АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД КІРОВОГРАДСЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ провадження 11-кп/781/135/15 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 364 (165) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17.02.2015 м.Кіровоград

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8 ,

представника потерпілого ОСОБА_9 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора Кіровоградської області ОСОБА_10 на вирок Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 24 листопада 2014 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку с. Голикове Олександрівського району Кіровоградської області, українку, громадянку України, із середньою спеціальною освітою, таку, яка не працює, без утриманців, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до ст. 89 КК України не судиму,
визнано винуватою та засуджено за ч. 1 ст. 364 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк два роки, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані із виконанням функцій представника влади чи органу місцевого самоврядування, із штрафом у розмірі 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5 100 гривень; за ч. 1 ст. 366 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк один рік, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані із виконанням функцій представника влади чи органу місцевого самоврядування; на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено остаточне покарання у виді обмеження волі на строк два роки, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані із виконанням функцій представника влади чи органу місцевого самоврядування, із штрафом у розмірі 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5 100 гривень. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк тривалістю один рік, встановлено обов`язки, передбачені ст. 76 КК України. На підставі п. п. 2, 3 ст. 49 КК України звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строку давності.
Вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 визнано винуватою за вчинення зловживання службовим становищем, зокрема, використання службовою особою службового становища всупереч інтересам служби, що завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян, а також службового підроблення, а саме внесення службовою особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей.
Кримінальні правопорушення вчинені при наступних обставинах.
ОСОБА_7 , будучи секретарем Голиківської сільської ради Олександрівського району, - службовою особою, наділеною організаційно-розпорядчими обов`язками щодо здійснення нотаріальних дій, 01 листопада 2008 року, в суботу, перебувала на своєму робочому місці, а саме у приміщенні Голиківської сільської ради, розташованої по вулиці Леніна, 13 у с. Голикове Олександрівського району Кіровоградської області, де, використовуючи своє службове становище, діючи всупереч інтересам служби, умисно, з метою одержання неправомірної вигоди для ОСОБА_11 , склала завідомо неправдивий офіційний документ заповіт від імені ОСОБА_12 , де вказала, що останній заповів ОСОБА_11 належну йому земельну ділянку АДРЕСА_2 розміром НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 , для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, та підробила підпис від імені ОСОБА_12 .
На підставі заповіту від імені ОСОБА_12 , посвідченого секретарем Голиківської сільської ради Олександрівського району Кіровоградської області ОСОБА_7 і зареєстрованого у реєстрі за № 101, ОСОБА_11 28 квітня 2010 року отримала свідоцтво про право на спадщину, що складається із земельної ділянки розміром 3, 83 га, розташованої на території Голиківської сільської ради Олександрівського району Кіровоградської області /кадастровий номер :02:000:0222/, вартістю, відповідно до інформації відділу Держземагентства в Олександрівському районі, 75 161 гривень 60 копійок.
Згідно із експертним висновком № 56 від 25.03.2014 року додаткової судової почеркознавчої експертизи Миколаївського відділення Одеського НДІСЕ, підпис від імені ОСОБА_12 у графі заповіту від 01.11.2008 року, засвідченого та зареєстрованого секретарем Голиківської сільської ради Олександрівського району Кіровоградської області ОСОБА_7 , виконаний не ОСОБА_12 , а іншою особою, і напевне, виконаний власне секретарем сільської ради _ ОСОБА_7 .
Відтак, у цьому зв`язку заповіт ОСОБА_12 на користь його сина ОСОБА_8 від 14.02.2000 року втратив свою чинність.
В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду першої інстанції скасувати в частині призначеного покарання, через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винуватою та засудити за: ч. 1 ст. 364 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк два роки з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням функцій представника влади чи органу місцевого самоврядування на строк три роки, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України звільнити від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності; за ч. 1 ст. 366 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк один рік з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням функцій представника влади чи органу місцевого самоврядування на строк два роки, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України звільнити від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності.
В обґрунтування апеляційних вимог наведено наступні доводи.
Судом першої інстанції, в порушення вимог кримінального процесуального закону та закону України про кримінальну відповідальність, при призначенні обвинуваченій ОСОБА_7 додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати посади, пов`язані з виконанням функцій представника влади чи органу місцевого самоврядування, не вказано строк призначеного додаткового покарання.
Крім того, суд першої інстанції, при призначенні обвинуваченій ОСОБА_7 додаткове покарання за ч. 1 ст. 364 КК України у виді штрафу, допустив порушення вимог ч. 2 ст. 5 КК України щодо зворотної дії закону, так як вказаний вид додаткового покарання не був передбачений санкцією частини статті обвинувачення в редакції, чинній на час вчинення кримінального правопорушення.
Також, судом першої інстанції порушено вимоги ст. 75 КК України, оскільки суд першої інстанції звільнив обвинувачену не тільки від відбування основного покарання з випробуванням, а й призначеного додаткового покарання.
Особа, яка подала апеляційну скаргу, вказує також, що судом першої інстанції допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність при звільненні обвинуваченої ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 364 КК України на підставі п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, що полягає у наступному.
Суд першої інстанції, визнавши ОСОБА_7 винуватою за ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 364 КК України та призначивши покарання, звільнив обвинувачену від кримінальної відповідальності, а не від призначеного покарання, тобто не застосував закон про кримінальну відповідальність, який підлягає застосуванню.
Заслухавши доповідача, у дебатах думку прокурора, який просив його апеляційну скаргу задовольнити, вирок суду першої інстанції скасувати в частині призначеного покарання, через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винуватою та засудити за: ч. 1 ст. 364 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк два роки з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням функцій представника влади чи органу місцевого самоврядування на строк три роки, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України звільнити від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності; за ч. 1 ст. 366 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк один рік з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням функцій представника влади чи органу місцевого самоврядування на строк два роки, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України звільнити від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності, обвинувачену ОСОБА_7 , яка просила закрити кримінальне провадження щодо неї, потерпілого ОСОБА_8 , та представника потерпілого ОСОБА_9 , які залишили прийняття рішення за наслідками апеляційного розгляду на розсуд суду апеляційної інстанції, дослідивши матеріали кримінального провадження, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню частково, а оскаржуваний вирок суду першої інстанції безумовному скасуванню.

