Справа № 362/2515/15-к
Провадження № 1-кп/362/185/15
ВИРОК
Іменем України

Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючої судді - ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю прокурора ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
потерпілої ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Василькова Київської області, українця, громадянина України, не працює, розлученого, освіта середня, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає у АДРЕСА_2 , раніше судимого: 28.11.2014 року Васильківським міськрайонним судом Київської області за ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн., -
в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
23.09.2013 року Васильківським міськрайонним судом Київської області винесено рішення про стягнення з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 аліментів на утримання спільних дітей: синів ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_11 , 2002 р. н. та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 2000 (дві тисячі) гривень щомісячно, починаючи з 11.06.2013 року до досягнення дітьми повноліття. Вказане рішення суду набрало законної сили 07.10.2013 року.
На підставі виконавчого листа Васильківського міськрайонного суду по справі 2/362/1715/13 від 10.10.2013 року, ВДВС Васильківського МРУЮ 14.10.2013 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження про стягнення аліментів з боржника ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 на утримання спільних дітей.
Дії обвинуваченого ОСОБА_7 органами досудового розслідування кваліфіковані за ч.1 ст.164 КК України, як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 визнав себе винним за пред`явленим обвинуваченням повністю, підтвердив викладені вище обставини, пояснивши, що про рішення суду про стягнення аліментів на утримання трьох синів , винесене в вересні 2013 року , знав, хоч і не був в судовому засіданні. Знав, що повинен щомісячно платити по 2000 грн., але на той час він знімав житло з іншою жінкою, вимушений був за житло платити 2000 грн., утримувати себе , і хоч займався на той час рієлтерською діяльністю і мав десь в середньому до 5000 грн. в місяць, коштів для сплати аліментів не вистачало. А в липні 2014 року він припинив підприємницьку діяльність, оскільки попав в ДТП, а потім в нього із квартири була скоєна крадіжка, викрали всі документи, що стосуються його діяльності і він працювати вже не зміг. За весь цей час він тільки двічі виплатив аліменти по виконавчому листу - в листопаді 2013 року і в січні 2014 року. На облік в службу зайнятості не ставав, був період, коли він був всім цим заклопотаний, нікуди не звертався, потім був засуджений за наркотики, хоча вживав шляхом куріння дуже рідко. Не заперечує, що допустив таку заборгованість по аліментах. На даний час він перебуває в реабілітаційному центрі, переглянув своє відношення до життя, дітей, з якими бачиться. Думає, що все налагодиться і він буде їм допомагати. Просить його суворо не карати.
Суд вважає можливим, відповідно до положень ст. 349 КПК України, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ні ким не оспорюються, проти чого не заперечують прокурор і обвинувачений, правильно розуміючи зміст даних обставин , і у суду немає сумнівів у добровільності їх позиції.
Учасникам процесу роз`яснено, що в такому разі вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку.
За таких обставин суд вважає, що органи досудового розслідування правильно кваліфікували дії обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.1 ст.164 КК України, як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), оскільки в судовому засіданні встановлено, що діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа, мало місце; що діяння містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України і що у вчиненні цього кримінального правопорушення винен обвинувачений ОСОБА_7 .
До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 відповідно до ст. 66 КК України, суд відносить його щире каяття.
До обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , відповідно до ст. 67 КК України, суд відносить рецидив злочинів.
Крім того, обираючи обвинуваченому ОСОБА_7 міру покарання., суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, що відноситься, відповідно до ст..12 КК України до злочинів невеликої тяжкості, обставини його вчинення, мотив, характер діяння, форму і ступінь вини, дані про особу обвинуваченого, наявність пом`якшуючої та обтяжуючої обставин.
Зокрема, суд враховує, що обвинувачений вдруге притягується до кримінальної відповідальності, відповідно до витягу з бази даних МВС України /а.с.28/, за місцем реєстрації депутатом характеризується малоінформативно, як особа яка раніше притягувалась до відповідальності за наркотики і ухиляється від сплати аліментів /а.с.32/, а дільничним інспектором характеризується як особа, яка постійно змінює місце проживання, схильна до скоєння злочинів та правопорушень, притягувалась до адміністративної відповідальності за появу в громадському місці в нетверезому стані /а.с.33/, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває /а.с. 30, 31/.
З урахуванням наведеного, конкретних обставин скоєння злочину, особи обвинуваченого, який вдруге притягується до кримінальної відповідальності, його негативної характеристики за місцем проживання, наявності пом,якшуючої та обтяжуючої обставин, думки потерпілої, яка не наполягає на суворому покаранні, приймаючи до уваги те, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, суд вважає, що необхідним і достатнім покаранням буде покарання у виді обмеження волі, відповідно до положень ч.2 ст. 65 КК України.
Але враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_7 вчинив злочин. що відноситься до злочинів невеликої тяжкості. щиро розкаявся, думку потерпілої, яка не наполягає на суворому покаранні, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_7 можливе без реального обмеження волі, а тому вважає за можливе ухвалити про звільнення ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України .

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 349, 368-371, 395 КПК України, суд, -
ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України .
Призначити ОСОБА_13 за ч.1 ст. 164 КК України покарання у виді 1/одного/ року обмеження волі
Відповідно до ст.ст. 75,76 КК України звільнити засудженого ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк випробування тривалістю 1 рік , зобов?язавши повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання і роботи, з?являтись на реєстрацію в органи кримінально-виконавчої інспекції в терміни, встановлені органом кримінально-виконавчої інспекції та не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції.
Іспитовий строк ОСОБА_7 обчислювати з дня постановлення вироку 22 червня 2015 року.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Київської області протягом тридцяти днів з дня проголошення через Васильківський міськрайонний суд Київської області.
Копію вироку негайно вручити обвинуваченому ОСОБА_7 і прокурору.
Суддя ОСОБА_14