Ухвалаіменем україни

26 березня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_4.,

суддів ОСОБА_5., ОСОБА_6.,

за участю прокурора ОСОБА_7.,

захисника ОСОБА_1,

секретаря ОСОБА_8.

розглянула в судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000534, за касаційними скаргами засудженого, захисника ОСОБА_1 на вирок Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 06 червня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 грудня 2014 року щодо

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та мешканця АДРЕСА_1, раніше не судимого,

в с т а н о в и л а:

вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 06 червня 2014 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні злочину за ч. 4 ст. 187 КК України та призначено покарання 9 років позбавлення волі з конфіскацією майна, яке є його власністю.

Задоволено цивільний позов потерпілого.

Ухвалою апеляційного суду від 16 грудня 2014 року вирок районного суду щодо ОСОБА_2 залишено без зміни.

У касаційних скаргах засуджений та захисник ОСОБА_1 ставлять питання про скасування вироку та ухвали суду в зв'язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність. Зокрема, посилаються на те, що вирок суду ухвалено на недопустимих доказах, які з порушенням вимог КПК України долучено до справи з іншого кримінального провадження. В матеріалах справи відсутні оригінали протоколів слідчих дій, постанова прокурора про законність приєднання до даної справи речових доказів, які було вилучено по іншому кримінальному провадженню. Необґрунтовано змінено підсудність справи, що призвело до незаконності складу суду, котрий розглядав справу. Порушено право на захист ОСОБА_2, оскільки його повідомлено про зміну підозри 24.05.2013 року, тобто раніше ніж скоєно злочин. Засуджений та захисник просять скасувати постановлені судові рішення, а справу закрити в зв'язку із відсутністю в діях ОСОБА_2 складу злочину.

За вироком суду ОСОБА_2 визнано винним та засуджено за те, що він 28 травня 2013 року перебуваючи біля будинку 89 по проспекту Леніна у м. Дніпродзержинську, з метою заволодіння майном, із застосуванням насильства яке є небезпечним для життя і здоров'я, штовхнув у спину ОСОБА_3, від чого той впав, вдарився головою об асфальт, втратив свідомість, отримав тяжкі тілесні ушкодження у виді закритої черепно-мозкової травми. ОСОБА_2 заволодів мобільним телефоном потерпілого із належностями, рюкзаком із особистими документами та речами. Своїми діями засуджений завдав потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 600 грн.

Заслухавши доповідь судді, захисника, яка підтримала касаційні скарги, прокурора, який заперечив проти скарг та вважав, що скарги задоволенню, а вирок та ухвала суду скасуванню не підлягають, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційних скарг, колегія суддів вважає, що скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Висновок суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_2 у розбої, спрямованому на заволодіння майном, поєднаного із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень ґрунтується на сукупності доказів, зібраних відповідно до вимог КПК України, а кваліфікація злочину за ч. 4 ст. 187 КК України є правильною.

Доводи касаційних скарг про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, недопустимість доказів спростовуються дослідженими матеріалами справи.

Зокрема, підставою для проведення досудового розслідування була заява потерпілого ОСОБА_3 про здійснення на нього нападу, за якою внесено відомості до Єдиного реєстру досудового розслідування від 30 травня 2013 року.

Під час проведення слідчих дій щодо ОСОБА_2 по іншому кримінальному провадженню на підставі ухвали суду від 27 червня 2013 року (т. 1 а.с. 50) за місцем проживання останнього було виявлено мобільний телефон та паспорт потерпілого ОСОБА_3, які останній впізнав.

Постановою слідчого від 14 липня 2013 року (а.п. 56) вилучене майно було визнано речовими доказами у справі за заявою потерпілого ОСОБА_3

Посилання скаржників на відсутність у матеріалах кримінального провадження оригіналу протоколу обшуку за місцем проживання засудженого не є підставою про визнання доказів недопустимими, оскільки вказана слідча дія була проведена відповідно до ухвали слідчого судді від 27 червня 2013 року, а докази вилучені у процесуальний спосіб.

Твердження захисника про вручення ОСОБА_2 повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри 24 травня 2013 року не відповідає матеріалам справи, оскільки в матеріалах кримінального провадження (а.с. 93) міститься таке повідомлення від 24 вересня 2013 року яке підписане підозрюваним і захисником ОСОБА_1

Оскільки згідно обвинувального акту вказане кримінальне правопорушення було вчинено на території Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 01 листопада 2013 року матеріали кримінального провадження щодо ОСОБА_2 направлено для розгляду до Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області.

Зміна підсудності кримінального провадження щодо ОСОБА_2 з одного районного суду на інший жодним чином не могла вплинути на об'єктивність з'ясування фактичних обставин справи судом, який розглянув справу.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні злочину за ч. 4 ст. 187 КК України за наведених у вироку обставин підтверджені сукупність належних доказів, які суд дослідив у судовому засіданні та дав їм належну оцінку.

Призначене покарання засудженому відповідає вимогам ст.ст. 50 ч. 2, 65 КК України.

Доводи про недопустимість доказів у кримінальному провадженні необґрунтовану зміну підсудності кримінального провадження перевірялись судом апеляційної інстанції, висновки якого належно обґрунтовані, а ухвала відповідає вимогам ст. 119 КПК України.

За відсутності інших підстав для зміни судових рішень, у задоволенні касаційних скарг належить відмовити.

Виходячи з викладеного, керуючись ст.ст. 433-438 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Касаційні скарги засудженого, захисника ОСОБА_1 залишити без задоволення, а вирок Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 06 червня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 грудня 2014 року щодо ОСОБА_2 - без зміни.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_4