Справа № 1/0912/8/2011
Провадження № 11/0990/144/2012
Категорія ст.121 ч1КК України
Головуючий у 1 інстанції Могила Р.Г.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2012 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої-судді ОСОБА_1,

суддів: Гандзюка В.П., Томенчука Б.М.,

з участю секретаря Лавриновича С.Я.,

прокурора Федорук Ю.І.,

засудженого ОСОБА_2,

захисника ОСОБА_3,

законного представника ОСОБА_4,

розглянувши кримінальну справу за апеляціями прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, та законного представника потерпілого ОСОБА_4 на вирок Рогатинського районного суду від 27 грудня 2011 року, -

в с т а н о в и л а :

Вказаним вироком ОСОБА_2, 26 червня

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2 та жителя ІНФОРМАЦІЯ_3, неодруженого, навчається в Бурштинському енергетичному коледжі Івано-Франківського національного технічного університету нафти та газу, несудимого, громадянина України,-

засуджено за ст. 121 ч.1 КК України на пять років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_2 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням на іспитовий строк три роки.

Відповідно до вимог ст.76 КК України на засудженого покладено певні обовязки: не виїжати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи; повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання та навчання, періодично зявлятися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_2 до вступу вироку в законну силу залишено попередній підписку про невиїзд.

Постановлено стягнути із засудженого ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 1296,80 грн. матеріальної та 50000 грн. моральної шкоди.

Долю речових доказів вирішено відповідно до вимог ст. 81 КПК України.

За вироком суду ОСОБА_2 визнано винним і засуджено за те, що він, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, 24 серпня 2009 року близько 01 год. поблизу приміщення сільського клубу в с. Діброва Рогатинського району на грунті неприязних стосунків з ОСОБА_5 почав чіплятися до останнього та хлопців з його компанії, а також висловлювався в їхню адресу нецензурними словами. Після того як ОСОБА_5 почав тікати, ОСОБА_6 наздогнав останнього та наніс йому удар кулаком з-заді в ліву потиличну ділянку голови, що спричинило потерпілому втрату зорової функції лівого ока, поєднане зі стійкою втратою працездатності не менш як на одну третину.

У поданих апеляціях:

- прокурор вважає вирок суду незаконним з підстав невідповідності призначеного судом покарання, ступеню тяжкості скоєного злочину і особі засудженого внаслідок мякості покарання. Просить вирок суду скасувати та постановити новий вирок, яким призначити засудженому суворіше покарання, без застосування ст.75 КК України.

- законний представник потерпілого ОСОБА_4 просить вирок скасувати у звязку з мякістю призначеного ОСОБА_6 покарання, а справу направити на новий судовий розгляд.

Заслухавши доповідь судді Кривобокової Н.М., прокурора, який підтримав апеляцію та просив скасувати вирок з підстав мякості призначеного засудженому покарання, законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_4, який відмовився від своїх апеляційних вимог і просив вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали кримінальної справи, та обговоривши викладені доводи в апеляціях, провівши судове слідство, колегія суддів вважає, що апеляцій прокурора не підлягає до задоволення з таких підстав.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_2 у спричиненні умисного тяжкого тілесного потерпілому ОСОБА_5, що спричинило останньому втрату зорової функції лівого ока, поєднане зі стійкою втратою працездатності не менш як на одну третину, ґрунтується на зібраних доказах та не оспорюється в апеляції.

Дії засудженого ОСОБА_2 за ст.121 ч.1 КК України кваліфіковано правильно.

Призначаючи покарання засудженому ОСОБА_2 суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що помякшують покарання, зокрема: що вперше притягується до кримінальної відповідальності, навчається, по місцю проживання характеризується позитивно, визнання вини, молодий вік засудженого і визначив останньому покарання за даний злочин, що є достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про можливість застосування ст.75 КК України та виправлення засудженого з призначенням покарання, яке не повязане з позбавленням волі є обґрунтованим та відповідає вимогам закону.

Крім того, в апеляційній інстанції долучено квитанції щодо добровільного часткового відшкодування потерпілому завданих збитків в сумі 25 300 грн., а також законний представник неповнолітнього потерпілого ОСОБА_4 відмовився від своїх апеляційних вимог і просив вирок суду залишити без змін, вказавши, що будь яких претензій матеріального характеру до ОСОБА_2 не має і просив суворо не карати.

За наведених обставин, підстав для призначення суворішого покарання ОСОБА_2, про що йдеться в апеляції прокурора, апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляції прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції залишити без задоволення, а вирок Рогатинського районного суду від 27 грудня 2011 року, відносно ОСОБА_2 - без зміни.

Судді: Н.М. ОСОБА_7 Томенчук

ОСОБА_8

Згідно з оригіналом

Суддя Н.М.Кривобокова