Справа №1-21/2008р.
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 червня 2008 року Корсунь-Шевченківський
районний суд Черкаської області в складі:

головуючого - судді Кіхтенко Н.І.,

за участю:

секретаря судових засідань
Сміян А.В., прокурора Яценка В.С.,
захисника підсудної - ОСОБА_1,

представника цивільного позивача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Корсуні-Шевченківському кримінальну справу по
обвинуваченню:

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки та жительки АДРЕСА_1, громадянки
України, з вищою освітою, розлуче­ну, на
утриманні має 2 малолітніх
дітей, раніше не судиму,
працювала спеціалістом по депозитам та поточним рахункам
Корсунь-Шевченківського
відділення Черкаського ГРУ ЗАТ КБ «Приватбанк» у м.
К-Шевченківський Черкаської області,
на даний
час не працюючу, не військовозобов'язануё раніше не судиму,

у вчиненні злочину, передбаченого
ч.4 ст. 191 КК України,-

суд

ВСТАНОВИВ:

Підсудна ОСОБА_3 працюючи
спеціалістом по депозитам та поточним рахункам Корсунь-Шевченківського
відділення філії Черкаського ГРУ ЗАТ «Приватбанк» м. Корсунь-Шевченківський
Черкаської області, відповідно до наказу
№ 122-0 від 15.04.2002 року, маючи своїм
посадовим обов'язком укладати від імені банку депозитні договори
пов'язані із залученням коштів на депозити в межах встановлених лімітів
фінансових повноважень та сертифікати, здійснювати повернення грошових коштів
вкладникам, виплату процентів за вкладами, будучи матеріально-відповідальною
особою, на протязі 2005-2007 років привласнила чуже майно, а саме, кредитні
кошти банку у великих розмірах при наступних обставинах.

Так підсудна,
працюючи на вказаній
посаді та отримавши на протязі 2005-2007 років кредитні карти
«Універсальна» по програмі «Кредитний конвеєр » на тих осіб, які уклали
депозитні договори із банком на внесення коштів на депозит, на яких був
встановлений відповідний ліміт коштів, не повідомляла клієнтів про надходження
таких карт і без укладення кредитних
договорів із клієнтами та без їхнього відому, умисно, з метою привласнення
кредитних коштів, активувала ці карти через комп'ютерну програму «Приват-48»,
до якої вона відповідно до своїх службових обов'язків мала доступ, та
користуючись особисто цими картами через банкомат банку знімала кредитні кошти,
які використовувала на власні потреби.

За вказаний період підсудною було знято
і використано коштів
на загальну суму
162 795 грн. 60 коп.

Так
у 2005 році підсудна, отримавши
кредитні карти:

- НОМЕР_1на ім'я ОСОБА_4;

- НОМЕР_2
на ім'я ОСОБА_5;

- НОМЕР_3
на ім'я ОСОБА_6;

-
НОМЕР_4на ім'я ОСОБА_7;

- НОМЕР_5
на ім'я ОСОБА_8;

-
НОМЕР_6на ім'я ОСОБА_9;

- НОМЕР_7
на ім'я ОСОБА_10, активувала їх через
комп'ютерну програму «Приват-48», шляхом використання цих карт через банкомат банку
і зняла із рахунку даних карт
кошти відповідно 3095,15 грн., 3502
грн., 3605 грн., 10057,95 грн., 4758,90 грн., 6283 грн., 6489 грн., тобто всього
на суму 37 791 грн., які використала на власні потреби.

У
2006 році, підсудна, отримавши
кредитні карти за №№ :

- НОМЕР_8 на
ім'я ОСОБА_11;

- НОМЕР_9 на
ім'я ОСОБА_12;

- НОМЕР_10 на
ім'я ОСОБА_13;

- НОМЕР_11 на
ім'я ОСОБА_14;

- НОМЕР_12на
ім'я ОСОБА_15;

- НОМЕР_13 на
ім'я ОСОБА_16;

- НОМЕР_14 на ім'я ОСОБА_17, активувала
їх через комп'ютерну програму «Приват-48», шляхом використання цих карт через банкомат банку
і зняла із рахунку даних
кредитних карт кошти відповідно: 5665
грн., 10815 грн., 9167 грн., 5448,70 грн., 9167 грн., 4598,20 грн., 3800 грн.

