Справа № 199/9742/13-к
ВИРОК
іменем України

27 січня 2014 року м. Дніпропетровськ

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю прокурора - ОСОБА_3

адвоката - ОСОБА_4

потерпілого - ОСОБА_5

представника потерпілого - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпропетровська кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Синельникове Дніпропетровської області, громадянина України, українця, має середню спеціальну освіту, не одруженого, не працюючого, раніше судимого: 07.12.2006 року Синельниковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.187, 69, 75, 76 КК України до 5 років позбавлення волі з випробувальним терміном 3 роки; 07.04.2008 року Синельниковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.186, ст.71 КК України до 5 років 1 місяця, звільнився умовно-достроково 26.01.2011 року на 1 рік 7 місяців 6 днів, проживаючого та зареєстрованого по АДРЕСА_1 .

у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.296 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_7 , будучи особою, яка раніше судима за корисні злочини проти власності, в період умовно-дострокового звільнення, знову скоїв умисний злочин проти громадського порядку та моральності.

Так, 27 січня 2012 року приблизно о 03 годині 00 хвилин, ОСОБА_7 знаходячись біля магазину «Пелікан», розташованого у м. Синельникове по вул. Миру між будинками №1 та №26, побачив що стоїть поряд з магазином автомобіль марки ВАЗ- 2107 реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_5 , з яким він раніше був знайомий, та запропонував останньому на його автомобілі з`їздити до м.Дніпропетровська, пообіцявши оплатити поїздку. Після отримання згоди ОСОБА_5 він сів у вищевказаний автомобіль під керуванням ОСОБА_5 та вони направилися до м. Дніпропетровська.

27.01.2012 року приблизно о 04:00 годині ОСОБА_7 , перебуваючи в автомобілі марки ВАЗ-2107 реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_5 , проїжджаючи біля СШ №43 по вул. Білостоцького у м. Дніпропетровську, попросив ОСОБА_5 зупинити автомобіль і після того, як автомобіль зупинився, ОСОБА_7 , не бажаючи оплачувати надану послугу з доставки його з м.Синельникове до м.Дніпропетровська, умисно з хуліганських спонукань завдав ОСОБА_8 , який знаходився в автомобілі на місці водія, один удар рукою в праве вухо, чим заподіяв останньому фізичний біль, та не звертаючи уваги на прохання ОСОБА_5 пояснити свою поведінку і припинити свої хуліганські дії, ОСОБА_7 , продовжуючи свої хуліганські дії, виражаючи явну неповагу до суспільства, безпричинно з хуліганських спонукань, завдав потерпілому ОСОБА_5 один удар в праву надключичну область спеціально пристосованим для нанесення тілесних ушкоджень предметом, який в ході досудового слідства встановити невдалося, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді непроникаючого колото-різаного поранення правіше грудної клітини в надключичну область без пошкодження внутрішніх органів, які згідно висновку експерта № 880-е від 22.03.2012 року відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я тривалістю більше 6 днів, але не більше як три тижні (21 день), синців у заушній та щелепній областях, садна верхньої губи, які згідно з висновку експерта № 880-е від 22.03.2012 року відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки.

Після цього ОСОБА_5 став тікати від ОСОБА_7 , а останній, утримуючи при собі пристосований для нанесення тілесних ушкоджень предмет, який в ході досудового слідства встановити не виявилося можливим, почав за ним гнатися, після чого ОСОБА_5 , повернувшись до свого автомобіля, сів у нього, зачинивши зсередини двері, а ОСОБА_7 , продовжуючи свої хуліганські дії, виражаючи явну неповагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, проявляючи особливу зухвалість, висловлюючись грубою нецензурною лайкою, використовуючи наявний при собі спеціально пристосований для нанесення тілесних ушкоджень предмет, який в ході досудового слідства встановити невдалося, розрізав переднє ліве колесо автомобіля, тим самим, привів його в непридатний стан, заподіявши потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду в сумі 480 гривень. Після цих подій потерпілий ОСОБА_5 , незважаючи на технічні пошкодження автомобіля, поїхав з місця пригоди в напрямку до м.Синельникове.

У вчиненні вказаного злочину за ч.4 ст.296 КК України ОСОБА_7 зроблено 11.07.2013 року повідомлення про підозру та 30.08.2013 року складено обвинувальний акт.

Обвинувачений ОСОБА_7 свою провину не визнав та суду пояснив, що даний злочин не скоював. Під час досудового слідства його катували в міліції, внаслідок чого він змушений був визнати провину та дати відповідні пояснення. Цей злочин «скинули» на нього, оскільки він є раніше судимим. 26.01.2012 року він працював та після роботи прийшов додому, переодягнувся та пішов в кафе «Діоніс», де знаходилися його друзі ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . Близько 23:30 год. приміщення кафе стали закривати та ОСОБА_11 відвіз його додому за адресою: АДРЕСА_1 , після чого він пішов спати.

