Справа № 446/1797/14-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/178/15 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 лютого 2015 року в м. Львові.

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

під головуванням судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000007 від 30.04.2014 року про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.172, ч.1 ст.366 КК України за апеляційною скаргою прокурора прокуратури Кам`янка-Бузького району Львівської області на ухвалу Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 04 грудня 2014 року про повернення обвинувального акта прокурору для усунення недоліків

з участю прокурора ОСОБА_7 ,
обвинуваченої ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 04.12.2014 року повернуто прокурору обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000007 відносно ОСОБА_6 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.172, ч.1 ст.366 КК України.

Прокурор в апеляційній скарзі просить оскаржувану ухвалу суду скасувати та направити обвинувальний акт до суду першої інстанції для виконання вимог ст.314 КПК України. На підтримання своїх апеляційних вимог зазначає, що суд в мотивувальній частині ухвали не вказав який саме пункти ст.291 КПК України були порушені слідчим чи прокурором при складанні обвинувального акту. Також прокурор зазначає, що повертаючи обвинувальний акт прокурору суд необґрунтовано робить висновок про неприпустимість тверджень про вчинення ОСОБА_6 злочинів в обвинувальному акті, враховуючи, що винуватість останньої не встановлена обвинувальним вироком суду, що призвело до порушення принципу презумпції невинуватості, які можуть впливати на формування позиції суду та громадськості, при цьому прокурор вказує, що обвинувальний акт є однією з форм завершення досудового розслідування, не є доказом та не перешкоджає суду прийняти рішення про винуватість чи невинуватість особи, а також прокурор зобов`язується довести в суді викладені в обвинувальному акті обставини кримінального правопорушення. Поряд з цим, прокурор в цьому випадку вважає, не допустимим посилання суду на рішення Європейського суду з прав людини.

Захисник ОСОБА_8 подав заперечення на апеляційну скаргу прокурора, в яких просить оскаржувану ухвалу суду залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення, так як вважає ухвалу суду законною та обґрунтованою.

Прокурор в судовому засіданні підтримав вимоги власної апеляційної скарги та навів аналогічні доводи викладені в апеляційній скарзі.

Обвинувачена та його захисник в судовому засіданні заперечили вимоги апеляційної скарги прокурора, та навели аналогічні доводи викладені в запереченні на апеляцію.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача про обставини справи і зміст апеляційної скарги, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Відповідно до п.13 ч.1 ст.3 КПК України обвинувачення - твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно з ч.4 ст.110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 291 КПК України передбачено перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт, зокрема, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Повертаючи обвинувальний акт прокурору, суд покликається на позиції Європейського суду з прав людини, викладені в рішеннях у справах «Хужин та інші проти Росії», «Альне де Рібемон проти Франції», «Бьомер проти Німеччини», «Дактарас проти Литви» та вказує про неприпустимість тверджень про вчинення ОСОБА_6 злочинів в обвинувальному акті, враховуючи, що винуватість останньої не встановлена обвинувальним вироком суду, що призвело до порушення принципу презумпції невинуватості, які можуть впливати на формування позиції суду та громадськості.

Аналізуючи вимоги кримінального процесуального законодавства, що стосуються складення обвинувального акту у кримінальному провадженні, органом досудового розслідування, та враховуючи позиції Європейського суду з прав людини, на які покликався суд в своєму рішенні, суд апеляційної інстанції вважає, що викладені в обвинувальному акті слідчим формулювання не можуть бути підставами для його повернення прокурору.

Разом з тим, презумпція невинуватості особи як принцип кримінального провадження не порушується, оскільки прокурором в апеляційній скарзі слушно зазначено, що обвинувальний акт не є доказом у кримінальному провадженні, викладені в обвинувальному акті твердження органу досудового розслідування, навіть якщо вони викладені в доконаній формі, мають бути доведені в судовому засіданні стороною обвинувачення чи спростовані стороною захисту, тим самим реалізувати принцип змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Більше того, це не звільняє суд від обов`язку всебічно, повно та неупереджено дослідити всі обставини кримінального провадження, оцінити кожен доказ, що поданий як стороною обвинувачення, так і стороною захисту, в порядку передбаченому кримінальним процесуальним законом, та за наслідком цього постановити законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

Таким чином, колегія суддів вважає, апеляційну скаргу прокурора обґрунтованою та приходить до переконання, що ухвалу суду першої інстанції про повернення обвинувального акту прокурору слід скасувати, оскільки така постановлення з порушенням вимог кримінального процесуального закону.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора прокуратури Кам`янка-Бузького району Львівської області задоволити.

Ухвалу Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 04 грудня 2014 року про повернення обвинувального акта прокурору для усунення недоліків скасувати, а матеріали кримінального провадження №0000007 відносно ОСОБА_6 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.172, ч.1 ст.366 КК України, направити до суду першої інстанції на новий судовий розгляд.

Ухвала остаточна та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Судді: