Справа № 1-317/11
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2011 року

Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

в складі : головуючого Дубеля Р.М.

при секретарі Півала І.М.

з участю прокурора Соболя О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дрогобича справу про обвинувачення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не одруженого, не працюючого, прож. ІНФОРМАЦІЯ_4, раніше судимого вироком Дрогобицького міського суду Львівської обл. від 17.07.2000 р. по ст.ст. 141 ч.2, 94, 42 КК України (в редакції 1960 року) до 10 р. позбавлення волі та звільненого 07.03.2007 р. постановою Дрогобицького міськрайонного суду умовно достроково на невідбутий термін 1 рік 4 місяці 17 днів, в скоєнні злочину, передбаченого ст. 186 ч.2 КК України,-

встановив :

ОСОБА_1 02 квітня 2011 року, приблизно о 20 годин 00 хвилин, знаходячись у квартирі АДРЕСА_1, повторно, відкрито викрав поліетиленовий пакет БОСвартістю 2 грн. із вмістом чотирьох кілограмів міді вартістю 200 грн., що належали ОСОБА_2, чим спричинила потерпілому майнову шкоду на загальну суму 202 грн. 00 коп.

В судовому засіданні підсудній ОСОБА_1 винним себе визнав повністю і пояснив суду, що в нього є знайомі ОСОБА_3 та ОСОБА_4. 02 квітня 2011 року біля 19 годин він випадково зустрівся із своїм знайомим ОСОБА_3 біля магазину Апетитпо вул. Л.Українки в м. Дрогобичі. Із ним знаходився ще один незнайомий йому на той час громадянин, що назвався ОСОБА_4. Вони почали розмовляти та ОСОБА_4 запросив їх до нього додому. Біля 20 годин він із ОСОБА_3 знаходились на кухні квартири ОСОБА_4. В той час ОСОБА_4 вийшов у іншу кімнату. Після цього він помітив пакет із міддю, який вирішив привласнити собі, з метою подальшого здачі на пункт прийому металобрухту та отримати за це гроші. З даною метою взяв пакет, що знаходився на кухні і вийшов із пакетом із дому ОСОБА_2 ОСОБА_4. Коли брав пакет, це бачив ОСОБА_3, проте він цьому уваги не приділив. Після цього, як він вийшов із будинку із пакетом, сів на велосипед, який належав йому. Почавши рух, почув крики ОСОБА_2 ОСОБА_4, а саме Віддай мою мідь, який в даний час вийшов із будинку. Однак він вже був на велосипеді і не бажав зупинятись, а тому поїхав додому. На наступний день вказану мідь, що викрав, продав на пункті прийому металобрухту, наскільки пригадує, по вул. Бориславській в м. Дрогобичі. Там невідомому йому продавцю повідомив, що мідь його та йому потрібні гроші. За вказану мідь отримав 50 грн. Це було біля 11 годин 03 квітня 2011 року. Після цього вказані гроші в сумі 50 грн. зберігав при собі. 14 квітня 2011 року його замучило сумління із приводу крадіжки і він прийшов у міліцію, де написав явку із повинною та пояснив, при яких обставинах ним було викрадено майно ОСОБА_2 ОСОБА_4. В цей же день у нього було вилучено вказані 50 грн., які отримав за продану мідь. Після цього він зустрівся із ОСОБА_2 ОСОБА_4 та відшкодував йому всі завдані ним збитки. У скоєному щиро кається. .

Крім повного визнання підсуднім ОСОБА_1 своєї винності, його винність у вчиненому злочині стверджена і іншими доказами, зібраними по справі, які в судовому засіданні не досліджувались, оскільки проти цього не заперечували учасники судового розгляду і фактичні обставини справи ніким не оспорювалися, тому суд не має сумнівів у добровільності та істинності їх позицій.

Суд переконаний, що дії підсудного ОСОБА_1 правильно кваліфіковано на досудовому слідстві за ст. 186 ч.2 КК України, так як він при вищенаведених обставинах повторно відкрито викрав чуже майно.

При обранні виду та розміру покарання підсудному ОСОБА_1 суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного ним злочину, його посередню характеристику по місцю проживання, що повністю визнав свою винність та щиросердечно розкаявся у вчиненому, незначну суму викраденого.

З врахуванням всіх вищенаведених обставин та особи винного, суд вважає, що підсудному ОСОБА_1 слід визначити покарання у виді позбавлення волі та на підставі ст.75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням.

З речовими доказами по справі слід поступити відповідно до вимог ст.ст. 81, 330 КПК України.

Керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд,

з а с у д и в :

ОСОБА_1 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ст. 186 ч.2 КК України та призначити йому покарання 5 (п'ять) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_1 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 2 (двох) років не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обовязки.

Згідно ст. 76 КК України зобовязати ОСОБА_1 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції м. Дрогобича, повідомляти цей орган про зміну місця проживання, періодично з'являтися для реєстрації в цей орган.

Міру запобіжного заходу щодо ОСОБА_1 до вступу вироку в законну силу залишити без змін підписку про невиїзд.

Речові докази по справі грошову купюру номіналом 50 грн. із номером ВА 9101546, що зберігається в фінансовій частині Дрогобицького МВ ГУМВСУ у Л/о конфіскувати в дохід держави.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Львівської обл. на протязі 15 діб з часу його оголошення.

Вирок виготовлено в нарадчій кімнаті.

Суддя Р.М.Дубель