Дата документу 16.04.2015

Справа № 334/2496/15-к
Провадження № 1-кп/334/261/15
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2015 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

за участю адвоката ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0001202 по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, маючого середню освіту, не працюючого, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого;

у вчиненні злочинів, передбачених ст. 358 ч.1, 358 ч.4 КК України,

встановив:

В середині грудня 2014 року ОСОБА_5 , неподалік від зупинку громадського транспорту «вул.Руставі» у м. Запоріжжі знайшов пенсійне посвідчення серії НОМЕР_1 , видане 31.08.2007 року УПСЗН Орджонікідзевської районної адміністрації Запорізької міської ради на ім`я ОСОБА_6 , та маючи умисел на підроблення документу, та переклеїв фотокартку в посвідченні. В подальшому ОСОБА_7 використовував підроблений документ з метою безкоштовного проїзду.

Згідно висновку експерта № 30 від 24.03.2015 року в пенсійному посвідченні серії НОМЕР_1 , виданому 31.08.2007 року УПСЗН Орджонікідзевської районної адміністрації Запорізької міської ради ОСОБА_6 мали місце зміни первісного змісту документа, а саме переклеювання фотокартки.

Своїми навмисними діями ОСОБА_5 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.358 КК України - підроблення посвідчення, яке видається установою, яка має право видавати такі документи, та яке надає право або звільняє від обов`язків, з метою використання його підроблювачем. Та за ч.4 ст.358 КК України використання завідомо підробленого документу.

31.03.2015 року між прокурором прокуратури Ленінського району м. Запоріжжя ОСОБА_3 , якій на підставі ст. 37 КПК України надано повноваження прокурора в даному кримінальному провадженні № 0001202, та обвинуваченим ОСОБА_5 в порядку, передбаченому ст.ст. 468, 469, 472 КПК України укладено угоду про визнання провини. У відповідності з угодою прокурор і обвинувачений дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, усіх істотних для даного кримінального провадження обставин і правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_5 за ст. ст.358 ч.1, ст.358 ч.4 КК України. Обвинувачений ОСОБА_5 в повному обсязі сформульованого обвинувачення беззастережно визнав свою провину в скоєнні вказаних кримінальних правопорушень. Також сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_5 повинен понести за скоєний злочин за ст.358 ч.1 КК України 1 рік 1 місяць обмеження волі, за ст.358 ч.4 КК України 1 рік обмеження волі, на підставі ст.70 КК України остаточно - 1 рік 1 місяць обмеження волі, з випробувальним строком на 1 рік.

Розглядаючи в порядку п.1 ч.3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди суд бере до уваги наступні обставини.

У відповідності зі ст.ст. 468,469 КПК України у кримінальному провадженні щодо злочинів невеликої або середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладено угоду між прокурором і обвинуваченим про визнання вини. Прокурор в судовому засіданні, враховуючи, що при укладанні даної угоди дотримані вимоги і правила КК і КПК України, просив дану угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену міру покарання та інші передбачені угодою заходи. Обвинувачений в судовому засіданні також просив вказану угоду з прокурором затвердити, призначити узгоджену міру покарання та інші передбачені угодою заходи. При цьому ОСОБА_5 в повному обсязі визнав себе винним у скоєнні злочину, передбаченого ст.358 ч.1, 358 ч.4 КК України, дав згоду на застосування узгодженого виду покарання, заявивши, що здатний виконати прийняті угодою зобов`язання.

Злочин, у вчиненні якого ОСОБА_5 беззастережно визнав себе винним, беззастережно визнав матеріальну шкоду нанесену державі, у відповідності зі ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості, внаслідок якого шкода завдана лише суспільним інтересам, потерпілих від злочинів немає.

Заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, суд прийшов до висновку, що укладення угоди сторонами є добровільним, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, обіцянок чи дії яких інших обставин, ніж передбачені в угоді. При цьому судом встановлено, що ОСОБА_5 повністю усвідомлює зміст укладеного з прокурором угоди про визнання провини, характер обвинувачення, щодо якого визнає свою провину, повністю розуміє свої права, передбачені п.1 ч.4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення та затвердження зазначеної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК, і наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України.

Беручи до уваги, що умови угоди про визнання провини між прокурором прокуратури Ленінського району м. Запоріжжя ОСОБА_3 і обвинуваченим ОСОБА_5 відповідають вимогам КК і КПК України, суд, враховуючи заслухані доводи учасників кримінального провадження, вважає, що є всі правові підстави для затвердження зазначеної угоди. Суд вважає доведеним, що ОСОБА_5 вчинив злочин, який кваліфікований за ст. ст.358 ч.1, 358 ч.4 КК України, згідно якої належить призначити визначену сторонами в угоді про визнання вини міру покарання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.314, 373, 374, 394,474, 475 КПК України, суд, -

засудив:

Затвердити у кримінальному провадженні № 0001202 угоду про визнання провини від 30.12.2014 року між прокурором прокуратури Ленінського району м. Запоріжжя ОСОБА_3 і обвинуваченим ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ст.358 ч.1 КК України та ст.358 ч.4 КК України і призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання провини від 31.03.2015 року покарання - за ст.358 ч.1 КК України 1 рік 1 місяць обмеження волі, за ст.358 ч.4 КК України 1 рік обмеження волі, на підставі ст.70 КК України остаточно визначити - 1 рік 1 місяць обмеження волі. На підставі ст.75 КК України звільнити від покарання з випробувальним строком на 1 рік.

На вирок протягом 30 днів може бути подана апеляційна скарга в Запорізький апеляційний суд.

Суддя: ОСОБА_1