Справа № 713/910/15-к
Провадження №1-кп/713/89/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15.06.2015 м. Вижниця
Вижницький районний суд Чернівецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

за участю захисника ОСОБА_4

за участю обвинуваченого

ОСОБА_5

озглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Вижниця обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості укладеною 28.05.2015 року, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000063 від 17.03.2015 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з вищою освітою, одруженого, тимчасово не працюючого, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.369-2 ч.2 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2015 року ОСОБА_5 зустрів свого знайомого ОСОБА_6 , під час розмови ОСОБА_6 повідомив, ОСОБА_5 , що у нього є знайомий ОСОБА_7 , якого викликають у військкомат для проходження медичного огляду з метою встановлення ступеню придатності до проходження військової служби за призовом при частковій мобілізації. При цьому, ОСОБА_6 запитав чи не зможе ОСОБА_5 посприяти ОСОБА_7 в звільненні ОСОБА_7 від призову на військову службу за мобілізацією. ОСОБА_5 погодився посприяти ОСОБА_7 у звільненні від призову на військову службу за мобілізацією, при цьому обговорено можливу необхідність надання неправомірної вигоди за вирішення вказаного питання. 17.04.2015 року ОСОБА_5 зустрівся з громадянином ОСОБА_7 , для обговорення можливості сприяння в звільненні ОСОБА_7 від призову на військову службу за мобілізацією. Під час розмови ОСОБА_5 пообіцяв здійснити через третю особу вплив на прийняття рішення службовими особами ІНФОРМАЦІЯ_2 про звільнення ОСОБА_7 чи відстрочку від призову на військову службу за мобілізацією.

18.04.2015 року, о 18-32 год. ОСОБА_5 перебуваючи біля входу в приміщення Вижницького РВ УМВС України в Чернівецькій області за адресою: м.Вижниця, вул.Шухевича, 4, одержав від ОСОБА_7 неправомірну вигоду у вигляді грошей в сумі 800,00 грн. для третьої особи за вплив на прийняття рішення службовими особами ІНФОРМАЦІЯ_2 про звільнення ОСОБА_7 від призову на військову службу за мобілізацією.

Своїми умисними діями ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.2 ст.369-2 КК України, - зловживання впливом, тобто одержання неправомірної вигоди для третьої особи за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави.

В судовому засіданні ОСОБА_5 свою вину у вчиненні даного злочину визнав повністю та беззастережно. Крім повного визнання своєї вини ОСОБА_5 , його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.369-2 ч.2 КК України, підтверджується доказами, зазначеними в обвинувальному акті, з якими він повністю погодився у підготовчому судовому засіданні.

В ході досудового розслідування підозрюваний ОСОБА_5 та прокурор у кримінальному провадженні на підставі ст.ст. 468, 469, 472 КПК України 28.05.2015 року уклали угоду про визнання винуватості на тих умовах, що ОСОБА_5 повністю визнає свою винуватість, яка полягає у зловживанні впливом, тобто одержання неправомірної вигоди для третьої особи за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави.

Сторони погодились на призначення покарання ОСОБА_5 за ст.369-2 ч.2 КК України, у виді штрафу в розмірі 750 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 12750,00 грн. в дохід держави.

На момент підписання угоди про визнання винуватості прокурор та обвинувачений ОСОБА_5 розуміли наслідки укладення такої угоди, викладені в ст.473 КПК України, і підстави оскарження обвинувального вироку в апеляційному порядку (ст.394 ч.4 КПК України) та касаційному порядку (ст.424 ч.3 КПК України), про що їм було роз`яснено.

Підозрюваний ОСОБА_5 відмовився від здійснення прав, передбачених ст.474 ч.4 п.1 КПК України.

Підозрюваний ОСОБА_5 розуміє, що в разі невиконання ним угоди про визнання винуватості (ст.476 КПК України) прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та вимагати судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку. Також ОСОБА_5 розуміє, що умисне невиконання цієї угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст.389-1 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 , та прокурор підтвердили факт визнання ним винуватості, просять затвердити укладену між ними угоду про визнання винуватості і призначити ОСОБА_5 за ст.369-2 ч.2 КК України покарання у виді штрафу в розмірі 750 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 12750,00 грн. в дохід держави.

Судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_5 цілком розуміє своє право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо злочину, у вчиненні якого його обвинувачують, та роз`яснено його права, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України. Також з`ясовано у прокурора, що він розуміє наслідки затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст.473 КПК України.

Судом встановлено, що укладення угоди про визнання винуватості є добровільним і не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, а сама угода відповідає вимогам закону та нормам КПК України.

Кваліфікація вчиненого ОСОБА_5 кримінального правопорушення за ст.369-2 ч.2 КК України є вірною і не підлягає іншій кваліфікації, в тому числі за більш тяжке кримінальне правопорушення, ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення цієї угоди про визнання винуватості.

Умови угоди про визнання винуватості відповідають інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Укладення угоди було добровільним і обвинувачений має можливість виконати взяті на себе за цією угодою зобов`язання.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує умови угоди про визнання винуватості, укладеної 28 травня 2015 року між ним та прокурором в кримінальному провадженні, і узгоджену сторонами міру покарання у виді штрафу в розмірі 750 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 12750,00 грн. в дохід держави., вважає, що таке покарання належить йому призначити з урахуванням тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, повністю визнав свою вину, щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину, виключно позитивно характеризується за місцем проживання, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, раніше не судимий.

Згідно ст.96-2 ч.5 КК України спеціальна конфіскація не застосовується до грошей, цінностей та іншого майна, зазначених у цій статті, які згідно із законом підлягають поверненню власнику (законному володільцю) або призначені для відшкодування шкоди, завданої злочином.

Оскільки грошові кошти, які були предметом злочину (800,00 грн.), належать ОСОБА_7 , в даному конкретному випадку спеціальна конфіскація не застосовується, а вказані кошти підлягають поверненню останньому, як власнику.

Цивільний позов не заявлено, витрат на залучення експерта немає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 314, 368, 369-371, 373, 374, 376, 474, 475 КПК України, Суд, -

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 28 травня 2015 року між підозрюваним ОСОБА_5 та старшим прокурором відділу нагляду за додержанням законів у сфері протидії корупції та процесуального керівництва у кримінальних провадженнях про корупційні правопорушення ОСОБА_3 .

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.369-2 ч.2 КК України та призначити покарання у виді штрафу в розмірі 750 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 12750,00 грн. в дохід держави.

Запобіжний захід обраний щодо ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили залишити попередній - особисте зобов`язання.

Речові докази, грошові кошти в сумі 800,00 (Вісімсот) гривень України, купюри номіналом по 200,00 грн. в кількості 4 штук: КЙ6602077; ВШ4216611; ЄЮ1135530; КИ3660602, які згідно постанови про визнання речовими доказами від 14.05.2015 року, знаходиться на зберіганні у в кімнаті зберігання речових доказів прокуратури Чернівецької області повернути за належністю власнику ОСОБА_7 .

На вирок може бути подано апеляцію до Апеляційного суду Чернівецької області через Вижницький районний суд Чернівецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України, зокрема: обвинуваченим з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1