Справа № 443/1464/13-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/644/14 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2014 року м.Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого-судді ОСОБА_3

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5

при секретарі - МАЗУР- ОСОБА_6 ,

розглянувши кримінальне провадження № 0000206 по обвинуваченню

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Лівчиці Жидачівського району Львівської області, жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 125 та ч.1 ст. 126 КК України,

з участю прокурора - ОСОБА_8

представників неповнолітніх

потерпілих - ОСОБА_9 , ОСОБА_10

ОСОБА_11 , ОСОБА_12

захисника - ОСОБА_13

та обвинуваченого - ОСОБА_14 ,

за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_15 на вирок Жидачівського районного суду Львівської області від 19 серпня 2014 року,

в с т а н о в и л а :

Вироком Жидачівського районного суду Львівської області від 19 серпня 2014 року ОСОБА_16 засуджений за ч.1 ст. 125 КК України до штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн., за ч.1 ст. 126 КК України до штрафу у розмірі 45 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 765 грн. На підставі ст. 70 КК України призначено остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Запобіжний захід ОСОБА_16 не обирався.

ОСОБА_16 визнаний винуватим у тому, що, працюючи вчителем музики та співів комунального закладу Львівської обласної ради «Лівчицька спеціальна ЗОШ-інтернат І-ІІ ст.», 19 березня 2013 року у приміщенні класу під час уроку умисно наніс учениці ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , удар кріслом по лівій руці, вдарив кулаком в обличчя, копнув ногою по ногах, спричинивши ушкодження у вигляді садна на носі, садна та двох синців на лівій руці, які у відповідності до висновку експерта № 44/13 від 25 березня 2013 року відносяться до легкого тілесного ушкодження, ученицю Пундор Діану, ІНФОРМАЦІЯ_2 , умисно копнув ногою по її ногах, спричинивши ушкодження у вигляді синця на лівій нозі, яке у відповідності до висновку експерта № 45/13 від 25 березня 2013 року відноситься до легкого тілесного ушкодження, а також, взявши рукою за волосся, умисно вдарив ученицю ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , головою до столу, спричинивши їй фізичний біль.

Крім того, ОСОБА_16 , працюючи вчителем музики та співів комунального закладу Львівської обласної ради «Лівчицька спеціальна ЗОШ-інтернат І-ІІ ст.», 21 травня 2013 року приблизно в 14 годині 40 хвилин біля приміщення клубу зазначеного навчального закладу умисно наніс учениці ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , удар долонею по обличчю, а потім у приміщенні клубу шарпнув її за руку, спричинивши два садна на правій руці, які у відповідності до висновку експерта № 84/13 від 23 травня 2013 року відносяться до легкого тілесного ушкодження.

На вирок суду захисник обвинуваченого ОСОБА_16 адвокат ОСОБА_20 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок скасувати, а кримінальне провадження у справі - закрити у зв`язку з однобічністю та неповнотою судового слідства, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи. В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що вирок суду є незаконним та необґрунтованим, оскільки ґрунтується на припущеннях, винесеним з порушенням норм КПК, оскільки ні досудовим слідством, ні в ході судового розгляду не здобуто доказів винуватості ОСОБА_16 у скоєнні ним інкримінованих правопорушень.

Обвинувачений ОСОБА_16 в апеляційній скарзі просить вирок суду скасувати та постановити новий - виправдувальний. В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що жодних доказів вчинення ним будь-яких діянь, які б кваліфікувались як суспільно-небезпечні діяння, що містять склад правопорушень, передбачених Кримінальним Кодексом України, судом не здобуто. Вважає, що вирок винесений на підставі висновків, які суперечать фактичним обставинам справи, оскільки суд взяв до уваги показання свідків, які підтверджують його обвинувачення, та не взяв до уваги свідчень свідків, які спростовують його винуватість, та у вироку не зазначив, чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші, що свідчить про упереджене ставлення до нього, обвинуваченого, ігнорування вимог закону та його прав та стало наслідком подання тричі заяв про відвід головуючому по справі; що суд не перевірив та не дослідив інформації про побиття дітей 19 березня 2013 року, а взяв до уваги слова дітей, що страждають розумовою відсталістю з недорозвитком мовлення, мають діагноз шизофренія, та сумнівні слухи про це, а заявлене клопотання про призначення психолого-психіатричної експертизи відхилив; що вказаний час побиття дітей у вироку в 12 годині 15 хвилин 19 березня 2013 року суперечить фактичним обставинам, оскільки його урок музики та співів у цьому класі був з 13 години до 13 години 45 хвилин, на якому були присутні учні класу, а суд не звернув на це уваги; що у журналі спостережень поведінки дітей не відмічено про побиття дітей 19 березня та 21 травня 2013 року; що суд відмовив йому у виклику свідків; що ОСОБА_21 не була очевидцем події 21 травня 2013 року, а свідок ОСОБА_22 дала розбіжні показання в ході досудового розслідування і в судовому засіданні; що суд не взяв до уваги неприязних відносин між ним, Нежухівським, і директором школи ОСОБА_23 на грунті релігійної нетерпимості та побиття його нею на робочому місці, про що неодноразово звертався в правоохоронні органи.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника на підтримку апеляційних скарг, думку прокурора та представників потерпілих про залишення вироку без зміни, а апеляційних скарг - без задоволення, обговоривши наведені в апеляційних скаргах доводи та дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з таких підстав.

Винуватість обвинуваченого у скоєнні інкримінованих злочинів, при обставинах, наведених у вироку суду, відповідає фактичним даним кримінального провадження № 0000206 і повністю підтверджується сукупністю перевірених судом першої інстанції доказів.

Суд першої інстанції повно та об`єктивно, всупереч доводам апелянтів розглянув усі докази з позиції достовірності та допустимості і оцінив їх в сукупності, правильно кваліфікувавши дії ОСОБА_16 за ч.1 ст. 125 та ч.1 ст. 126 КК України, та призначив покарання у виді штрафу.

При цьому, висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_16 у вчиненні зазначених у вироку правопорушень відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні та перевіреними в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим.

Заперечення ОСОБА_16 своєї винуватості у вчиненні згаданих кримінальних правопорушень та покликання в апеляційних скаргах на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження колегія суддів до уваги не приймає, оскільки такі спростовуються матеріалами справи, які відтворюють реальні картини подій, які мали місце 19 березня 2013 року за участю ОСОБА_16 та потерпілих ОСОБА_24 , ОСОБА_25 та ОСОБА_26 у класі навчального закладу, та 21 травня 2013 року за участю обвинуваченого та потерпілої ОСОБА_25 біля приміщення клубу та в клубі та доводять винуватість обвинуваченого в інкримінованих йому правопорушеннях.

Як достовірно встановлено у справі, ОСОБА_16 , працюючи вчителем музики та співів комунального закладу ЛОР «Лівчицька спеціальна ЗОШ-інтернат І-ІІ ст.», 19 березня 2013 року у приміщенні класу під час уроку музики умисно наніс учениці Пундор Оксані удар кріслом по лівій руці, вдарив кулаком в обличчя, копнув ногою по ногах, спричинивши легкі тілесні ушкодження у вигляді садна на носі, садна та двох синців на лівій руці, ученицю Пундор Діану умисно копнув ногою по її ногах, спричинивши легке тілесне ушкодження у вигляді синця на лівій нозі. Крім того, взявши рукою за волосся, умисно вдарив ученицю Кох Богдану головою до столу, спричинивши їй фізичний біль.

Крім того, ОСОБА_16 21 травня 2013 року приблизно в 14 годині 40 хвилин біля приміщення клубу вказаного вище навчального закладу умисно наніс учениці Пундор Діані удар долонею по обличчю, а потім у приміщенні клубу шарпнув її за руку, спричинивши два садна на правій руці, які у відповідності до висновку експерта відносяться до легкого тілесного ушкодження.

В суді першої та апеляційної інстанцій обвинувачений своєї винуватості у вчиненому не визнав. Заперечив звинувачення за ч.1 ст. 125 та ч.1 ст. 126 КК України, пояснивши, що даних правопорушень не вчиняв, а докази його винуватості зібрані з порушенням вимог кримінально-процесуального законодавства.

У сукупності з іншими зібраними у справі доказами суд першої інстанції належно оцінив такі показання ОСОБА_16 , ґрунтуючись на об`єктивному розгляді всіх обставин справи, і правильно визнав їх такими, що не відповідають дійсності та взяв за основу вироку показання потерпілих та їх представників, свідків, які підтверджуються іншими доказами.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про винуватість обвинуваченого ОСОБА_16 у вчиненні інкримінованих йому правопорушень, оскільки така стверджується показаннями потерпілих, їх представників, свідків, висновками судово-медичних експертиз № 42/13, № 44/13, № 45/13 від 25 березня 2013 року, № 84/13 від 23 травня 2013 року (а.с.43,41,42,132 матеріалів кримінального провадження).

З показань неповнолітніх потерпілих ОСОБА_24 , ОСОБА_25 та ОСОБА_26 вбачається, що 19 березня 2013 року вчитель музики та співів їх школи ОСОБА_16 , вважаючи, що згадані дівчата прокололи шину колеса його велосипеду, побив їх на уроці, залишивши трьох у класі, а решту дітей відправив до спортзалу грати футбол, а 21 травня 2013 року біля приміщення клубу та в клубі ОСОБА_16 повторно заподіяв легкі тілесні ушкодження учениці ОСОБА_25 . Про своє побиття потерпілі розповіли директору школи, вчителям та учням школи.

Будучи опитаними судом першої інстанції лікар-психіатр ОСОБА_27 та педагог ОСОБА_28 ствердили, що показанням потерпілих необхідно надавати віри, такі по стану свого психічного розвитку не здатні придумати певні події і в суді заявили те, що було з ними у дійсності. З тих підстав, на думку колегії суддів, суд правомірно відмовив у задоволенні клопотання про призначення судової психолого-психіатричної експертизи щодо неповнолітніх потерпілих.