Вранці до нього прийшли приятелі ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які розбудили його та розповіли, що ходять чутки нібито він вночі напав та порізав ОСОБА_5 .. Після цього вони всі разом пішли до лікарні дізнатися, що трапилося та з`ясувати причини наклепу, однак в палату до ОСОБА_5 їх не пустила його мати.

Згодом його затримали три співробітники Амур-Нижньодніпровського РВ та оперативний працівник за прізвищем « ОСОБА_12 », які пізніше відвезли його до м.Дніпропетровська. По дорозі до нього застосовувались заходи фізичного впливу. Тільки з цієї причини він повністю визнавав свою вину на досудовому слідстві та надавав проти себе свідчення, які не відповідають дійсності. Свідчення ОСОБА_5 проти нього вважає наклепом, хоча між ними ніколи не існувало особистих неприязних стосунків.

Незважаючи на невизнання вини ОСОБА_7 , суд вважає, що його винуватість знайшла своє підтвердження під час судового слідства та підтверджується дослідженими під час судового розгляду доказами, а саме:

- свідченнями потерпілого ОСОБА_5 , який у судовому засіданні пояснив, що він знав ОСОБА_7 , оскільки вони мешкають поблизу один від одного. 27.01.2012 року він знаходився на своєму автомобілю ВАЗ- 2107 реєстраційний номер НОМЕР_1 в районі магазину «Пелікан» біля кафе «Діоніс», яке розташоване у м. Синельникове по вул. Миру. Близько 03:00 години до нього підійшов малознайомий йому ОСОБА_7 та попросив відвезти його до міста Дніпропетровська до дівчини, але грошей у нього не було, тому він пообіцяв оплатити проїзд на місці прибуття. Вартість проїзду вони обговорили перед посадкою ОСОБА_7 , яка склала 200 грн. в один бік. Він погодився підвезти ОСОБА_7 , оскільки знав його. Під час поїздки вони розмовляли, але сварок між ними не виникало. Коли вони приїхали до міста Дніпропетровська ОСОБА_7 попросив його звернути на вул. М.Малиновського. Коли вони зупинилися, то ОСОБА_7 вдарив його у вухо та схопив за горло. Вони почали боротися. Під час боротьби він вибив у ОСОБА_7 ніж, після чого вони випали з автомобіля. Він почав тікати та ОСОБА_7 побіг за ним з криками: «Діма почекай, я пожартував». Він пробіг одне коло біля клумби, повернувся до свого автомобіля та сів у нього і закрився зсередини, при цьому ключі від автомобіля залишалися в автомобілі. Вербицький почав бити водійське скло та ножем пробив переднє колесо автомобіля. Ніж у ОСОБА_7 був у правій руці. Спочатку ОСОБА_13 вдарив його у вухо, а потім вдарив ножем в ключицю. Під час боротьби ОСОБА_13 нічого йому не говорив, тому він вважає, що ОСОБА_7 намагався його вбити та заволодіти автомобілем. Згідно з висновком експерта, йому причинені легкі тілесні ушкодження. Свідків даного злочину не було, оскільки він був скоєний близько 04:00 годину ранку. Після цього він завів автомобіль, почав телефонувати друзям у м.Синельникове щоб вони привезли запасні колеса, однак пізніше побачив шиномонтаж, де і провів заміну. Своє поранення він побачив через півтори години. По дорозі він телефонував своїм приятелям ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , яким розповідав, що на нього напав ОСОБА_7 , з місця пригоди він поїхав на автомобілі з пошкодженим колесом, оскільки злякавшись злочинних дій обвинуваченого, боявся за своє життя та здоров`я;

- свідченнями у судовому засіданні свідка ОСОБА_14 , який пояснив, що він займається приватними перевезеннями на таксі у місті Синельникове та добре знає ОСОБА_5 , який також займався даним видом діяльності. 27.01.2012 в нічний час ОСОБА_5 повіз пасажира до м.Дніпропетровська. Близько 04:00 години ОСОБА_5 зателефонував йому на мобільний телефон та повідомив, що на нього «напав з ножем» ОСОБА_7 та порізав колеса в автомобілі, попросив заїхати до ОСОБА_16 , взяти змінні колеса та привезти йому в м.Дніпропетровськ. Він взяв два колеса та поїхав в напрямку до ОСОБА_5 , але згодом той перетелефонував і повідомив, що він знайшов шиномонтаж, тому їхати не потрібно. Коли ОСОБА_5 приїхав у м.Синельникове, він знаходився у шокованому стані, трусився та був блідий. Як з`ясувалося, у його автомобілі була порізана одна покришка на колесі, в салоні та на склі у вигляді подряпин були видні сліди від ножа, відбитки ніг на карточці дверей, на капоті автомобіля була кров. Він разом з іншими хлопцями зняли речі зі ОСОБА_5 та виявили глибокий поріз в районі плеча, із якого йшла кров, на куртці та кофті також були порізи. ОСОБА_5 розповів, що у м. Дніпропетровську в районі набережної на ж/м «Сонячний» ОСОБА_7 несподівано почав наносити йому удари, потім між ними зав`язалася боротьба і вони випали із автомобіля. Наступного дня ОСОБА_7 з ОСОБА_17 та ОСОБА_18 приходили до ОСОБА_5 в лікарню, але мати ОСОБА_5 в палату їх не впустила;

