Ухвала

іменем україни

Колегія суддів судової палати у
кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого Шилової Т.С.,

суддів:
Марчук Н.О., Матієк Т.В.,

за участю прокурора
Матюшевої О.В.,

розглянула в судовому засіданні 02
грудня 2014 року в м. Києві кримінальну
справу за касаційною скаргою
заступника прокурора Вінницької
області на ухвалу колегії суддів
судової палати у кримінальних справах
Апеляційного суду Вінницької області
від 29 квітня 2014 року щодо ОСОБА_1

Вироком Вінницького міського суду
Вінницької області від 13 лютого 2013 року

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

громадянку України, таку, що не

має судимостей в силу ст. 89 КК України,

засуджено за ст. 115 КК України до
покарання у виді позбавлення волі на
строк 7 років.

Стягнуто з ОСОБА_1 на
користь потерпілої ОСОБА_2 13 876 грн. на
відшкодування матеріальної шкоди та 50
000 грн. - моральної шкоди.

За вирок суду ОСОБА_1
визнано винуватою та засуджено за те,
що вона 04 травня 2011 року, перебуваючи в
стані алкогольного сп'яніння,
знаходячись у АДРЕСА_1, на ґрунті
особистих неприязних відносин, що
виникли під час сварки з ОСОБА_3, та
будучи обуреною нецензурними словами
останнього на її адресу, умисно завдала
два удари кухонним ножем потерпілому в
область спини, спричинивши йому тяжких
тілесних ушкоджень, від яких він помер
на місці вчинення злочину.

Ухвалою Апеляційного
суду Вінницької області від 29 квітня 2014
року вирок місцевого суду від 13 лютого
2013 року щодо ОСОБА_1 змінено,
перекваліфіковано дії засудженої на
ст. 118 КК України з призначенням їй
покарання у виді позбавлення волі на
строк 2 роки.

У решті вирок суду
залишено без зміни.

У касаційній скарзі
прокурор, не погоджуючись із ухвалою
апеляційного суду щодо ОСОБА_1 через
істотне порушення
кримінально-процесуального закону та
неправильне застосування
кримінального закону, просить її
скасувати, а справу направити на новий
апеляційний розгляд. Свої вимоги
прокурор мотивує тим, що суд
апеляційної інстанції безпідставно
перекваліфікував дії ОСОБА_1 з ч. 1 ст. 115
на ст. 118 КК України. Посилається на те,
що під час апеляційного перегляду
вироку суд не встановив, чи було
посягання на ОСОБА_1 з боку ОСОБА_3, та не
вказав, у чому полягало перевищення меж
необхідної оборони зі сторони
засудженої. Крім того, прокурор у
скарзі зазначає про невідповідність
ухвали суду апеляційної інстанції
вимогам ст. 377 КПК України (1960 року).

На касаційну скаргу
прокурора захисником ОСОБА_4 в
інтересах засудженої ОСОБА_1 подано
письмове заперечення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
прокурора на підтримання поданої
скарги, обговоривши доводи, наведені в
касаційній скарзі та письмовому
запереченні на неї, колегія суддів
дійшла висновку, що вона не підлягає
задоволенню з огляду на таке.

Доводи прокурора про те, що суд
неправильно перекваліфікував дії
засудженої з ч. 1 ст. 115 на ст. 118 КК
України, є непереконливими.

Згідно зі статтею 36 КК України
необхідною обороною визнаються дії,
вчинені з метою захисту охоронюваних
законом прав та інтересів особи, яка
захищається, від суспільно
небезпечного посягання шляхом
заподіяння тому, хто посягає, шкоди,
необхідної і достатньої в даній
обстановці для негайного відвернення
чи припинення посягання.

Перевищенням меж необхідної оборони
визнається умисне заподіяння тому, хто
посягає, тяжкої шкоди, яка явно не
відповідає небезпечності посягання
або обстановці захисту.

Як убачається з матеріали справи та
мотивувальної частини ухвали, суд
апеляційної інстанції, переглядаючи
вирок місцевого суду щодо ОСОБА_1 за
апеляцією захисника, під час
проведення часткового судового
слідства дослідив усі обставини, які
могли мати значення для прийняття
рішення у справі, та повно і всебічно
перевірив зібрані на досудовому
слідстві докази, в тому числі показання
засудженої, свідка ОСОБА_5, дані
висновків судово-медичної та
судово-психолого-психіатричної
експертиз № 283/1 від 10 червня 2011 року, №
188 від 23 травня 2011 року, акту
судово-медичного дослідження № 1195 від
02 червня 2011 року, й дав їм у сукупності
належну оцінку відповідно до вимог ст.
67 КПК України.

Висновок апеляційного суду про те, що
ОСОБА_1 вчинила умисне вбивство ОСОБА_3
з метою відвернення реальної загрози
своєму життю і здоров'ю, відповідає
фактичним обставинам і ґрунтується на
аналізі зібраних у справі доказів.

Так, у справі достовірно встановлено і
це підтвердили як сама засуджена, так і
допитаний свідок ОСОБА_5, що конфлікт
між засудженою та потерпілим виник
після того, як останній почав чіплятися
до неї, висловлюючись на її адресу
нецензурною лайкою та намагаючись
схилити ОСОБА_1 до інтимних стосунків.

Як під час досудового слідства, так і в
суді першої та апеляційної інстанцій,
ОСОБА_1 давала послідовні показання про
обставини отримання нею тілесних
ушкоджень від ОСОБА_3 та не
заперечувала спричинення нею
потерпілому тілесних ушкоджень,
вказуючи при цьому, що діяла в межах
необхідної оборони через неправомірну
поведінку останнього.

Таким чином, фактичні обставини
свідчать про протиправність дій
потерпілого, який створив умови, за
яких засуджена перебувала в стані
необхідної оборони, межі якої вона
перевищила. Тому кваліфікація дій
ОСОБА_1 за ст. 118 КК України є правильною,
з чим погоджується й колегія суддів.

Доказів, які б давали підстави
кваліфікувати дії засудженої за ч. 1 ст.
115 КК України у справі не встановлено, а
тому доводи прокурора є
безпідставними.

Покарання ОСОБА_1 призначено
відповідно до вимог ст. 65 КК України в
межах максимальної санкції ст. 118 КК
України, та з урахуванням ступеню
тяжкості вчиненого злочину,
відсутності обставин, що пом'якшують
покарання, наявності обставини, що
обтяжує покарання - вчинення злочину в
стані алкогольного сп'яніння, та даних
про особу засудженої.

Перегляд справи в апеляційному порядку
здійснювався відповідно до вимог
кримінально-процесуального закону.

Ухвала апеляційного суду відповідає
вимогам ст. 377 КПК України (1960 року).

Істотних порушень вимог
кримінально-процесуального закону, які
б давали підстави для зміни чи
скасування судового рішення, не
встановлено.

Керуючись статтями 395, 396 КПК України (1960
року), пунктами 11, 15 розділу XI
«Перехідні положення» Кримінального
процесуального кодексу України,
колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу прокурора залишити
без задоволення, а ухвалу колегії
суддів судової палати у кримінальних
справах Апеляційного суду Вінницької
області від 29 квітня 2014 року щодо
ОСОБА_1 - без зміни.

С у д д і:

Т.С. Шилова Н.О. Марчук Т.В. Матієк