Справа №474/451/15-к 04.08.2015 04.08.2015 04.08.2015
Провадження: № 11-кп/784/560/15 Головуючий суду першої інстанції:
Категорія: ч. 2 ст. 190 КК України ОСОБА_1
Доповідач апеляційного суду:
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 серпня 2015 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

розглянувши за матеріалами кримінального провадження №0000124 апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Врадіївського районного суду Миколаївської області від 04 червня 2015 року відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Первомайське Чімішлійського району республіки Молдова, проживаючого в АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч. 2 КК України

учасники судового провадження
прокурор: ОСОБА_7

в с т а н о в и в :
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції та вимог апеляційних скарг.
Вироком суду ОСОБА_6 визнаний винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, та йому призначено покарання у виді 1 року позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного цим вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Врадіївського районного суду Миколаївської області від 26.02.2014 року за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 2 років позбавлення волі, та остаточно призначено ОСОБА_6 за сукупністю вироків покарання у виді 2 років 10 діб позбавлення волі.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить вирок змінити, пом`якшивши йому призначене покарання.

Узагальнені доводи осіб, які подали апеляційні скари.
На думку апелянта, призначене йому судом першої інстанції покарання, є занадто суворим. Вказує, що визнав вину у скоєнні злочину та щиро розкаявся. Зазначає, що має на утриманні співмешканку, малолітнього сина та хвору матір. Просить не позбавляти його свободи.

Встановлені судом першої інстанції обставини.
Судом першої інстанції встановлено, що на початку квітня 2015 року ОСОБА_6 за місцем проживання ОСОБА_8 по АДРЕСА_2 в ході розпиття спиртних напоїв з метою заволодіння чужим майном шляхом обману умисно повторно попросив у ОСОБА_8 належний йому телефон марки «Самсунг Е1080» чорного кольору вартістю 150 грн. з сім-картою мобільного оператора «Київстар» вартістю 10 грн., мотивуючи необхідністю зателефонувати, та, після передачі потерпілим йому телефону, заволодів ним, залишивши місце події та розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому матеріальні збитки в сумі 160 грн.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини з посиланням на докази. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора про залишення вироку без зміни, вивчивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Фактичні обставини злочину, викладені у вироку, кваліфікація дій ОСОБА_6 за ч.2 ст. 190 КК України судом встановлено правильно на підставі досліджених в судовому засіданні доказів і апелянтом не оспорюються.

Призначаючи покарання, суд відповідно до вимог ст. 65, 71 КК України врахував як характер і тяжкість вчиненого ним злочину, який є злочином середньої тяжкості, так і дані, що характеризують особу обвинуваченого позитивно. Крім того, судом враховано щире каяття та сприяння розкриттю злочину, відшкодування завданих збитків та усунення негативних наслідків злочину, матеріальний стан його сім`ї.

А тому покарання ОСОБА_6 призначено згідно санкції ст. 190 ч. 2 КК України і є справедливим і достатнім для його виправлення. Призначення саме такої міри покарання у вироку належно мотивовано, тому не можна погодитись з доводами апеляційної скарги про те, що призначене обвинуваченому покарання є надто суворим.

Доводи обвинуваченого про призначення більш м`якого виду покарання є безпідставними, оскільки новий злочин він вчинив в період іспитового строку, а відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, які містяться у п. 26 ч.5 постанови "Про практику призначення судами кримінального покарання" від 23.10.2003 року № 7 у разі, коли особа була засуджена до позбавлення волі зі звільненням від відбуття покарання з випробуванням і в період іспитового строку вчинила новий злочин, суд зобов`язаний визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі, зокрема й тоді, коли останнім за часом вироком призначаються більш м`які види покарання.

Таким чином, підстав для призначення ОСОБА_6 , більш м`якого покарання, немає, у зв`язку з чим апеляційну скаргу обвинуваченого слід залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 405, 407, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

У х в а л и в :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Врадіївського районного суду Миколаївської області від 04 червня 2015 року відносно ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: