інстанції - Могачевська В.Й.
категорія - ч.2 ст.289
Доповідач-Подковський
О.А. справа
№ 11-61
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2007 року.

Колегія
суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської
області у складі :

головуючого -
Декайла П.В.;

суддів -
Подковського О.А.,
Гавриш Г.П.;

з участю
прокурора - Маслюка О.І.;

засудженого -
ОСОБА_1, потерпілої - ОСОБА_2;

захисника-
ОСОБА_3

розглянула
у відкритому судовому засіданні у м. Тернополі кримінальну справу за апеляцією
потерпілої ОСОБА_2, прокурора Підволочиського району на вирок Підволочиського
районного суду від 28 грудня 2006 року, яким засуджено :

ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с Іванівка,
Підволочиського району,Тернопільської області, жителя с.Скорики Дідволочиського
району, українця, не судимого в порядку ст. 89 КК України за ч.2 ст.289 КК
України на 5 років позбавлення волі

На підставі ст.
75 КК України ОСОБА_1 звільнено від відбування покарання із випробуванням із
іспитовим строком 2 роки .

У відповідності до ст. 76 КК України на засудженого покладено обов'язки не
виїзджати за межі України на постійне проживання без дозволу органів
кримінально-виконавчої системи , яку крім того слід повідомляти про зміну місця
проживання , роботи або навчання.

За вироком суду засуджений визнаний винним у скоєнні наступного злочину.

Так, на початку 2004 року ОСОБА_2 передала ОСОБА_4 для проведення
ремонту належний їй мікроавтобус марки ДАФ-400, який останній спільно з ОСОБА_1
транспортував в с Воробіївка,
Підволочиського району в господарство ОСОБА_5, який займався його ремонтом.

Після засудження ОСОБА_4
за скоєний злочин , ОСОБА_1 без його та ОСОБА_2 згоди заволодів даним
автомобілем шляхом його вилучення з господарства ОСОБА_5 На початку березня
2006 року засуджений транспортував його в с.Копачівка ,Волочиського району ,
Хмельницької області в господарство
ОСОБА_6, якому запропонував продати автомобіль, а так як це не вдалося , через
деякий час відвіз його в м.Волочиськ Хмельницької області і продав ОСОБА_7 за
1000 грн.

В апеляціях:-
потерпіла ОСОБА_2 просить вирок скасувати, а справу направити на додаткове
розслідування , під час якого встановити де знаходиться автомобіль та
притягнути до відповідальності крім ОСОБА_1, ще ОСОБА_5, ОСОБА_7 , ОСОБА_6, які
на її думку діяли спільно . Крім того не згідна з умовним засудженням ОСОБА_1 ,
який раніше вже неодноразово був судимим за скоєння крадіжок та із висновком
авто-товарознавчої експертизи , оскільки предметом її дослідження не був належний
їй автомобіль; - прокурор Підволочиського району просить перекваліфікувати дії
ОСОБА_1 на ч.І ст.289 КК України із врахуванням вартості автомобіля 15427,75
грн., скасувавши вирок суду першої інстанції.

Заслухавши
суддю-доповідача, міркування прокурора , який підтримав апеляцію прокурора
району , засудженого , який вважає , що вирок слід залишити без змін ,
потерпілу , яка підтримала свою апеляцію, дослідивши матеріали кримінальної
справи , колегія вважає , що вирок слід змінити з наступних мотивів.

Висновок суду
про винність засудженого у незаконному заволодінні транспортним засобом
ґрунтується на досліджених у судовому засіданні доказах : як на поясненнях
засудженого ОСОБА_1, свідків ОСОБА_7, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_4, висновку
автотоварознавчої експертизи , що складений кваліфікованими експертами і
сумнівів у колегії не викликає.