- свідченнями свідка ОСОБА_19 в судовому засіданні про те, що він разом зі ОСОБА_5 працюють таксистами та займаються приватним перевезенням пасажирів. Вночі з 26.01.12 на 27.01.2012 року він бачив ОСОБА_5 на автомобілі біля кафе «Діоніс», після чого той поїхав на замовлення, але хто сів до нього в автомобіль він не бачив. Рано вранці 27.01.2012 року ОСОБА_5 приїхав на місце стоянки таксистів в районі кафе «Діоніс» та розповів, що вночі на нього напав та порізав ОСОБА_7 .. На його автомобілі були сліди крові, в багажнику знаходилося пробите колесо, а у самого ОСОБА_5 була колота рана на шиї зліва, з якої йшла кров. Свідок повів потерпілого до лікарні, що знаходилася неподалік від стоянки таксі, де йому надали медичну допомогу та госпіталізували.

- свідченнями свідка ОСОБА_20 в судовому засіданні про те, що обвинувачений ОСОБА_7 є її сином. 27.01.2012 року близько 00:00 годин він повернувся додому, о 05:30 год. вона зайшла до нього в кімнату та побачила, що ОСОБА_21 був вдома і спав. Після цього вона пішла на роботу, а згодом до неї приїхав товариш сина ОСОБА_10 , який спитав де знаходиться ОСОБА_21 , оскільки не відповідає на телефонні дзвінки, та повідомив, що ОСОБА_21 вночі порізав таксиста. Вона надала ОСОБА_22 ключі від квартири, який разом з ОСОБА_23 поїхали до неї додому та розбудили її сина ОСОБА_7

- свідченнями свідка ОСОБА_24 в судовому засіданні про те, що вона є сусідкою сім`ї ОСОБА_13 . Про те, що ОСОБА_25 скоїв злочин та порізав таксиста вона дізналася від слідчого. Про ОСОБА_7 вона нічого поганого сказати не може, він не вживав наркотики та не зловживав спиртними напоями, працював, нападів агресії у нього вона не помічала;

- свідченнями свідка ОСОБА_26 в судовому засіданні про те, що він раніше працював з ОСОБА_7 , характеризує його як замкнуту людину, на роботі допускав прогули та позбавлявся за це премії, інколи знаходився на лікарняному. Зі слів йому відомо, що ОСОБА_7 порізав людину;

- свідченнями свідка ОСОБА_27 в судовому засіданні про те, що він є двоюрідним братом потерпілого ОСОБА_5 .. Вранці 27.01.2012 він дізнався про скоєний відносно брата злочин та близько 09:00 год. прийшов до нього у лікарню, де стало відомо, що його порізав ОСОБА_7 .. Як саме ОСОБА_5 потрапив до лікарні, він не знає;

- свідченнями свідка ОСОБА_15 в судовому засіданні про те, що він також працює таксистом та займається приватними перевезеннями пасажирів. 27.01.2012 року в проміжок часу з 4-00 год. по 5-00 год. ранку йому зателефонував ОСОБА_5 та повідомив, що його порізав ножем ОСОБА_7 та пробив ножем колеса автомобіля. Свідок порадив ОСОБА_5 їхати в людне місце та зателефонувати ОСОБА_14 , аби той взяв у нього в гаражі запасні колеса і привіз йому до м.Дніпропетровська. Після цього він сам також зателефонував ОСОБА_14 і попросив його забрати в його гаражі колеса і відвезти ОСОБА_5 .. Вранці йому стало відомо, що ОСОБА_5 знаходиться у лікарні з колото-ножовим пораненням.

- свідченнями свідка ОСОБА_28 в судовому засіданні про те, що ОСОБА_5 є її сином. Оскільки вона працює викладачем у школі, тому знає ОСОБА_7 , як колишнього учня. Її син працює та періодично у вільний від основної роботи час займається приватним перевезенням пасажирів на власному автомобілі. 27.01.2012 близько 07:00 год. їй на мобільний телефон зателефонував син ОСОБА_5 та попросив прийти до лікарні. Безпосередньо в лікарні вона дізналася про подробиці насилля та побачила, що у сина на губі була кров, на обличчі з правої сторони була гематома, на шиї сліди від удушшя, ножова рана в районі ключиці, вся одежа була в крові, на куртці та светрі було видно порізи. Лікар повідомив, що її син дивом залишився живим, оскільки лезо ножа пройшло в декількох міліметрах від життєво-важливих органів. Згодом в той же день близько 13:00 год. до лікарні приходив ОСОБА_7 з друзями, але вона їх не допустила до сина, оскільки боялася за його життя. Зі слів сина їй стало відомо, що на нього у м.Дніпропетровську напав ОСОБА_7 , який і завдав йому тілесні ушкодження та порізав колесо автомобіля. Усі дії та обставини, на її думку, свідчать про намір ОСОБА_7 убити її сина на заволодіти автомобілем. На лікування сина її сім`єю витрачено близько тисячі гривень;