Всього на суму
48 661 грн.

У 2007 році
підсудна таким же шляхом отримавши
кредитні карти :

- НОМЕР_15на
ім'я ОСОБА_18;

- НОМЕР_16 на
ім'я ОСОБА_19;

- НОМЕР_17на
ім'я ОСОБА_20,;

- НОМЕР_18 на
ім'я ОСОБА_21;

- НОМЕР_19на
ім'я ОСОБА_22;

-НОМЕР_20на ім'я ОСОБА_23.;

-НОМЕР_21 на ім'я ОСОБА_24;

-НОМЕР_22на ім'я
ОСОБА_25;

-НОМЕР_23на ім'я ОСОБА_26;

-НОМЕР_24 на
ім'я ОСОБА_27;

-НОМЕР_25на ім'я ОСОБА_28;

-НОМЕР_26 на ім'я ОСОБА_29;

-НОМЕР_27 на ім'я ОСОБА_30;

- НОМЕР_28 на
ім'я ОСОБА_31,

зняла із
рахунків даних карт відповідно:
9991 грн., 9476 грн., 8446 грн., 4841 грн., 4326 грн., 2266 грн., 4944
грн., 9682 грн., 5994,60 грн., 2472 грн., 2987 грн., 5871 грн.,3090 грн.

Всього на
суму 76 343
грн. 60 коп.

Після цього підсудна використавши вказані кошти на власні потреби, добровільно
поповнювала рахунки кредитних карт, в тому числі і за рахунок незаконного
використання інших карт, які знаходилися
у її віданні і якими вона користувалася без відому клієнтів, погасивши таким чином кошти по основному
боргу, без урахування процентів за
користування на суму 79 226-57 грн., і
станом на 11.01.2008 р., тобто на момент
виявлення службою безпеки банку фактів незаконного використання підсудною кредитних карт клієнтів та привласнення кредитних коштів
сума коштів привласнених підсудною та не
повернутих банку склала 83 568,93 грн.,
в тому числі: використаних у 2005 році
- 2026,87 грн.; у 2006 р.-16781,89
грн.; у 2007 році - 64760,17, що є
великим розміром, так як сума привласнених нею кредитних коштів банку за вказаний період більше ніж у 435 разів перевищила неоподатковуваний мінімум
доходів громадян, який у 2005 році становив 131 грн., у 2006 році -175
грн., а у 2007 році - 200 грн.

Допитана під час
досудового слідства підсудна свою вину
визнала частково, а в судовому
засіданні визнала повністю,
розкаялася у вчиненому, заявила
клопотання про слухання справи у спрощеному порядку,
пояснивши, що вона правильно розуміє зміст цих обставин, немає сумніву
у добровільності та
істинності її позиції, та розуміє те, що у такому
випадку буде позбавлена права оспорювати фактичні обставини справи в
апеляційному порядку, які не були
предметом дослідження у судовому
засіданні.

Інші
учасники процесу не заперечували
проти слухання справи в
порядку , передбаченому ч.3 ст.
299 КПК України.

Підсудна дала суду
наступні показання.

Що з квітня місяця 2002 року вона
працювала у Корсунь-Шевченківському відділенні «Приватбанку» на посаді експерта
по вкладах фізичних осіб. У її посадові обов'язки входило укладення від імені
банку депозитних договорів з фізичними особами, відкриття та обслуговування рахунків.

Дійсно з 2005 по жовтень 2007 р.р., вона знімала кошти із кредитних рахунків банку
користуючись картами «Універсальна», які надходили у їхнє відділення по
програмі «Кредитний конвеєр».

Підсудна пояснила, що коли вона оформляла депозитні вклади фізичним особам,
то на кожний такий оформлений вклад через дві неділі після оформлення із
головного офісу м. Дніпропетровська
автоматично надходили карти «Універсальна» на ім'я цих осіб, де мався
певний ліміт коштів, який залежав від суми депозиту та терміну його дії. Такі умови розповсюджувалися
на усі депозитні вклади, які
відкривалися у банку. Дані карти надходили у відділення разом із іншими картами
і потім ці карти працівники банку розбирали хто по якому напрямку працював. Про
отримання даних карт ні вона, ні інші працівники відділення ніде не
розписувалися за їх отримання.
Коли приходили кредитні карти, на яких був зазначений номер карти та
прізвище особи, на яку була видана ця карта,
підсудна повинна була викликати
особу, на яку прийшла така карта і запропонувати для використання.