Так, з пояснень
в судовому засіданні потерпілої ОСОБА_2 слідує , що в 2004 році вона дала внуку
ОСОБА_4 , який проживав з донькою засудженого мікроавтобус ДАФ для проведення
ремонту. Після засудження -внука вона неодноразово зверталася до ОСОБА_1
повернути автомобіль , однак останній не зробив цього .Ні йому , ні ОСОБА_4
згоди на продаж автомобіля не давала.

Вказані показання підтвердив свідок ОСОБА_4

Допитаний в
судовому засіданні засуджений ОСОБА_1 пояснив , що дійсно реалізував автомобіль
, який разом із співмешканцем доньки в 2004 році притягнув для того щоб
відремонтувати.

Після засудження
в червні 2005 року ОСОБА_4
і народження його дочкою дитини від нього , він змушений був це зробити ,
так як потрібні були гроші для лікування дитини та доньки , а також для того ,
щоб віддати борги внука потерпілої.

З пояснень
свідків ОСОБА_5, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 вбачається , що жодного зговору між ними та
засудженим на незаконне заволодіння автомобілем потерпілої не було. Не
вбачається це і із матеріалів справи.

Виходячи із вищенаведеного , колегія вважає , що твердження потерпілої про
наявність попереднього зговору на незаконне заволодіння автомобілем між
вказаними свідками та засудженим є безпідставними . Крім того, колегія враховує
і позицію потерпілої в судовому засіданні , коли вона поклалася на думку суду з
приводу притягнення саме ОСОБА_1 , а нікого іншого до відповідальності.

В той же час колегія вважає , що суд вірно встановивши обставини справи ,
помилково вказав вартість автомобіля - 30000 грн , хоча навів висновок
судово-товарознавчої експертизи , згідно якого вона становить 15427 грн 75 коп.
Тому в обвинуваченні слід її змінити з 30000 на 15427 грн 75 коп. Крім того ,
судом дії засудженого кваліфіковано за ч.2 ст.289 КК України за такою
кваліфікуючою ознакою як завдання значної матеріальної шкоди. Відповідно до п.З
примітки до ст.289 КК України матеріальна шкода визнається значною у разі
заподіяння реальних збитків на суму від 100 до 250 неоподаткованих мінімумів
доходів громадян , тобто від 17500 до 43750 грн/ неоподаткований мінімум на час
скоєння злочину становив 175 грн/.

Враховуючи наведене , дії ОСОБА_1 із врахуванням вартості автомобіля
-15427,75 грн слід перекваліфікувати на ч.І ст.289 КК України як незаконне
заволодіння транспортним засобом.

Міру покарання ОСОБА_1 у вигляді позбавлення волі у мінімальному розмірі,
слід призначити у відповідності до вимог ст.65-67 КК України із врахуванням
ступіня тяжкості вчиненого злочину, та обставин , що пом'якшують покарання :
розкаяння в апеляційній інстанції , позитивних характеристик , із застосуванням
ст. 75 КК України звільнивши його від відбування покарання із випробуванням .

Тому вирок слід змінити , а не скасувати як ставить питання прокурор в
апеляції.

Керуючись ст.ст.
365-366 КПК України, колегія ,-

УХВАЛИЛА:

Апеляцію потерпілої ОСОБА_2 залишити без задоволення, а прокурора
Підволочиського району задовольнити частково. Вирок Під-волочиського районного
суду від 28 грудня 2006 року стосовно ОСОБА_1 змінити , зменшивши вартість
автомобіля в обвинуваченні до 15427 грн 75 коп та перекваліфікувати його дії з
ч.2 на ч.І ст.289 КК України, за якою призначити покарання 3 роки позбавлення
волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити його від відбування покарання із
випробуванням із встановленням іспитового строку на 1 рік.

У відповідності до ст.76 КК України покласти на нього
обов'язки не

виїзджати за межі України на постійне проживання без
дозволу органу

кримінально-виконавчої системи , який слід повідомляти
про зміну місця

проживання.

В решті вирок залишити без змін.