Справа № 1615/5172/2012
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.11.2012 року

Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі:

головуючого судді - Мурашової Н.В.

при секретарі - Омельченко О.М.

з участю прокурора - Гончаренко Д.В.

розглянувши у попередньому розгляді в приміщенні суду в м. Кременчук кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_1, ч.3 ст.185, ч.3 ст.187, ч.3 ст.357 КК України (в ред. 2001 року),

встановив:

Старший слідчий СВ Крюківського РВ КМУ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_2 звернулася до суду з постановою, погодженою з першим заступником прокурора м. Кременчука, про направлення справи до суду для вирішення питання про її закриття у зв'язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, передбачених ст..49 КК України ( в ред. 2001 року). В обґрунтування постанови зазначив наступне.

24.09.1995 року близько 2 годин 00 хвилин ОСОБА_1 за попередньою змовою з ОСОБА_3 шляхом розбиття скла на балконних дверях, незаконно проник до квартири АДРЕСА_1, де таємно викрав індивідуальне майно ОСОБА_4, а саме шерстяний костюм, спортивні штани, норкову шапку, телефонний апарат, чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду в розмірі 416 грн., яка є для потерпілого значною.

04.10.1996 року СВ Крюківського РВ за вказаним фактом було порушено кримінальну справу за ознаками злочинів, передбачених ч.3 ст.140, ч.1 ст.145 КК України (в ред. 1960 року).

03.07.1996 року близько 08 годин ОСОБА_1 за попередньою змовою з ОСОБА_5, ОСОБА_6 та невстановленою слідством особою, проникли до квартир №5 буд. №21 по вул. Цюрупи в м. Кременчук, де вчинили розбійний напад на ОСОБА_7, а саме повалили її на підлогу, нанесли удари кулаками та ногами по різним частинам тіла, чим спричинили легкі тілесні ушкодження із короткочасним розладом здоров'я, та заволоділи індивідуальним майном останньої, а саме ювелірними виробами, фотоапаратом "Палароїд", чим спричинили матеріальну шкоду в розмірі 15488 грн., що є значною для потерпілої.

05.07.1996 року СВ Крюківського РВ за вказаним фактом було порушено кримінальну справу за ознаками злочинів, передбачених ч.3 ст.142 КК України (в ред. 1960 року).

13.07.1996 року ОСОБА_1 за попередньою змовою з ОСОБА_5 та ОСОБА_8, шляхом зламу дверних запорів, проникли до кв.№116 буд. №61 по вул. Київській в м. Кременчук, де таємно викрали індивідуальне майно ОСОБА_9, а саме чоловічі та жіночі шкіряні куртки, дублянки, ювелірні вироби, чим спричинили матеріальну шкоду в розмірі 2856 грн., що є значною для потерпілого.

21.07.1996 року СВ Автозаводського РВ за вказаним фактом було порушено кримінальну справу за ознаками злочинів, передбачених ч.3 ст.140 КК України (в ред. 1960 року).

13.07.1996 року ОСОБА_1 за попередньою змовою з ОСОБА_5 та ОСОБА_8 шляхом зламу двері, проникли до АДРЕСА_2, де таємно викрали індивідуальне майно ОСОБА_10, а саме ювелірні вироби, одяг, галантерейні вироби на загальну суму 921,50 грн., чим спричинили потерпілому значну матеріальну шкоду.

21.07.1996 року СВ Автозаводського РВ за вказаним фактом було порушено кримінальну справу за ознаками злочинів, передбачених ч.3 ст.140 КК України (в ред. 1960 року).

21.07.1996 року близько 00 годин 30 хвилин ОСОБА_1А, за попередньою змовою з ОСОБА_5 та ОСОБА_8, шляхом зламу вхідних дверей, проникли до квартири АДРЕСА_3, де таємно викрали індивідуальне майно ОСОБА_11, а саме 600 долларів США та ювелірні вироби на загальну суму 2235 грн., чим спричинили потерпілому значну матеріальну шкоду.

21.07.1996 року СВ Автозаводського РВ за вказаним фактом було порушено кримінальну справу за ознаками злочинів, передбачених ч.3 ст.140 КК України (в ред. 1960 року).

21.07.1996 року близько 00 годин 40 хв. ОСОБА_1 за попередньою змовою з ОСОБА_5 та ОСОБА_8, шляхом зламу вхідних дверей, проникли до квартири АДРЕСА_4 (що знаходиться в Автозаводському районі м. Кременчука), де таємно викрали водійське посвідчення на ім'я ОСОБА_12 та індивідуальне майно ОСОБА_12, а саме парфумерні набори, шкіряний партмане, загальною вартістю 480 грн., чим спричинили потерпілому значну матеріальну шкоду.

21.07.1996 року СВ Автозаводського РВ за вказаним фактом було порушено кримінальну справу за ознаками злочинів, передбачених ч.3 ст.140, ч.3 ст.193 КК України (в ред. 1960 року).

13.12.1996 року вище вказані кримінальні справи об'єднані в одне провадження.

13.01.1997 року ОСОБА_1 пред'явлено обвинувачення у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.140, ч.1 ст.145, ч.3 ст.142, ч.3 ст.193 КК України (в ред. 1960 року).

31.01.1997 року в порядку ст..225 КПК України справа направлена в прокуратуру м. Кременчука для затвердження обвинувального висновку.

04.03.1999 року Крюківським районним судом м. Кременчука ОСОБА_1 оголошений в розшук.

03.06.1999 року Крюківським районним судом м. Кременчука кримінальна справа по обвинуваченню ОСОБА_1 направлена прокурору для організації проведення додаткового розслідування.

20.06.2006 року дії ОСОБА_1 перекваліфіковані з ч.3 ст.140 КК України (в ред. 1960 року) на ч.3 ст.185 КК України (в ред. 2001 року), , ч.3 ст.142 КК України (в ред. 1960 року) на ч.3 ст.187 КК України (в ред. 1960 року), ч.3 ст.193 КК України (в ред. 1960 року) на ч.3 ст.357 КК України (в ред. 1960 року).

13.07.2009 року ОСОБА_1 оголошений у розшук на підставі п.1 ст.206 КПК України.

В ході досудового слідства було встановлено, що на даний час ОСОБА_1 перебуває на території Російської Федерації, і є особою без постійного місця проживання. 25.02.2012 року він був затриманий працівниками ОМВС по району Марфіно м. Москва.

До Генеральної Прокуратури Російської Федерації направлено клопотання про видачу ОСОБА_1 для притягнення до кримінальної відповідальності.

Однак в задоволенні даного клопотання було відмовлено у зв'язку з тим, що минуло 15 років з моменту скоєння злочинів, пред'явлених ОСОБА_1 в обвинуваченні.

З огляду на наведене, слідчий з вернувся до суду із постановою, в якій просив на підставі ч.1 ст.49 КК України, ч.3 ст.11-1 КПК України, кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_1 за ознаками злочинів, передбачених ч.3 ст.185, ч.3 ст.187, ч.3 ст.357 КК України (в ред. 2001 року) закрити у зв'язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Розглянувши постанову слідчого, заслухавши думку прокурора, який просив її задовольнити, суд приходить до переконання, що під час провадження досудового слідства були допущені такі порушення вимог КПК України, без усунення яких справа не може бути призначена до судового розгляду та підлягає поверненню на додаткове розслідування.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 246 КПК України, при попередньому розгляді справи суддя з власної ініціативи чи за клопотанням прокурора, обвинуваченого, його захисника чи законного представника, потерпілого, позивача, відповідача або їх представників своєю постановою повертає справу на додаткове розслідування у випадках, коли під час порушення справи, провадження дізнання або досудового слідства були допущені такі порушення вимог цього Кодексу, без усунення яких справа не може бути призначена до судового розгляду.

Згідно пункту 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 11.02.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства, що регулює повернення кримінальних справ на додаткове розслідування», питання про те, чи перешкоджає порушення закону, допущене під час порушення справи, провадження дізнання або досудового слідства, її призначенню до судового розгляду, вирішується залежно від того, наскільки істотним воно було, до ущемлення яких прав та інтересів учасників процесу воно призвело і чи є можливість поновити ці права й інтереси. Кримінальна справа у будь-якому разі не може бути призначена до судового розгляду, якщо: вона не була порушена або порушена некомпетентною особою; її розслідування провадила не уповноважена на те особа чи особа, яка підлягала відводу; було порушено вимоги КПК про обовязковість предявлення обвинувачення і матеріалів розслідування для ознайомлення; при провадженні дізнання чи досудового слідства було порушено право обвинуваченого на захист або право користуватися рідною мовою чи мовою, якою він володіє, і допомогою перекладача.

Звільнення від кримінальної відповідальності це відмова держави (її компетентних органів) від засудження особи, яка вчинила злочин, та застосування до неї кримінально-правових засобів примусового характеру. Водночас звільнення від кримінальної відповідальності не є виправданням особи.