По причині скасування судом апеляційної інстанції вироку суду першої інстанції в зв`язку із істотними порушеннями кримінального процесуального закону та призначення нового судового розгляду в суді першої інстанції, - суд апеляційної інстанції, відповідно до ч. 2 ст. 415 КПК України, не вирішує наперед питання про доведеність чи недоведеність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 412 КПК України судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо за наявності підстав для закриття судом провадження в кримінальній справі його не було закрито.

Підстави до звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності визначені ст. 49 КК України.

Порядок закриття кримінального провадження регламентований ст. 284 КПК України, зокрема, судом ч. 2 та ч. 8 даної норми кримінального процесуального закону.

Як убачається із матеріалів кримінального провадження, обвинуваченою ОСОБА_7 під час судового провадження суду першої інстанції подано заяву, де остання просить суд закрити кримінальне провадження щодо неї у зв`язку із закінченням строків давності (аркуш провадження 47 заява, зареєстрована 18 вересня 2014 року).

Однак, суд першої інстанції вказану заяву залишив поза увагою, у судовому засіданні не вирішив питання про можливість закриття кримінального провадження за підстав, наведених у заяві обвинуваченої, взагалі не поставив на обговорення під час судового розгляду дану заяву, при цьому, судом першої інстанції ухвалено обвинувальний вирок, яким ОСОБА_7 визнано винуватою за ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України, призначено покарання, і разом із тим звільнено ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

Викладене вище є безумовною підставою до скасування вироку суду першої інстанції.

Відтак, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню частково, а оскаржуваний вирок суду першої інстанції скасуванню.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 409, 412, 419, 424 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу заступника прокурора Кіровоградської області ОСОБА_10 задовольнити частково.

Вирок Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 24 листопада 2014 року стосовно ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 364 КК України скасувати.

Призначити новий судовий розгляд в Олександрівському районному суді Кіровоградської області.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді: /підписи/
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 .
Відповідає оригіналу:
Суддя апеляційного суду
Кіровоградської області ОСОБА_2