Ухвала

іменем україни

Колегія суддів судової палати у
кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і
кримінальних справ у складі:

головуючого Суржка А.В.,

суддів: Кравченка С.І., Лагнюка М.М.,

секретаря судового засідання Петрика
В.В.,

за участю прокурора Матюшевої О.В.,

розглянула в судовому засіданні в м.
Києві 22 травня 2014 року матеріали
кримінального провадження відносно
ОСОБА_1, внесеного до Єдиного реєстру
досудових розслідувань за № 0001251
за касаційною скаргою захисника ОСОБА_2
на вирок Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим від 26 вересня 2013 року.

Вироком Ялтинського міського суду
Автономної Республіки Крим від 25
червня 2013 року

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Ялти,
зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2,
проживаючого за адресою: АДРЕСА_3,
українця, громадянина України, раніше
неодноразово судимого, останній раз 17
серпня 2010 року вироком Ялтинського
міського суду за ч. 2 ст. 309 КК України на
2 роки позбавлення волі, звільненого 23
липня 2012 року по відбуттю строку
покарання,

засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України на 3
роки позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК
України ОСОБА_1 звільнено від
відбування призначеного покарання з
випробуванням, з іспитовим строком
тривалістю 3 роки та покладенням на
нього обов'язків, передбачених п. п. 2, 3, 4
ч. 1 ст. 76 КК України.

Цим же вироком
вирішені питання щодо долі речових
доказів.

За обставин встановлених судом та
детально наведених у вироку, 1 травня 2013
року о 3 годині 30 хвилин ОСОБА_1 і ОСОБА_3,
перебуваючи у стані алкогольного
сп'яніння, прийшли до квартири АДРЕСА_1
в якій проживав ОСОБА_3 Приблизно о 3
годині 45 хвилин, коли ОСОБА_3 заснув,
ОСОБА_1 повторно, викрав з квартири
ноутбук і телевізор, заподіявши ОСОБА_3
матеріальну шкоду на загальну суму 22000
грн.

Вироком Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим від 26 вересня 2013 року
вирок Ялтинського міського суду
Автономної Республіки Крим від 25
червня 2013 року щодо ОСОБА_1 в частині
призначеного покарання скасовано.

Ухвалено новий вирок, яким ОСОБА_1
засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України на 3
роки позбавлення волі.

В решті вирок суду першої інстанції
залишено без зміни.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_2,
який діє в інтересах засудженого
ОСОБА_1, порушує питання про перегляд
вироку апеляційного суду щодо ОСОБА_1 у
зв'язку з невідповідністю призначеного
покарання тяжкості скоєного злочину та
особі засудженого внаслідок суворості.
Вважає, що суд апеляційної інстанції
скасовуючи вирок міського суду
належними чином не врахував особу
засудженого, який повністю визнав свою
вину, щиро розкаявся, а також
добровільно відшкодував завдану
потерпілому шкоду.

В запереченнях прокурор, який брав
участь у розгляді кримінального
провадження судом апеляційної
інстанції, просить залишити касаційну
скаргу захисника без задоволення, а
вирок апеляційного суду щодо ОСОБА_1
без зміни. Вважає, що призначене
засудженому покарання відповідає
тяжкості скоєного ним злочину.

Заслухавши доповідь судді, думку
прокурора, який просив залишити
оскаржуваний вирок апеляційного суду
без зміни, перевіривши матеріали
кримінального провадження й
обговоривши доводи скарги та
заперечень, колегія суддів дійшла
висновку, що касаційна скарга
захисника не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Висновки суду щодо доведеності
винуватості ОСОБА_1 у вчиненні
кримінального правопорушення,
передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України у
касаційній скарзі захисника не
оскаржується.

Перевіривши матеріали кримінального
провадження, колегія суддів вважає
безпідставними доводи захисника щодо
невідповідності призначеного
покарання тяжкості кримінального
правопорушення та особі засудженого.

Так, згідно вимог ст. ст. 50, 65, 75 КК
України, при призначенні покарання суд
враховує ступінь тяжкості вчинених
злочинів, особу винного та обставини,
що пом'якшують і обтяжують покарання.
Призначене покарання має бути
необхідним й достатнім для виправлення
винної особи, а також запобігання
вчиненню злочинів як нею, так і іншими
особами. Звільнення особи від
відбування покарання з випробуванням
можливе, якщо суд, враховуючи тяжкість
злочину, особу винного та інші
обставини справи, дійде висновку про
можливість виправлення засудженого
без відбування покарання.

Із матеріалів справи убачається, що
апеляційний суд, скасовуючи вирок суду
першої інстанції в частині
призначеного ОСОБА_1 покарання,
зазначив, що суд першої інстанції не
прийняв до уваги та не дав належної
оцінки особі засудженого. Згідно
матеріалів кримінальної справи ОСОБА_1
раніше судимий, у тому числі й за
злочини проти власності, при цьому до
нього застосовувались як положення ст.
69 КК України з призначенням більш
м'якого покарання, ніж було передбачено
санкцією інкримінованої статті, так і
положення ст. 75 КК України із
звільненням від відбування покарання з
випробуванням. У зв'язку з цим, суд
апеляційної інстанції прийшов до
обґрунтованого висновку про
можливість виправлення засудженого за
умови ізоляції його від суспільства з
призначенням ОСОБА_1 мінімального
покарання передбаченого санкцією
інкримінованої статті.

З даним висновком погоджується і суд
касаційної інстанції. Доводи суду
першої інстанції про можливість
застосування ст. 75 КК України та
звільнення ОСОБА_1 від призначеного
покарання з випробуванням колегія
суддів вважає непереконливими.

Вирок апеляційного суду відповідає
вимогам ст. 420 КПК України.

Істотних порушень вимог кримінального
процесуального закону, які є
підставами для зміни або скасування
судових рішень, не встановлено.

Керуючись статтями 433-436 КПК, колегія
суддів,

у х в а л и л а:

касаційну скаргу захисника ОСОБА_2, в
інтересах засудженого ОСОБА_1, залишити
без задоволення, а вирок Апеляційного
суду Автономної Республіки Крим від 26
вересня 2013 року щодо ОСОБА_4 - без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та оскарженню не
підлягає.

Судді:

А.В. Суржок С.І. Кравченко М.М. Лагнюк