Справа № Провадження №10-72/12 10/1090/2924/12 Головуючий у І інстанціїФедорова
КатегоріяДоповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
УХВАЛА

Іменем України

10 квітня 2012 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних

справ Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого - ЛІТВІНОВА Є.В.

Суддів: ДИМАРЕЦЬКОГО В.М., КАПІЧОН О.М.

за участю прокурора ІЛЬЇНА Ю.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду матеріали кримінальної справи за апеляцією прокурора, який приймав участь в суді першої інстанції, на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 березня 2012 року, якою відмовлено в задоволенні подання про обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту щодо

ОСОБА_2, 08.07.1982 р. н.,

уродженця ІНФОРМАЦІЯ_1,

не маючого судимості в силу ст. 89 КК України, проживаючого

у АДРЕСА_1

В С Т А Н О В И Л А:

Слідчий СГ ЛВ на ст. Біла Церква ОСОБА_3 звернувся до суду з поданням про обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту щодо ОСОБА_2, посилаючись при цьому на те, що він вчинив тяжкі злочини у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років з конфіскацією майна, незважаючи на те, що він неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, на шлях виправлення не став і продовжив злочинну діяльність. Крім цього, слідчий посилався на те, що ОСОБА_2 психічних та фізичних вад немає, ніде не працює, неповнолітніх дітей не має і, перебуваючи на волі може продовжити вчиняти нові злочини, ухилятися від слідства та суду, перешкоджати встановленню істини по справі.

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 лютого 2012 року в задоволенні подання слідчого про обрання щодо ОСОБА_2 запобіжного заходу у вигляді взяття під варту було відмовлено. В обґрунтування прийнятого судом рішення останній послався на таке. ОСОБА_2 до даного часу, 23.03.2012 року, обвинувачення не предявлено, він лише підозрюється у вчиненні умисного тяжкого злочину, але сам по собі цей факт не дає суду підстав вважати, що він може ухилятися від слідства та суду, перешкоджати встановленню істини по справі, оскільки він постійно проживає у м. Біла Церква з родиною. Відсутність місця постійної роботи, відсутність психічних та фізичних вад, малолітніх дітей та ін. не дає суду підстав для обрання суворого запобіжного заходу. Суд прийшов до висновку, що будь-яких обставин, що свідчать про те, що ОСОБА_2 ухилятиметься від слідства та суду, перешкоджатиме встановленню істини по справі немає, а тому немає необхідності обирати щодо ОСОБА_2 запобіжний захід у виді взяття під варту.

Прокурор, який приймав участь в суді першої інстанції, в апеляції вважає постанову суду необґрунтованою, оскільки при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту щодо ОСОБА_2 судом не в достатній мірі враховано те, що він скоїв злочин, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад 6 років. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 не працює, не має постійного джерела доходів, веде паразитичний спосіб життя. Твердження останнього про те, що він неофіційно підробляє по найму та має доходи нічим не підтверджується. Судом не взято до уваги, що ОСОБА_2 вчиняв незаконний збут особливо небезпечних наркотичних засобів з корисливих мотивів, отримував за це кошти, які в подальшому витрачав на прожиття. На думку апелянта є достатньо підстав вважати, що ОСОБА_2, перебуваючи на волі буде продовжувати свою злочинну діяльність, ухилятися від слідства та суду, перешкоджати встановленню істини у справі, шляхом впливу на свідків, дані про яких йому відомі. Крім того, суд, відмовляючи в задоволенні подання слідчого, не обрав ОСОБА_2 іншого запобіжного заходу, який би забезпечив належну процесуальну поведінку останнього. Апелянт просить постанову суду скасувати, а подання направити на новий судовий розгляд.

Заслухавши доповідь судді, виступ прокурора на підтримку апеляції, дослідивши матеріали судового розгляду та кримінальної справи, обговоривши доводи апеляції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляція задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Так, розглядаючи подання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суду необхідно з'ясовувати обставини, передбаченні ст. 148, 150, 155 КПК України.

Вищезазначеним законом передбачено, що запобіжні заходи застосовуються до підозрюваного, обвинуваченого з метою запобігти спробам ухилитись від дізнання, слідства або суду, перешкодити встановленню істини по справі або продовжити злочинну діяльність, а також, для забезпечення виконання процесуальних рішень.

Також при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу враховуються тяжкість злочину, вік особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, її стан здоровя, сімейний і матеріальний стан, вид діяльності, місце проживання та інші обставини, що її характеризують.

Крім того, взяття під варту як запобіжний захід застосовується в справах про злочини, за які законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк понад три роки і є найбільш суворим запобіжним заходом, у зв'язку з чим він обирається лише за наявності підстав вважати, що більш м'які запобіжні заходи можуть не забезпечити належної поведінки обвинуваченого та виконання ним процесуальних обов'язків.

З матеріалів справи вбачається, що судом 1-ї інстанції вказані вимоги закону були дотримані при розгляді подання слідчого щодо ОСОБА_2

Підстави та мотиви прийнятого рішення наведені у постанові суду і базуються на фактичних обставинах справи.

Порушень кримінально-процесуального закону, які б були підставою для визнання постанови суду першої інстанції незаконною, апеляційним судом не встановлено.

Що ж до того, що суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні подання слідчого, не обрав ОСОБА_2 іншого запобіжного заходу, який би забезпечив його належну процесуальну поведінку, то суд, відмовивши у взятті під варту, вправі, а не зобовязаний обрати інший запобіжний захід, передбачений ч. 1 ст. 149 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 365, 366, 382 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляцію прокурора, який брав участь в суді першої інстанції, залишити без задоволення, а постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 березня 2012 року, якою відмовлено в задоволенні подання про обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту щодо ОСОБА_2 - без зміни.

З оригіналом згідно,

Суддя Апеляційного суду

Київської області

ОСОБА_1