- свідченнями свідка ОСОБА_29 в судовому засіданні про те, що вона працює диспетчером в службі таксі. Інколи до них заходив ОСОБА_5 , оскільки він займався приватними перевезеннями пасажирів, хоча офіційно і не працював таксистом. 27.01.2012 року ОСОБА_5 заходив до них на офіс, телефонував комусь і говорив, що його вдарив ножем ОСОБА_7 . Вона запитала у ОСОБА_5 , чому він такий блідий, а також бачила, як він доторкнувся до шиї і на його руці з`явилася кров. Потім ОСОБА_19 відвів ОСОБА_5 до лікарні. Вона телефонувала до лікарні і їй повідомили, що у ОСОБА_5 проникаюче ножове поранення, а вранці близько 08:00 год. вона ходила до нього в лікарню;

- свідченнями у судовому засіданні свідка ОСОБА_30 , який розповів, що 26.01.2012 року ввечері він з друзями знаходився в кафе «Діоніс», що розташоване по вул.Миру у м.Синельникове. Близько 22-00 год. до них прийшов ОСОБА_25 . Приблизно о 00-00 год. приміщення кафе зачинялося і він разом зі своєю знайомою ОСОБА_31 , яка працювала в даному кафе барменом, відвіз ОСОБА_7 додому на АДРЕСА_1 . Де після цього знаходився ОСОБА_7 та куди він пішов, свідок не знає. Вранці 27.01.2012 року близько 11-00 год. йому зателефонувала ОСОБА_32 та сказала, що ОСОБА_7 підрізав якогось таксиста. Оскільки на телефонні дзвінки ОСОБА_7 не відповідав, ОСОБА_11 зателефонував ОСОБА_22 і вони разом поїхали на роботу до матері ОСОБА_7 , яка надала ключі від квартири і порадила подивитись де знаходиться її син. Так як двері довго ніхто не відчиняв, вони відкрили самі ключами квартиру та побачили, що ОСОБА_7 спав у себе в кімнаті. Після повідомлення йому про чутки, що нібито він порізав ОСОБА_5 , вони всі разом поїхали в лікарню до ОСОБА_5 , але його мати їх не пустила. Під час затримання ОСОБА_7 працівниками міліції він вів себе спокійно і здивування у нього з цього приводу не було;

- свідченнями свідка ОСОБА_33 , яка у судовому засіданні пояснила, що у січні 2012 року вона працювала барменом в кафе «Діоніс» у м.Синельникове, що розташоване по вул. Миру. 26.01.2012 року близько 22-00 год. в приміщення кафе зайшов ОСОБА_7 .. Оскільки відвідувачів у кафе не було, тому приблизно в 00-00 год. вона закрила приміщення та сіла в автомобіль до ОСОБА_34 , який пообіцяв підвезти її додому. В автомобілі знаходився також і ОСОБА_25 . Вони під`їхали до будинку по АДРЕСА_2 , вона вийшла з автомобіля і пішла додому. З їх слів було зрозуміло, що ОСОБА_11 зразу відвезе додому і ОСОБА_7 .. Вранці вона прийшла на роботу, де їй і розповіли, що ОСОБА_7 напав з ножем на таксиста. 27.01.12 року близько 12-00 год. вона зустрілася з ОСОБА_18 і ОСОБА_17 та вони разом обговорювали дану ситуацію. Оскільки ОСОБА_7 не відповідав на телефонні дзвінки, ОСОБА_35 і ОСОБА_11 вирішити поїхати на роботу до його матері та запитати де він на теперішній час знаходиться. Приблизно через годину вони усі втрьох повернулися в кафе, ОСОБА_7 спростовував сплітки та заперечував проти того, що вказаний напад здійснив саме він, наполягав на тому, що він весь час знаходився вдома та спав, а згодом за ним прийшли співробітники міліції і затримали його;

- свідченнями свідка ОСОБА_36 , який у судовому засіданні повідомив, що ОСОБА_7 є його другом. ОСОБА_5 знає як жителя м.Синельникове. 27.01.12 року йому на телефон зателефонував ОСОБА_30 та повідомив, що ОСОБА_7 порізав ОСОБА_5 , після чого вони удвох поїхали до ОСОБА_7 додому. Їм ніхто не відчинив двері і тому вони поїхали на роботу до його матері, яка повідомила, що син спить вдома та дала ключі від квартири. Коли вони приїхали в другий раз додому до ОСОБА_7 та самі відкрили ключами двері, побачили, що він дійсно спав у своїй кімнаті. Після розповіді про чутки, що нібито він порізав ОСОБА_5 , вони разом поїхали в лікарню, але мати ОСОБА_5 в палату їх не пустила. Під час затримання ОСОБА_7 працівниками міліції він вів себе нормально і у нього не було здивування;

- свідченнями у судовому засіданні свідка ОСОБА_37 про те, що ОСОБА_7 працював у його підпорядкуванні, характеризує як тихого, спокійного працівника, трудову дисципліну не порушував;