Коли особа бажала взяти таку карту, то
повинен був укластися
кредитний договір. На комп'ютері
підсудна, користуючись своїм логіном
та паролем заходила у програму «Приват-48», відкривала кредитний договір
на конкретного клієнта і коли він погоджувався брати кредитну карту, то
роздруковувала цей договір, який
клієнт підписував. А якщо особа
не бажала користуватися цією картою, то
підсудна повинна була оформити
відмову у письмовому вигляді і
карта повинна була
анулюватися.

Сума коштів на карті залежала від суми депозиту і на який термін він був
оформлений. У даному випадку коли у банк приходили карти на осіб, які оформили
у неї депозитні договори, то вона їм не повідомляла про надходження цих карт, а
сама користуючись ними та знімала кошти через банкомат, а потім частково поповнювала.

Підсудна могла працювати із
кредитною картою і іншого працівника відділення, але при умові,
що дана кредитна карта прийшла по програмі «Кредитний конвеєр» і також знаючи
логін та пароль цього працівника. Інший працівник відділення при таких умовах
міг також користуватися картою,
обслуговування якої входило до службових обов'язків підсудної.

При
знятті коштів з карт договір від імені клієнтів не
оформляла і не підписувала, взагалі таких договорів не існувало. У банку не проводився облік карт, які
надходили, вона не розписувалася за їх одержання, ніякого контролю за використанням цих карт
не було до
середини 2007 року.

Карта заносилася у програму «Приват-48» із головного офісу,
тобто кредитний договір із клієнтом фактично був оформлений і
знаходився у електронному вигляді. Коли вона після отримання карти укладала
із клієнтом кредитний договір, то
цей договір, який уже був в електронному вигляді, вона повинна була перевірити,
при необхідності відредагувати, потім роздрукувати і його повинен був підписати клієнт. З
метою зняття коштів
підсудна у програмі робила
відмітку, що така карта видана клієнту, так як в противному разі отримати кошти
по цій карті було б неможливо та що
карта видана клієнту, хоча фактично кредитний договір із клієнтами вона не
укладала і карти їм не видавала, а користувалася особисто. Карти у банк надходили поштою і
вона відбирала свої картки сама.

Таким чином карти їй фактично під розписку ніхто не вручав, працівники банку самі
їх розбирали. Ніякого контролю за
картами не було і лише
з середини 2007 року почав
вестися, бо потрібно було
усі документи по оформленню
даних карт передавати у Черкаське відділення
банку.

У вказаному періоді
підсудна користувалася 27 картами,
але яку суму коштів вона вищевказаним способом зняла у банку, яку суму
конкретно повернула, назвати не може, так як за вказаний період вона знімала
якісь кошти і якимись
сумами поповнювала рахунки на інших картах.

Брала кошти на власні потреби.

У 2007 році була введена спеціальна
посада працівника, який займався питаннями
неповернення кредитів і цей працівник по її клієнту виявив непогашений
кредит, була проведена перевірка у
січні 2008 р. і було
виявлено даний злочин.

Підсудна пояснила, що умислу на привласнення кредитних коштів банку у великих
чи особливо великих розмірах не
було.

Сума коштів, які нею були зняті із
рахунків на картах виникла не
тому, що вона у 2005 році бажала таку суму привласнити, а тому що коли вона
використала перші карти, то по них потрібно було погашати як основний борг, так
і проценти. Вона це робила за рахунок використання інших кредитних карт, по
яким через деякий час також потрібно було сплачувати кошти, таким чином сума
коштів росла. І в процесі цього вона не знала уже яку суму коштів фактично нею
було використано, так як по одним картам вона кошти знімала, по іншим погашала.

Картові рахунки вона поповнювала через касу, у відділенні працювало три касири і через кожного із них
можна було поповнити рахунок. Вона поповнювала рахунки у різних касирів. Ніхто
із працівників відділення, в тому числі і керуючий відділенням ОСОБА_32 не
знали, що вона таким чином користується коштами.

