У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі :

головуючого

Верещак В.М.,

суддів

Гошовської Т.В., Кривенди
О.В.,

розглянула
в судовому засіданні у м. Києві 14 лютого 2008 року кримінальну справу за
касаційним поданням заступника прокурора Луганської області на вирок
Алчевського міського суду Луганської області від 19 березня 2007 року щодо
ОСОБА_1

Цим вироком

ОСОБА_1,

22 квітня 1975 року народження, громадянина України,
раніше не судимого,

засуджено:

- за
ч. 3 ст. 212 КК України із застосуванням ст. 69 КК України на п'ять років
позбавлення волі без конфіскації майна з позбавленням права обіймати керівні
посади на підприємствах всіх форм власності строком на два роки;

- за ч. 2 ст. 366
КК України на два роки позбавлення волі з позбавленням права обіймати керівні
посади на підприємствах всіх форм власності строком на один рік.

На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів,
шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_1 визначено
остаточне покарання - п'ять років позбавлення волі без конфіскації майна з
позбавленням права обіймати керівні посади на підприємствах всіх форм власності
строком на два роки, а на підставі ст. 75 КК України засудженого звільнено від
відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю
три роки.

В апеляційному порядку справа не розглядалася.

ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він, за обставин,
викладених у вироку, будучи посадовою особою - директором та головним
бухгалтером ПП “Геліос”, розташованого у м. Алчевську, умисно ухилився від
сплати податків, що призвело до фактичного ненадходження до бюджету 2 098 100
гривень.

Крім того, ОСОБА_1, будучи посадовою особою, вніс до
офіційних документів (декларації по ПДВ та податку на прибуток) завідомо
неправдиві відомості, що спричинило тяжкі наслідки.

У касаційному поданні прокурор
посилається на допущені судом істотні порушення кримінально-процесуального
закону та призначення ОСОБА_1 надмірно м'якого покарання.

Зокрема, у поданні йдеться про те, що, на порушення вимог ст. 399 КПК України, суд першої
інстанції при повторному розгляді справи не виконав вказівки касаційного суду
щодо м'якості призначеного ОСОБА_1 вироком Алчевського міського суду Луганської
області від 23 лютого 2006 року покарання і знову призначив засудженому
невиправдано м'яке покарання.

Крім того, прокурор вважає, що суд безпідставно визнав обставинами, що
пом'якшують покарання, визнання ОСОБА_1 винуватості у вчиненні злочинів та
погашення заборгованості по податковим платежам.

Також, на думку прокурора, призначаючи ОСОБА_1 покарання за ч.3 ст. 212 КК
України у межах санкції цього закону, суд безпідставно послався на ст. 69 КК
України. Просить вирок щодо ОСОБА_1 скасувати, а справу - направити на новий
судовий розгляд.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України,
перевіривши матеріали справи та
обговоривши доводи касаційного подання, колегія суддів вважає, що воно не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_1
у вчиненні зазначених у вироку злочинів ґрунтується на доказах, зібраних у встановленому
законом порядку, досліджених у судовому засіданні, належно оцінених судом, є
обґрунтованим і не оспорюється прокурором.

Кваліфікація дій ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 212, ч. 2 ст. 366 КК
України є правильною і також не оспорюється у касаційному поданні.

Доводи касаційного подання щодо надмірної м'якості
призначеного ОСОБА_1 покарання та невиконання місцевим судом відповідних вказівок суду касаційної інстанції
з цього питання колегія суддів вважає необґрунтованими.

Як убачається з
матеріалів справи, під час нового судового розгляду були встановлені обставини,
що пом'якшують покарання, про які не йшлося у скасованому судом касаційної
інстанції попередньому вироку щодо ОСОБА_1, зокрема - погашення заборгованості
по податкових платежах.

Крім того, призначене ОСОБА_1 додаткове покарання у виді позбавлення права
обіймати певні посади є більш суворим порівняно з тим, що було призначено
раніше.

Отже, на думку колегії суддів, суд
призначив ОСОБА_1 покарання відповідно до вимог ст. 65 КК України, врахувавши ступінь тяжкості вчинених
злочинів, перелічені в законі та не зазначені в ньому, але встановлені під час
розгляду справи обставини, що пом'якшують покарання, особу винного, а тому
підстав вважати це покарання надмірно м'яким колегія суддів не вбачає.

Незастосування судом першої інстанції додаткового
покарання у виді конфіскації майна з посиланням у вироку на ст. 69 КК України
при призначенні ОСОБА_1 покарання за ч. 3 ст. 212 КК України, на думку колегії
суддів, не може вважатися неправильним застосуванням кримінального закону, яке
відповідно до ст. 398 КПК України є підставою для скасування судових рішень, а
тому доводи касаційного подання у цій частині також є необґрунтованими.

Істотних порушень вимог
кримінально-процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду
повно та всебічно розглянути справу і постановити законний, обґрунтований і
справедливий вирок при перевірці судового рішення щодо ОСОБА_1 у
касаційному порядку не виявлено.

Оскільки передбачені ч. 1 ст. 398 КПК України підстави
для скасування або зміни вироку щодо засудженого відсутні, колегія суддів не
вбачає підстав для призначення справи до розгляду з обов'язковим повідомленням
осіб, зазначених у ст. 384 КПК України.

Керуючись ст. 394 КПК України, колегія суддів Судової палати у кримінальних
справах Верховного Суду України, -

у х в а л и
л а :

у задоволенні касаційного подання заступника прокурора Луганської області
відмовити.

судді:

Верещак
В.М. Гошовська Т.В. Кривенда О.В.