Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження -11а-493/2010 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 185 (81, 86-1, 140) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25.05.2015 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі :
головуючого - судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

захисника-адвоката ОСОБА_6 ,

засудженої ОСОБА_7 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кіровограді кримінальну справу за апеляцією засудженої ОСОБА_7 на вирок Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 24 березня 2010 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Сватове Луганської області, молдованку, громадянку України, освіта неповна середня, не заміжню, не працюючу, проживаючу АДРЕСА_1 , раніше судиму: - 2.04.1996 року Орджонікідзевським райсудом м. Харкова за ч. 3 ст. 141 КК України на 7 років позбавлення волі. Звільнилася 28.09.2002 року по відбуттю строку покарання; - 1.12.2003 року Сватовським райсудом Луганської області за ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки; - 19.05.2004 року Кременським райсудом Луганської області за ч. 3 ст. 185 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі; - 2.12.2005 року Куп`янським міськсудом Харківської області за ч. 3 ст. 185 КК України на 5років позбавлення волі. Звільнилась 20.03.2009 року по відбуттю строку покарання,-

засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь НДЄКЦ при УМВС України в Кіровоградській області судові витрати в сумі 450 грн.72 коп.

Доля речових доказів вирішена згідно вимог ст. 81 КПК України.

За вироком суду ОСОБА_7 визнано винною у вчиненні злочину за таких обставин.

16.11.2009 року близько 8 год. 30 хв. ОСОБА_7 з метою таємного викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у житло, прийшла до домоволодіння ОСОБА_8 , розташованого по АДРЕСА_2 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, з метою власної наживи, ОСОБА_7 зайшла на подвір`я вказаного домоволодіння. Біля будинку знайшла ключ від вхідних дверей, яким відчинила вхідні двері і проникла в будинок. В кімнаті будинку, ОСОБА_7 повторно, таємно викрала: гроші в сумі 1400 грн.; золоті вироби: декоративне кільце, вартістю 602 грн. 40 коп.; золоту обручку, вартістю 170 грн.; біжутерію, а саме : дві обручки з металу жовтого кольору на суму 30 грн.; ланцюжок з металу жовтого кольору, вартістю 5 грн., підвіску з металу жовтого кольору, вартістю 5 грн.; дві пари сережок з металу жовтого кольору на суму 10 грн.; сережку з металу жовтого кольору, вартістю 1 грн. і ключ від вхідних дверей літньої кухні, який для потерпілого не представляє матеріальної цінності, а всього ОСОБА_7 таємно викрала чужого майна, яке належить ОСОБА_8 на загальну суму 2223 грн. 40 коп., чим причинила потерпілому матеріальну шкоду.

З викраденим ОСОБА_7 з місця злочину зникла і розпорядилась ним на власний розсуд.

У апеляційній скарзі, не оспорюючи обставини справи й кваліфікацію злочину, засуджена ОСОБА_7 просить пом`якшити призначене їй покарання, застосувати ст. 75 КК України посилається на те, що вину визнала повністю, матеріальну шкоду потерпілому розмістила і він до неї не має ні яких матеріальних претензій і, що вагітна. Тому на думку апелянта вирок суду першої інстанції є суворим, таким, що не відповідає тяжкості вчиненого злочину і її особі.

Заслухавши доповідача, засуджену ОСОБА_7 і захисника-адвоката ОСОБА_6 , які підтримали доводи апеляційної скарги ОСОБА_7 , прокурора, про залишення вироку без зміни, а апеляції засудженої без задоволення, перевіривши матеріали кримінальної справи та обговоривши доводи, викладені у апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляція задоволенню не підлягає на таких підставах.

Висновок суду про доведеність вини засудженої ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України за обставин, встановлених судом і викладених у вироку є правильним, оскільки ґрунтується на зібраних і досліджених в судовому засіданні доказах, а саме:

Показаннями самої засудженої ОСОБА_7 , згідно яких вона не заперечувала, що 16.11.2009 року близько 8 год. 30 хв. за обставин, викладених в обвинуваченні, проникла в домоволодіння АДРЕСА_2 , звідки таємно викрала чуже майно найменування, кількість, вартість як зазначено в обвинуваченні на загальну суму 2223 грн. 40 коп.

З викраденим з місця злочину зникла і розпорядилась ним на власний розсуд.

Так як ОСОБА_7 винність у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України визнала повністю, після з`ясування : чи правильно вона та інші учасники процесу розуміють зміст обставин справи, чи добровільна позиція ОСОБА_7 щодо визнання вини, а також після роз`яснення наслідків розгляду справи в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 299 КПК України, суд, за згодою всіх учасників судового розгляду, дослідження доказів по справі обмежився лише допитом засудженої.

А тому висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин справи, які не оспорювалися і стосовно яких відповідно до вимог ч. 1 ст. 299 КПК України докази не досліджувалися, колегією судів, згідно ст. 365 КПК України не перевіряються.

Дії засудженої ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 185 КК України кваліфіковані правильно, оскільки вона вчинила таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням в житло.

Перевіркою матеріалів справи істотних порушень кримінально-процесуального закону, які тягнуть скасування чи зміну вироку, не встановлено.

Покарання засудженій ОСОБА_7 призначено з дотриманням вимог ст. 65 КК України в межах санкції частини статті КК України, за якою її засуджено і підстав для пом`якшення покарання, а також застосування ст. ст. 69, 75 КК України, немає.

Так, при призначенні засудженій ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції у повній мірі врахував тяжкість вчиненого злочину, обставини, що пом`якшують покарання, зокрема й ті, на які є посилання в апеляції засудженої ОСОБА_7 , а саме: щиросердечне каяття, відшкодування завданої шкоди і те, що вона перебуває у стані вагітності. Також судом враховано і відсутність обставин, які обтяжують покарання засудженої ОСОБА_7 й дані про її особу, що вона раніше неодноразово притягувалася до кримінальної відповідальності за вчинення корисних злочинів, судимість за які не зняті й непогашені в установленому законом порядку, що за місцем проживання характеризується посередньо, не займалася суспільно-корисною працею та вихованням своєї неповнолітньої дитини, переклавши ці обов`язки на матір ОСОБА_9 , яка призначена опікуном дитини.

Тобто те, що ОСОБА_7 вину у вчиненні злочину визнала повністю, щиросердечно розкаялася, завдану шкоду відшкодувала і потерпілий не має до неї матеріальних претензій, а також те, що вона вагітна на, що засуджена посилається в апеляційній скарзі, належно враховано судом при призначені покарання і на переконання колегії суддів, не є підставою для пом`якшення призначеного їй покарання й застосування ст. ст. 69, 75 КК України.

З урахуванням тяжкості злочину та даних про особу засудженої, колегія суддів вважає, що призначене судом першої інстанції ОСОБА_7 покарання є справедливим, необхідним і достатнім для її виправлення і попередження нових злочинів, а тому не вбачає підстав для пом`якшення призначеного їй покарання.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги засудженої ОСОБА_7 , немає.

Керуючись ст.ст. 362, 365, 366 КПК України, колегія суддів ,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 24 березня 2010 року відносно ОСОБА_7 - без зміни.

Судді: ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4