Після виявлення даного злочину підсудна
майже всю суму боргу перед банком
внесла у касу банку на протязі неділі, у неї маються усі квитанції, копії яких прикладені до справи, не
внесено було лише
7364 грн.72 коп. по 2 картах, бо
вже не було
де їх взяти
на погашення. А тому пред”явлену
суму позову на 7 364 грн. 72 коп. вона визнає повністю і
згодна на її
відшкодування в примусовому
порядку.

Таким чином, суд вважає,що вина
підсудної у вміненому їй
злочині повністю доказана і
оцінюючи зібрані по справі докази у їх сукупності, які
добуті в порядку ч.3 ст. 299
КПК України, і які у суду сумнівів не викликають, суд вважає,
що пред”явлене підсудній
обвинувачення повністю доказано.

На підставі
добутих доказів суд кваліфікує
дії підсудної за ч.
4 ст. 191 КК України, як
привласнення нею чужого майна,
вчинене у великих розмірах, в сумі
162 795 грн. 60 коп.

При призначенні
покарання підсудній суд враховує
ступінь тяжкості вчиненого нею злочину, який
класифікується як тяжкий.

Обставинами,які пом»якшують
покарання підсудній, суд визнає :

її молодий вік - 1977 р.н., що до кримінальної відповідальності притягується вперше, позитивні характеристики з
місця проживання та
дану представником Черкаського
ГРУ ЗАТ „ Приватбанк” у судовому
засіданні, майже повне відшкодування
збитків, а саме : в сумі 155
431 грн., що на утриманні має 2
малолітніх дітей, які
виховує сама, негативний стан
здоров”я, щире каяття.

Обтяжуючих вину обставин досудовим слідством
підсудній не вмінено, судом не встановлено.

З урахуванням всіх цих обставин, суд вважає,
що виправлення і
перевиховання підсудної можливе
без ізоляції її від суспільства, шляхом звільнення від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення
волі, з призначенням іспитового строку
до даного покарання з покладенням
відповідних обов”язків і вважає,
що таке покарання буде
достатнім для виправлення і перевиховання підсудної
та попередження вчинення
нею нових злочинів.

Оскільки підсудна
вчинила злочин будучи
матеріально-відповідальною особою, то
суд вважає необхідним позбавити
її права обіймати
посади, пов”язані з розпорядженням
та обліком матеріальних
цінностей на 1 рік.

Заявлений цивільний
позов на стягнення
з підсудної 7364 грн. 72 коп., який
повністю визнаний підсудноюё
підлягає до повного задоволення, так
як дана сума
збитків заподіяна підсудною.

Керуючись ст. ст. 323, 324
КПК України,

суд

ЗАСУДИВ:

Визнати ОСОБА_3
винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 191 КК України і
призначити покарання у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням
права обіймати посади, пов”язані
з розпорядженням і
обліком матеріальних цінностей
строком на 1 рік.

На
підставі ст. 75 КК України
звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного їй основного
покарання, з призначенням
іспитового строку на 1 рік 6 місяців, який
рахувати з часу проголошення
вироку.

На підставі ст.76 КК України
покласти на засуджену такі
обов'язки:

не виїжджати за межі України на
постійне місце проживання без дозволу
органу кримінально-виконавчої системи;

повідомляти даний
орган про зміну місця проживання,
та періодично з'являтися на реєстрацію
у визначені дні.

Міру запобіжного заходу засудженій до вступу вироку в законну силу залишити
попередню: підписку про невиїзд.

Стягнути ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки та
жительки АДРЕСА_1, не працюючу,
ідентифікаційний номер суду невідомий-
7 364 грн. 72 коп. заподіяних збитків в
користь ЗАТ КБ
„ Приватбанк” (м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги,
50), для погашення збитків
по карті №НОМЕР_14 в сумі
4438 грн. 55 коп. та на карту
НОМЕР_29 в сумі 3571 грн.02 коп.

На вирок може бути подана апеляція до Апеляційного
суду Черкаської області через Корсунь -Шевченківський районний суд протягом 15 діб з моменту його проголошення.

Головуючий :