Відповідно до ст. 7-1 КПК прокурор або слідчий зобовязаний перед направленням справи до суду для вирішення питання про її закриття предявити обвинувачення особі, яка підозрюється у вчиненні злочину.

Незважаючи на це, перед направленням справи до суду для вирішення питання про її закриття ОСОБА_1 не було предявлено обвинувачення.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 було пред'явлено обвинувачення лише в 1997 році. При цьому він не визнав свою вину у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.142, ч.3 ст.193 КК України (в ред. 1960 року). ОСОБА_1 не було пред'явлено постанову старшого слідчого СВ Крюківського РВ від 20.06.2006 року про перекваліфікацію його дій з ч.3 ст.140 КК України (в ред. 1960 року) на ч.3 ст.185 КК України (в ред. 2001 року),, ч.3 ст.142 КК України (в ред. 1960 року) на ч.3 ст.187 КК України (в ред. 1960 року), ч.3 ст.193 КК України (в ред. 1960 року) на ч.3 ст.357 КК України (в ред. 1960 року).

Згідно з частинами 24 ст. 7-1 КПК до направлення кримінальної справи до суду особі повинно бути розяснено сутність обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності та повідомлено про право заперечувати проти закриття справи з цієї підстави. Направлення кримінальної справи до суду з підстав, зазначених у цій статті, не допускається, якщо обвинувачений чи підсудний проти цього заперечує. У такому випадку провадження у справі триває у звичайному порядку.

Слідчі також не виконали положень закону (ч. 2 ст. 7-1 КПК) щодо розяснення сутності обвинувачення ОСОБА_1 перед направленням справи до суду, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття справи з цієї підстави. В матеріалах справи не має згоди ОСОБА_13 про закриття справи у зв'язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Хоча з матеріалів справи відомо, що ОСОБА_13 не визнав свою вину у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.142, ч.3 ст.193 КК України (в ред. 1960 року), а тому є підстави вважати, що він може заперечувати проти закриття кримінальної справи у його обвинуваченні з нереабілітуючих підстав.

Також слідчим не ознайомлено потерпілих із постановою про закриття справи, що є порушенням положень ч. 4 ст. 71 КПК.

Відповідно до статей 711-1 КПК прокурор або слідчий за наявності для того підстав зобовязаний складати мотивовану постанову про закриття кримінальної справи. в якій повинно бути зазначено анкетні дані, сутність предявленого обвинувачення, докази вини, підстави і мотиви звільнення особи від кримінальної відповідальності, тощо. А відповідно до ст. 130 КПК у постанові має бути обгрунтування щодо прийнятого рішення. Це є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу. Проте зазначені вимоги закону слідчим проігноровано.

В поданій суду постанові старшого слідчого СВ Крюківського РВ ОСОБА_2 не тільки не має відомостей про особу обвинуваченого, й а взагалі жодного разу не вказано його повне прізвище, ім'я та по-батькові. То ж невідомо, щодо якої особи подано постанову про закриття кримінальної справи. Крім того, слідчим не сформульовано обвинувачення ОСОБА_13 відповідно до постанови від 20.06.2006 року про перекваліфікацію його дій. Тож невідомо в чому обвинувачується особа, щодо якої справа направлена в суд для закриття.

Прокурор або слідчий у разі винесення постанови про направлення справи до суду у випадках, передбачених у ч. 1 ст. 7-1 КПК, повинні ознайомити обвинуваченого, його захисника, потерпілого або його представника із цією постановою, а також за їх вимогою з усіма матеріалами справи та розяснити їх права, передбачені КПК.

Наведені вимоги закону також не виконані слідчим.

Таким чином, органами досудового слідства суттєво порушені права обвинуваченого ОСОБА_1 на захист та проігноровано вимоги ст. 7-1 КПК України.

Керуючись ст. ст. 237, 240, 244, 246 КПК України, -

постановив:

Кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_1 у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.185, ч.3 ст.187, ч.3 ст.357 КК України (в ред. 2001 року), повернути прокурору м. Кременчука для організації додаткового розслідування.

На постанову можуть бути подані апеляції сторонами протягом семи діб з дня її винесення до Апеляційного суду Полтавської області через Автозаводський районний суд м. Кременчука, а обвинуваченим ОСОБА_1 в той же строк з моменту вручення копії постанови.

Суддя Крюківського районного суду

м. Кременчука Полтавської області ОСОБА_14