх з хати, а коли ОСОБА_2 закрив його в
кімнаті і підпер двері, виліз з ломиком через вікно і кинувся на її
співмешканця.

Свідок ОСОБА_4 дала суду аналогічні з
ОСОБА_3 покази.

В протоколі усної заяви потерпілого від
12.08.2008 року ОСОБА_2 заявив про спричинення йому ОСОБА_1 тілесних ушкоджень
і погрози фізичною розправою (а.с. 5);

Згідно з протоколом огляду місця події
(а.с. 7) ОСОБА_1 добровільно видав металевий лом, яким він наносив удари
ОСОБА_2.

Під час огляду даного лома в судовому
засіданні в якості речового доказу встановлено, що він є суцільнометалевим, має
довжину понад 70 см і товщину 20 мм, з одним загостреним кінцем. Як підсудний,
так і потерпілий вказали на даний лом як на знаряддя злочину.

Згідно з висновком судово-медичної
експертизи №494/183 від 28 серпня 2008 року у ОСОБА_2 мав місце синець лівого
передпліччя з забоєм м'яких тканин, який міг утворитися від дії тупого предмету
або від удару до такого, можливо в ніч з 2 на 3 серпня 2008 року при
обставинах, які вказані в постанові про призначення експертизи, та належить до
категорії легких тілесних ушкоджень.

Свідок ОСОБА_5 - лікар-травматолог
Чернівецької ЦРЛ суду показав, що під час обстеження ОСОБА_2 в лікарні останній
пояснював, що тілесні ушкодження заподіяв йому родич.

Таким чином, оцінивши зібрані й досліджені
в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до однозначного
висновку про винність ОСОБА_1 у вчиненні погрози вбивством.

Зокрема, встановлюючи реальність погрози
суд виходить із конкретних обставин справи і враховує як суб'єктивний критерій
(сприйняття погрози потерпілим в конкретній обстановці), так і об'єктивний
(вираження її усно і з використанням металевого лома, нанесення ударів яким в
життєво важливі органи об'єктивно може спричинити смерть) і приходить до
висновку, що підсудний вчинив такі дії, які давали потерпілому підстави
побоюватися здійснення погрози, а поведінка підсудного об'єктивно свідчила про
її реальність.

По справі відсутні підстави для сумнівів в
осудності підсудного на момент вчинення злочину, а його посилання про те, що
він хворіє на епілепсію і лікувався у зв'язку з цим суд оцінює критично, так як
згідно з довідками закладу охорони здоров'я на обліку в лікаря психіатра він не
перебуває, на стаціонарному лікуванні в лікаря нарколога не перебував, консультований
в наркологічному кабінеті за направленням невролога у зв'язку з судомним
синдромом.

Підсудний добре пам'ятає обставини
вчиненого ним злочину і послідовно та зв'язно про них розповідає.

Призначаючи підсудному покарання, суд
враховує тяжкість вчиненого ним злочину, особу винного - за місцем останнього
фактичного проживання характеризується позитивно, раніше судимий.

Обставиною, що обтяжує покарання є
вчинення злочину в стані алкогольного сп'яніння.

Обставинами, що пом'якшують покарання
підсудного суд вважає сприяння розкриттю злочину, наявність на утриманні
малолітньої дитини, примирення з потерпілим.

За таких обставин,
суд приходить до висновку, що необхідним і достатнім для виправлення підсудного
і запобігання вчиненню ним нових злочинів буде покарання у виді арешту.

Крім того, згідно з
ст. 71, 78 КК України за сукупністю вироків до покарання за цим вироком слід
частково приєднати невідбуту частину покарання згідно з вироком Чернівецького
районного суду від 5 грудня 2006 року.

Оскільки підсудний
засуджується до покарання у виді позбавлення волі, вчинив злочин під час
звільнення від відбування покарання з випробуванням, що скасоване згідно з
постановою Чернівецького районного суду від 9 вересня 2008 року, та перебуваючи
на волі може ухилитися від виконання вироку суду чи вчинити новий злочину, суд
вважаю за необхідне змінити запобіжний захід щодо нього з підписки про невиїзд
на утримання під вартою та взяти його під варту в залі суду.

Керуючись ст. 323,
324 КПК України, суд, -

ПРИСУДИВ:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні злочину,
що передбачений ч. 1 ст. 129 КК України і призначити йому покарання у виді
арешту строком на 5 (п'ять) місяців.

На підставі ст. 71, 72, 78 КК України за
сукупністю з вироком Чернівецького районного суду від 5 грудня 2006 року шляхом
часткового приєднання остаточне покарання ОСОБА_1 визначити як 5 (п'ять) років
3 (три) місяці позбавлення волі.

Запобіжний захід, обраний щодо підсудного,
змінити на утримання під вартою і взяти підсудного під варту в залі суду.

На вирок суду може бути подана апеляція до
Апеляційного суду Вінницької області протягом п'ятнадцяти діб з моменту його
проголошення в суді, а засудженим який перебуває під вартою - з моменту
вручення йому копії вироку.

Головуючий: підпис

«З
оригіналом вірно»

Довідка: вирок не набрав законної сили.

Суддя
Чернівецького районного суду Стадник
І.М.

Старший секретар Федірчик
Я.С.