- свідченнями у судовому засіданні свідка ОСОБА_38 , який суду пояснив, що він працює лікарем-хірургом в ЦРБ м. Синельниківське, чергував в той час, коли привезли ОСОБА_5 з різаною раною, розмірами близько 1-1,5см., з рівними краями в області шиї. Хворому була надана перша медична допомога, проведено оброблення рани, дренування та ушивання. До лікарні він поступив у схвильованому стані та розповів, що працює таксистом та вночі знайомий попросив підвезти його до м. Дніпропетровська, де в районі ж/м «Сонячний» напав на нього, душив та ножем наніс удар в область шиї. Свідок, як лікар, вважає, що ОСОБА_5 ледве залишився живим, оскільки рана пройшла близько до сонної артерії, вени та плечевого сплетення, що є життєво-важливими органами людського тіла. Оскільки рана у потерпілого фактично «злиплася», тому не було великої кровотечі і він зміг самостійно доїхати з м.Дніпропетровська до м.Синельниково;

- свідченнями експерта ОСОБА_39 , яка в судовому засіданні підтримала висновок експерта № 61/02-81 від 05.03.2012 року(т.1, а.с.134-143), згідно з яким пошкодження, які знаходяться на куртці, светрі, гольфі, футболці ОСОБА_5 , виходячи з форми, розмірів, характеру, а також стану країв пошкодження, з`явилися в результаті комбінації проколу та розрізу, тобто є колото-різаними. Вони могли з`явитися в результаті дії плоского предмету, який має вістря і ріжучу кромку леза, наприклад ножа, одного леза ножиць, або аналогічним предметом з шириною робочої кромки до 25 мм. Також пояснила, що розрізи на вказаних речах потерпілого різної довжини та ширини обумовлені складом тканини, з якої вони виготовлені, та хаотичним накладенням одне на одного і здвиги їх під час руху особи, яка була в них одягнута;

- свідченнями експерта ОСОБА_40 , яка в судовому засіданні підтримала висновок експерта №880е від 22.03.2012 року, додатковий висновок експерта №2566е від 26.06.2013 року та додатковий висновок експерта №3393е від 16.08.2013 року (т.1 а.с.161-163, т.3 а.с.31-32, 147-148), згідно з якими у ОСОБА_5 виявлені легкі тілесні ушкодження, як такі, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, а саме: непроникаюче колото-різане поранення грудної клітини праворуч в надключичній області без пошкодження внутрішніх органів, синці в завушній та підщелепній областях, садени на верхній губі. Тілесні ушкодження у вигляді непроникаючого колото-різаного поранення грудної клітини праворуч спричинені від механічної дії твердого плоского предмету з колючо-ріжучими властивостями, яким могло бути лезо ножа; ушкодження у вигляді синців та саден спричинені від дії тупого твердого предмету (предметів). Локалізація та характер виявлених у ОСОБА_5 тілесних ушкоджень не суперечить механізму їх нанесення, на який вказано в ході проведення слідчого експерименту та в постанові (довжиною 15-17 см, довжиною леза 7-8 см, шириною леза 1см).

- копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, згідно з яким автомобіль «ВАЗ 210740-120-21» держ.номер НОМЕР_1 зареєстрований на ОСОБА_5 (Т.2 а.с.148);

- протоколом огляду від 28.01.2012 року та фототаблицею до нього, згідно з якими в ході огляду автомобіля «ВАЗ-2107» № НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_5 , на капоті з лівої сторони, на склі вікна водійських дверей та на задньому лівому колесі знайдені сліди речовини бурого кольору у вигляді плям різного розміру. На покришці колеса, що знаходилось в багажнику автомобіля, виявлений поріз. На передньому боковому склі водійських дверей тонування пошкрябане у різних місцях. На стінці передніх пасажирських дверей біля ручки виявлений слід низу взуття (т.1 а.с.19-20, 21-29);

- висновком експерта №61/02-85 від 05.03.2012 року за результатами проведення судової трасологічної експертизи, відповідно до якого на правій і лівій боковинах покришки, вилученої 28.01.2012 року в ході огляду автомобіля «ВАЗ-2107» № НОМЕР_1 , виявлені пошкодження №1-8. Пошкодження №1 на правій боковині покришки є колото-різаним та могло бути завдано розкладним ножем, довжиною 15-17 см., довжина клинка 7-8 см., ширина клинка 1 см. (Т.1 а.с.149-153);

- висновком експерта №222 від 01.03.2012 року за результатами судово-медичної імунологічної експертизи, згідно з якою в змивах з капоту автомобіля і в змивах із заднього лівого колеса в слідах крові виявлений антиген Н, який характеризує групу крові О з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В. Враховуючи групову приналежність крові ОСОБА_7 та ОСОБА_5 вищевказані сліди можуть належати як ОСОБА_7 , так і ОСОБА_5 (Т.1 а.с.100-102);