Доказом наявності конфлікту між обвинуваченим та учнями школи ОСОБА_24 , ОСОБА_25 та ОСОБА_26 19 березня 2013 року свідчать і матеріали звернення ОСОБА_16 12 березня 2013 року до Жидачівського РВ ГУ МВС України у Львівській області з приводу пошкодження на території Лівчицького спецінтернату шини його велосипеду марки «Десна» та постанова про закриття кримінального провадження від 15 березня 2013 року (т.1 а.с.250).

Покликання апелянтів, що суд не перевірив та не дослідив інформації про побиття дітей 19 березня 2013 року, а взяв до уваги слова самих дітей, що страждають розумовою відсталістю з недорозвитком мовлення, не свідчить про непричетність ОСОБА_16 до побиття неповнолітніх потерпілих, оскільки такі і в ході досудового розслідування, і в суді ствердили, незалежно від наявних у них вад, що саме з вини учителя ОСОБА_29 вони були побиті під час уроку, який безпідставно запідозрив їх у пошкодженні шини його велосипеду.

Аналогічно це стосується і покликань апелянтів про відсутність у журналі спостережень поведінки дітей відміток про побиття дітей 19 березня та 21 травня 2013 року.

Щодо факту існування неприязних відносин між ОСОБА_16 та директором школи ОСОБА_23 на грунті релігійної нетерпимості та побиття його директором школи та її чоловіком на робочому місці 16 січня 2013 року, то остання обставина перевірялась правоохоронними органами, свого підтвердження не знайшла, про що свідчить копія постанови про закриття кримінального провадження слідчого СВ Жидачівського РВ ГУ МВС України у Львівській області від 15 лютого 2013 року на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України.

Що стосується вказаного часу побиття дітей у вироку, а саме, 12 години 15 хвилин 19 березня 2013 року, то у справі чітко встановлено, що таке мало місце саме на уроці музики і співів, який ОСОБА_29 проводив у цьому класі, тому колегія допускає наявність описки щодо вказання часу події.

Покликання апелянтів про відмову судом у виклику свідків, колегія суддів до уваги не бере, вважаючи їх голослівними, оскільки клопотання про виклик свідків в судове засідання судом було задоволене.

Так, в судовому засіданні свідки вчителі та вихователі комунального закладу ЛОР «Лівчицька спеціальна ЗОШ-інтернат І-ІІ ст.» ОСОБА_30 , ОСОБА_21 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 підтвердили, що зі слів учнів школи їм відомо, що 19 березня 2013 року вчитель ОСОБА_16 побив сестер Пундор Оксану та Діану та Кох Богдану за те, що ніби-то вони прокололи шину колеса його велосипеду.

На думку колегії суддів, суд обґрунтовано не взяв до уваги показання свідка ОСОБА_33 , зацікавленої у результатах розгляду справи, оскільки така є дружиною обвинуваченого і її показання визнав необ`єктивними.

Що стосується покликань захисника обвинуваченого про грубе порушення норм КПК щодо призначення законними представниками неповнолітніх потерпілих вихователів школи, а не родичів, то, на думку колегії, суд правомірно залучив в якості законних представників дітей вчителів ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , адвоката ОСОБА_37 . Інтереси останніх в судовому засіданні представляли і директор школи ОСОБА_23 та представник у справах дітей Жидачівської районної адміністрації ОСОБА_38 .

Крім того, як вбачається з матеріалів кримінального провадження (а.с.49,55) діти ОСОБА_17 та ОСОБА_39 у вищезгаданій школі перебувають на повному державному утриманні як діти, позбавлені батьківського піклування. Що стосується дитини ОСОБА_40 , яка за рішенням Жидачівського районного суду Львівської області від 03 вересня 2012 року остання хоч і була повернута матері ОСОБА_41 , однак, як видно з матеріалів справи, матір своєю дитиною належно не піклується, про що свідчать неодноразові виклики її до суду, в чому числі і через органи внутрішніх справ приводом.

Як видно з матеріалів судового слідства, журналів судового засідання, органи досудового розслідування та суд дослідили у справі ті обставини, які могли мати значення для прийняття законного рішення, а тому наведені обвинуваченим та захисником в апеляційних скаргах доводи про неповноту, однобічність та необ`єктивність при розслідувані справи та її розгляді в суді є необґрунтованими.

При перевірці справи колегія суддів не виявила допущених істотних порушень кримінально-процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону, які тягнули б за собою скасування вироку.

З огляду на викладене, колегія суддів визнає апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника необґрунтованими та приходить до висновку, що призначене обвинуваченому покарання у виді штрафу є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Вирок суду постановлений з дотриманням вимог глави 29 КПК України, є законним, обґрунтованим та вмотивованим і підстав для його скасування та виправдання обвинуваченого немає.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_13 залишити без задоволення, а вирок Жидачівського районного суду Львівської області від 19 серпня 2014 року відносно ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

С У Д Д І :

ОСОБА_3 ОСОБА_42 ОСОБА_43