- протоколом огляду від 28.01.2012 та фототаблицею до нього, згідно з якими були оглянуті особисті речі ОСОБА_5 , а саме: чоловіча куртка, светр в`язаний, гольф, чоловіча футболка, які мають наскрізні лінійні пошкодження у вигляді розрізів та сліди речовини бурого кольору (Т.1 а.с.30-31, 32-35);

- висновком експерта №61/02-81 від 05.03.2012 за результатами проведення судової трасологічної експертизи, відповідно до якого на куртці, светрі, гольфі та футболці ОСОБА_5 виявлені пошкодження, які з`явилися в результаті проколу і розрізу, тобто є колото-різаними. Вони також могли з`явитися в результаті дії плоского предмета, який має вістря і ріжучу кромку леза, наприклад ножа, одного леза ножиць або аналогічного предмету з шириною робочої кромки до 25 мм. Дані пошкодження могли бути спричинені розкладним ножем, довжина якого 15-17 см, довжина клинка 7-8 см., ширина клинка 1 см (Т.1 а.с.134-143);

- протоколом пред`явлення фотознімків для опізнання від 28.01.2012 року, згідно з якими потерпілий ОСОБА_5 серед пред`явлених йому для опізнання фотознімків на фото №1 впізнав ОСОБА_7 , який 27.01.2012 року наніс йому тілесні пошкодження, коли він віз його на своєму автомобілі до м.Дніпропетровська із м.Синельниково. Згідно з довідкою на фото №1 був впізнаний ОСОБА_7 (Т.1 а.с.42,43);

- протоколом відтворення обстановки та обставин події від 18.04.2012 року та фототаблицею до нього, згідно з якими потерпілий ОСОБА_5 на місці скоєння злочину в присутності понятих розповів та показав яким способом 27.01.2012 року близько 04:00 год. в районі СШ №43, розташованої на вул.Білостоцького у м. Дніпропетровську, ОСОБА_7 причинив йому тілесні ушкодження (Т.1 а.с.234-236, 237-239);

- висновком експерта №880е від 22.03.2012 року за результатами проведення судово-медичної експертизи, відповідно до якого у ОСОБА_5 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: непроникаючого колото-різаного поранення грудної клітини справа в надключичній області без пошкодження внутрішніх органів; синців у заушній та щелепній областях, садна верхньої губи. Пошкодження у вигляді непроникаючого колото-різаного поранення грудної клітини справа в надключичній області причинені від механічної дії твердого плоского предмету, який має колото-різані властивості та яким могло бути лезо ножа; пошкодження у вигляді синців та садни причинені від дій тупого твердого предмету (предметів). Пошкодження у вигляді непроникаючого колото-різаного поранення грудної клітини відноситься до легких тілесних ушкоджень, як такі, які спричинили короткочасний розлад здоров`я, тривалістю більше 6 днів, але не більше як три тижні (21 день). Пошкодження у вигляді синців та садни відносяться до легких тілесних ушкоджень, які мають незначні скороминучі наслідки. Пошкодження у вигляді непроникаючого колото-різаного поранення грудної клітини справа причинені від однієї механічної дії твердого плоского предмету, який має колото-різані властивості, яким могло бути лезо ножа з параметрами, вказаними в постанові (довжина 15-17см., довжина леза 7-8 см., ширина леза 1 см.) (Т.1 а.с.161-1163);

- речовими доказами по справі, якими визнані: речовина бурого кольору на фрагменти бинта з капоту, речовина бурого кольору на фрагмент бинта з водійського скла, речовина бурого кольору на фрагменті із заднього лівого колеса, речовина бурого кольору на фрагменті бинта з внутрішньої сторони водійського скла, зразки крові ОСОБА_5 і ОСОБА_7 , слід низу взуття, мокасини (дві штуки), шина з пошкодженнями, взята із багажника автомобіля «ВАЗ 2107» № НОМЕР_1 , речі ОСОБА_7 (чоловіча в`язана кофта, джинси, чоловіча куртка), мікрооб`єкти, виявлені під час огляду автомобіля "ВАЗ 2107» № НОМЕР_1 , речі ОСОБА_5 (чоловіча куртка, светр, гольф, футболка) (Т.1 а.с. 106, 107, 120, 121, 122, 155, 156, 191, 192, 193, 204, 205).

Оцінюючи докази в їх сукупності, суд вважає, що провина обвинуваченого ОСОБА_7 знайшла своє підтвердження в процесі судового слідства.

Навмисні дії ОСОБА_7 , що виразилися в хуліганстві, тобто грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжуються особливою зухвалістю, із застосуванням предмета призначеного для нанесення тілесних ушкоджень, правильно слід кваліфікувати за ч.4 ст.296 КК України.

Посилання обвинуваченого ОСОБА_7 на те, що він не скоював злочину відносно ОСОБА_5 та в ніч з 26 на 27 січня 2012 року до 12-30 години знаходився за місцем проживання, суд вважає безпідставними та не може прийняти їх до уваги, оскільки його доводи повністю спростовуються послідовними показаннями потерпілого ОСОБА_5 , показаннями свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_38 , ОСОБА_29 , ОСОБА_28 , ОСОБА_19 , ОСОБА_27 та ОСОБА_15 , які свідчили безпосередньо у суді та які підтверджують провину обвинуваченого у скоєнні злочину. Потерпілий ОСОБА_5 у судовому засіданні вказував та наполягав на тому, що саме обвинувачений ОСОБА_7 скоїв злочин відносно нього, наніс йому удар ножем у ключицю, пошкодив колесо автомобіля. Про це він пояснював і на відтворені обставин подій 18.04.2012 року. Суд не вбачає підстав ставити під сумнів такі показання потерпілого та вважати їх невірними. Вищезазначені свідки до подій 27.01.2012 року не знаходились у неприязних стосунках з обвинуваченим, усі були приведені до присяги, у вирішенні справи не заінтересовані, тому підстав піддавати сумніву об`єктивність та правдивість показань вказаних осіб суд також не вбачає, як і нема підстав їм не довіряти. Крім того, отримані потерпілим ОСОБА_5 тілесні ушкодження зафіксовані у висновку експерта №880е від 22.03.2012 року. Пошкодження на одязі ОСОБА_5 , які з`явилися внаслідок проколу та розрізу, тобто є колото-різаними, з`явились внаслідок дії плоского предмету, який має гострий кінець та ріжучу кромку леза, зафіксовані у висновку експерта №61/02-81 від 05.03.2012 року за результатами проведеної судово-трасологічної експертизи. Дані обставини підтвердила у суді допитана експерт ОСОБА_39 .

Усі вищезазначені докази в силу їх несуперечності свідчать про безпідставність доводів обвинуваченого ОСОБА_7 про нескоєння ним злочину, є допустимими і достовірними, у повній мірі підтверджують встановлені у суді фактичні обставини справи, не суперечать одне одному та узгоджуються між собою.

Заява обвинуваченого ОСОБА_7 про недозволені методи слідства була предметом перевірки прокуратури АНД району м.Дніпропетровська і свого об`єктивного підтвердження не знайшла, про що свідчить постанова про відмову у порушені кримінальної справи від 10.05.2012 року.

На підставі викладеного, суд також вважає безпідставними показання обвинуваченого ОСОБА_7 про психологічний та фізичний тиск на нього з боку співробітників АНД РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області, та розцінює цю заяву обвинуваченого як спробу захисту від звинувачення.

Показання свідка ОСОБА_41 про те, що її син обвинувачений ОСОБА_7 , знаходився вдома в ніч з 26 по 27.01.2012 року до самого ранку, тому не міг скоїти злочин відносно ОСОБА_5 , суд не може прийняти до уваги, оскільки її пояснення спростовуються вищезазначеними об`єктивно встановленими доказами. ОСОБА_41 є матір`ю обвинуваченого ОСОБА_7 , заінтересована у позитивному для її сина вироку по справі та звільненні його від кримінальної відповідальності.

Суд не вважає доказами того, що ОСОБА_7 не скоював даний злочин, показання свідків ОСОБА_30 та ОСОБА_33 , які у судовому засіданні пояснили, що обвинувачений ОСОБА_7 в ніч з 26 на 27.01.2012 року знаходився вдома, так як вони особисто близько 00-00 год. підвезли його із кафе «Діоніс» додому за адресою АДРЕСА_1 . Вказані свідки не підтверджують алібі ОСОБА_7 та не доводять факту його знаходження за місцем проживання безпосередньо під час скоєння злочину, а саме: близького 04-00 год. 27.12.2012 року у м.Дніпропетровську.

Призначаючи покарання ОСОБА_7 , суд відповідно до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про його особу, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

ОСОБА_7 провину не визнав, у скоєному не розкаявся, вчинив тяжкий злочин будучи особою, яка раніше неодноразово засуджувалася за корисні злочини, в період умовно-дострокового звільнення від покарання згідно вироку Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07.04.2008 року, до затримання працював, за місцем роботи характеризується негативно, за місцем проживання характеризується задовільно, на обліках у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

Обставин, пом`якшуючих чи обтяжуючих покарання обвинуваченому ОСОБА_7 судом не встановлено.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає що виправлення ОСОБА_7 можливо тільки в умовах ізоляції від суспільства та йому необхідно призначити покарання у вигляді позбавлення волі.

Враховуючи, що ОСОБА_7 скоїв злочин в період не відбутої частини покарання за вироком Синельниковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07.04.2008 року, суд вважає необхідним призначити йому покарання із застосуванням ст.71 КК України.

При цьому, суд вважає, що таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів.

По справі потерпілий ОСОБА_5 заявив позов до обвинуваченого ОСОБА_7 про відшкодування завданих в результаті злочину матеріальної шкоди в сумі 3772,73 грн. та моральної шкоди в сумі 15000 грн.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Потерпілий ОСОБА_5 у судовому засіданні просив стягнути на його користь матеріальну шкоду у сумі 1082 гривень 73 копійки на лікування внаслідок завдання йому ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, а також вартість зіпсованого одягу на загальну суму 2210 грн., а саме: шкіряної куртки, светра, гольфа, футболки. Окрім цього, потерпілий також просив стягнути з обвинуваченого на його користь і 480 гривень вартості пошкодженої (прорізаної) шини автомобіля. Моральну шкоду, завдану ОСОБА_5 внаслідок скоєння відносно нього злочину, він оцінює в 15 000 гривень, посилаючись на фізичні страждання через перенесений біль та душевні страждання внаслідок пережитої події злочину та хвилювання за своє життя і здоров`я.

Обвинувачений ОСОБА_7 позовні вимоги не визнав.

Суд вважає, що позовні вимоги про відшкодування матеріальної та моральної шкоди підлягають задоволенню частково.

Суду надані докази про витрати потерпілого на придбання медичних препаратів на його лікування в розмірі 1082,73 грн., але витрати про затрати на придбання одягу та шини на автомобіль ОСОБА_5 , суду не надані.

За таких обставин з обвинуваченого ОСОБА_7 підлягає стягненню матеріальна шкода в розмірі 1082 гривень 73 копійки. В іншій частині позову про відшкодування матеріальної шкоди суд вважає відмовити через ненадання доказів вартості понесених збитків.

Вирішуючи позовні вимоги потерпілого ОСОБА_5 в частині відшкодування завданої моральної шкоди суд виходить з наступного.

Згідно з ч.1 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої в результаті порушення його прав. Така шкода, виходячи з п.1) і п.2) ч.2 ст.23 ЦК України може проявлятися в фізичному болі і стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом чи іншими ушкодженнями здоров`я, і в душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Згідно до ч.4 ст.23 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Фізична особа, рішеннями, діями або бездіяльністю якої порушено особисте немайнове право фізичної особи, зобов`язана вчинити необхідні дії для його негайного поновлення (ч.1 ст.276 ЦК України). Якщо дії, необхідні для негайного поновлення порушеного особистого немайнового права фізичної особи, не вчиняються, суд може постановити рішення про відновлення порушеного права, а також про відшкодування моральної шкоди, завданої його порушенням (ч.2 ст.276, ст.280 ЦК України).

Частиною 1 ст.1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній чи юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Суд приходить до висновку про наявність у потерпілого ОСОБА_5 протягом тривалого періоду часу моральних страждань, оскільки у зв`язку з хуліганськими діями ОСОБА_7 , що супроводжувалися особливою зухвалістю, із застосуванням предмета, призначеного для нанесення тілесних ушкоджень, у нього погіршився загальний стан здоров`я та він переніс душевні страждання. Всі ці обставини негативно вплинули на його моральний стан.

У зв`язку з характером та глибиною душевних, емоційних та моральних страждань, які переніс потерпілий ОСОБА_5 та їх тривалістю, грунтуючись на принципах розумності та справедливості, суд вважає, що заявлена сума 15000 гривень в якості відшкодування моральної шкоди є завищеною, тому підлягає частковому задоволенню в сумі 10 000 (десять тисяч) гривень.

Речові докази вирішити згідно зі ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 369, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:

ОСОБА_7 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.4 ст.296 КК України і призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців.

На підставі ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднати покарання, не відбуте засудженим згідно вироку Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07.04.2008 року та остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у вигляді позбавлення волі на строк 6 (шість) років.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_7 до набрання вироку законної сили залишити тримання під вартою.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 обчислювати з 28 січня 2012 року.

Позовну заяву потерпілого ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 матеріальну шкоду в розмірі 1082 (одну тисячу вісімдесят дві) гривні 73 копійки, суму моральної шкоди в розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень, а всього 11082 (одиннадцять тисяч вісімдесят дві) гривні 73 копійки.

В іншій частині позовних вимог, - відмовити.

Відповідно до ст.100 КПК України речові докази по справі:

- речовину бурого кольору на фрагменті бинта з капота, речовину бурого кольору на фрагменті бинта з водійського скла, речовину бурого кольору на фрагменті бинта із заднього лівого колеса, речовину бурого кольору на фрагменті бинта з внутрішньої сторони водійського скла, зразки крові ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , шину з пошкодженнями (Т.1 а.с.106,107, квитанція № 00047; Т.1 а.с.155,1565, квитанція № 00085) знищити;

- слід низу взуття; мікрооб`єкти, виявлені під час огляду автомобіля «ВАЗ 2107» № НОМЕР_1 (Т.1 а.с.120,121,191,192) зберігати в матеріалах справи;

- речі ОСОБА_7 : чоловічу в`язану кофту, джинси, чоловічу куртку, мокасини в кількості 2 штуки (Т.1 а.с.120,122 квитанція № 00048; Т.1 а.с.191,193 квитанція № 00083) повернути ОСОБА_20 ;

- речі ОСОБА_5 : чоловічу куртку, светр, гольф, футболку (Т.1 а.с.204,205, квитанція № 00084) - повернути ОСОБА_5 .

На вирок суду можуть бути подані апеляційні скарги протягом 30 днів з дня його проголошення до судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, потерпілому та прокурору.

Суддя: