Справа № 361/5186/14-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/25/15 Доповідач у 2 інстанції Капічон
Категорія 34 27.01.2015

УХВАЛА
Іменем України
27 січня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Київської області в складі

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі : ОСОБА_5 ,

за участю прокурора: ОСОБА_6 ,

потерпілої: ОСОБА_7 ,

захисника: ОСОБА_8 ,

обвинуваченого: ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві матеріали кримінального провадження № 0000100 за апеляційними скаргами прокурора та обвинуваченого на вирок Броварського міськрайонного суду Київської області від 30 жовтня 2014 року, яким

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з вищою освітою, працюючого слюсарем-сантехніком в ТОВ «Маркетленд», зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки. Постановлено стягнути з обвинуваченого: на користь ОСОБА_11 у відшкодування матеріальної шкоди 35 600 грн., моральної шкоди 100 000 грн., на користь держави судові витрати в сумі 1670, 76 грн., -

В С Т А Н О В И Л А:
За вироком суду, 06 квітня 2014 року близько 05 години, у темну пору доби при вуличному освітленні ліхтарів ЛЕП, ОСОБА_9 , керуючи власним технічно справним автомобілем марки «ЗАЗ-DAEWOO», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю близько 50 км/год. по проїзній частині вулиці Гоголівська, поблизу будинку № 6, в с. Требухів Броварського району Київської області, в смузі руху в напрямку центру населеного пункту, при цьому в порушення вимог п.п. 12.3 Правил дорожнього руху України, невірно оцінив дорожню обстановку, проявив злочинну недбалість до дорожньої обстановки та допустивши неуважність, поставив під загрозу життя, здоров`я учасника дорожнього руху, при виявленні перешкоди для руху, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, на що у нього не було перешкод технічного характеру, та допустив наїзд передньою лівою частиною керованого ним автомобіля на пішохода ОСОБА_12 , який перебував на його смузі руху обернутий в момент наїзду задньою поверхнею тіла до транспортного засобу.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_12 отримав тяжкі тілесні ушкодження: відкриту черепно-мозкову травму у вигляді перелому кісток склепіння та основи черепа з крововиливами під оболонки, в речовину та шлуночки головного мозку, від чого загинув на місці пригоди.

Порушення водієм ОСОБА_9 вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 перебуває в причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та наслідками, у вигляді спричинення смерті ОСОБА_12 .

В апеляційних скаргах:
- прокурор просить вирок Броварського міськрайонного суду Київської області від 30 жовтня 2014 року скасувати у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості та ухвалити новий вирок, яким засудити ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 286 КК України до 7 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки. Свої апеляційні вимоги мотивує тим, що обвинувачений своєї вини не визнав, з метою уникнення відповідальності надавав непослідовні та суперечливі покази, намагався перекласти відповідальність на загиблого, не відшкодував збитки потерпілій. Окрім того, на думку прокурора, судом першої інстанції не в повній мірі було враховано грубе й свідоме порушення обвинуваченим правил дорожнього руху.

- обвинувачений просить вирок Броварського міськрайонного суду Київської області від 30 жовтня 2014 року скасувати і призначити новий розгляд в суді першої інстанції. Свою позицію аргументує тим, що судом першої інстанції було допущено однобічність і неповноту судового розгляду та невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Зокрема зазначає, що з моменту виникнення для нього небезпеки він застосував екстрене гальмування та не мав технічної можливості уникнути наїзду. Показання потерпілої ОСОБА_7 , яка не була очевидцем пригоди не містять жодного підтвердження його вини. Протокол огляду місця події він підписав будучи розгубленим, присутність експерта додавала авторитету слідчому і він довіряв їм та підписав документи, не читаючи написане, а вже після ознайомлення з матеріалами провадження виявив неточності. Експерт ОСОБА_13 стверджує, що наїзд на пішохода стався на його смузі руху, але встановити розташування місця наїзду відносно елементів дороги не представляється можливим в зв`язку з відсутністю необхідного для цього комплексу слідової інформації. Слідчий експеримент проводився ввечері, коли сонце ховалося за горизонт, а на час ДТП були темні сутінки. Слідчий не дав юридичну оцінку діям пішохода ОСОБА_12 , який повинен був рухатися по тротуару.

Крім того, позовна заява потерпілої ОСОБА_7 не відповідає вимогам Цивільного та цивільного процесуального Кодексу України і мала б бути залишена без розгляду, оскільки на підтвердження витрат на поминальні обіди позивачка представила чеки, в яких конкретно не вказані продукти і в якій кількості були закуплені, по якій ціні, яка сума витрачена. В чеках вказана цифра, але не вказано в яких грошових одиницях виміряти суми. Як матеріальна, так і моральна шкода конкретно не визначені.

В запереченнях на апеляційну скаргу прокурора захисник ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_8 просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги прокурора зазначаючи, що апеляція не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки досудове слідство проводилося однобічно, не повно, не об`єктивно, з обвинувальним ухилом, вина ОСОБА_9 в порушенні Правил дорожнього руху є недоведеною.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу, проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого заперечував; обвинуваченого, який в дебатах та останньому слові просив задовольнити його апеляційну скаргу, проти задоволення апеляційної скарги прокурора заперечував; захисника, який підтримав апеляційну скаргу обвинуваченого та свої заперечення на апеляційну скаргу прокурора; потерпілої, яка просила апеляційну скаргу прокурора задовольнити, апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення; перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що вони не підлягають до задоволення з наступних підстав.

Згідно ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

У відповідності зі ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Доводи прокурора про невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження, оскільки призначаючи покарання ОСОБА_9 судом першої інстанції було враховано вимоги ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, межі санкції ст. 286 ч.2 КК України, дані про особу обвинуваченого, його позитивні характеристики по місцю проживання та роботи, те, що він раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, віктимну поведінку пішохода ОСОБА_12 , а тому колегія суддів не знаходить підстав для посилення покарання обвинуваченому.

Що стосується вимог апеляційної скарги ОСОБА_9 з приводу скасування вироку суду та призначення нового розгляду в суді першої інстанції через однобічність і неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, то колегія суддів вважає їх необґрунтованими, оскільки висновки суду щодо винуватості ОСОБА_9 у вчиненні зазначеного у вироку кримінального правопорушення підтверджуються наявними та дослідженими судом доказами.

Відповідно до ч. 1 ст. 410 КПК України, неповнота та однобічність судового розгляду проявляється у недослідженості обставин, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.

Судом першої інстанції було досліджено всі необхідні матеріали кримінального провадження і їм дана належна оцінка.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 свою вину не визнав та пояснив, що він за 450 метрів помітив пішохода, який стояв приблизно за 0, 5 метрів до розділової лінії на зустрічній смузі руху і був повернутий до нього обличчям та розмовляв по телефону. Він, вважаючи, що пішохід його бачить, продовжив рух прямо, як раптово за 2 4 метри перед ним пішохід пішов в його сторону та був обернений до нього передньою правою частиною тіла. Відбулося зіткнення, він почав гальмувати, а коли автомобіль зупинися, побачив потерпілого на асфальті. Вважає винним в пригоді пішохода, який раптово вибіг на його смугу руху.

Разом з тим, не дивлячись на невизнання обвинуваченим своєї вини, його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення за обставини, наведених у вироку, доведена об`єктивними доказами, які були вірно оцінені судом.

Зокрема, до них належать:

- протокол огляду місця пригоди від 06.04.2014 року, схема та фототаблиця до нього, де виявлено осип скла, частинки пластмасової касети для кріплення реєстраційного номера. На смузі руху виявлено труп ОСОБА_12 та сліди бурої речовини, на протилежній смузі руху виявлено автомобіль «ЗАЗ» / том 2 а.п. 8 18/;

- повідомлення Требухівської сільської ради № 347 від 10 квітня 2014 року про те, що проїзна частина вулиці Гоголівська, поблизу будинку № 6, в с. Требухів Броварського району Київської області освітлюється ліхтарями у нічний час доби / т. 2 а.п.36/3/;

- висновок експерта № 270А від 29 квітня 2014 , з якого вбачається, що наїзд на пішохода автомобілем «ЗАЗ-DAEWOO», реєстраційний номер НОМЕР_1 відбувся на смузі руху в бік центру с. Требухів, перед початком осипу скла та пластмаси /т.2 а.п.73-75/;

- висновок судово-медичного експерта № 135 від 14 травня 2014 року згідно з яким при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_12 виявлено: кровонапливність м`яких покривів голови в потиличній області, кільцеподібний перелом кісток склепіння та основи черепа з пошкодженням пірамідок скроневих кісток і тіла основної кістки, субдуральна гематома над правою півкулею головного мозку, дифузні субарахноідальні крововиливи, забій та розмізкування стовбурових відділів мозку, синці в поперековій області зліва, по задній поверхні лівого стегна та гомілки /т.1 а.п. 56-58/;

- висновок експерта № 408А від 22 травня 2014 року, з якого вбачається, що технічний стан автомобіля марки «ЗАЗ-DAEWOO», реєстраційний номер НОМЕР_1 , а саме рульове керування, система робочого гальма та елементи підвіски транспортного засобу знаходяться в працездатному стані. Несправностей перед пригодою не виявлено /т.2 а.п. 64-68/;

- протокол проведення слідчого експерименту від 04 червня 2014 року з фототаблицею до нього, під час якого ОСОБА_9 розповів та показав, при яких обставинах 06 квітня 2014 року на вулиці Гоголівська, поблизу будинку № 6, в селі Требухів Броварського району автомобіль під його керуванням здійснив наїзд на пішохода /т.2 а.п.77-88/;

- висновок експерта № 69/К/454А від 19 червня 2014 року, з якого вбачається, що за результатами комплексної судово-медичної та інженерно-технічної експертизи встановлено, що у момент первинного контакту із автомобілем потерпілий знаходився у вертикальному чи близькому до нього положенні, обернутий задньою поверхнею тіла до транспортного засобу. Покази водія ОСОБА_9 , щодо того, що потерпілий знаходився відносно транспортного засобу в момент наїзду «передньою чи передньою-правою боковою частиною» є неспроможними, так як при такому положенні була б інша локалізація тілесних ушкоджень у потерпілого /т.2 а.п.93-100/;

- висновок експерта № 514А від 24 червня 2014 року, яким встановлено, що за даних дорожніх обставин водій автомобіля марки «ЗАЗ-DAEWOO», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_9 повинен був діяти відповідно до вимог п. 12.3 ПДР України та мав технічну можливість попередити наїзд на пішохода ОСОБА_12 , як шляхом застосування термінового гальмування в момент виникнення небезпеки для руху водію, так і шляхом безпечного об`їзду перешкоди в момент виникнення небезпеки для його руху /т.2 а.п.106-108/.

Зазначені докази спростовують версію обвинуваченого про відсутність у нього технічної можливості уникнення наїзду та розташування пішохода перед наїздом.

В апеляційній скарзі обвинувачений також послався на невідповідність погодних умов при проведенні слідчого експерименту. Однак, як убачається з даного документу ні від кого з учасників даної слідчої дії після його проведення доповнень та зауважень не надходило.

З приводу відмови в допиті свідків, які можуть підтвердити знаходження загиблого в клубі в стані сильного алкогольного сп`яніння, то слід зазначити, що відповідно до висновку експерта № 135 від 14.05.2014 року при судово токсикологічній експертизі в крові трупа ОСОБА_12 виявлено етиловий спирт в концентрації 1, 48 %, що при житті могло відповідати легкому ступеню алкогольного сп`яніння. В даному випадку перебування ОСОБА_14 в такому стані не знаходиться в причинному зв`язку з ДТП, що настала.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що дії ОСОБА_9 вірно кваліфіковані за ч.2 ст.286 КК України.

Таким чином, судом першої інстанції було перевірено наявні докази та встановлено фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення.

Що стосується посилання в апеляційній скарзі обвинуваченого на не підтвердження цивільного позову, то слід зазначити наступне.

Відповідно до вимог ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Винуватість ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, інкримінованого йому слідством і судом доведена в повному обсязі, а тому суд, умотивувавши своє рішення стягнув з обвинуваченого на користь потерпілої 100 000 грн. моральної шкоди, що, на думку колегії суддів відповідає вимогам закону.

Згідно ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст.1201 ЦК України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати.

Потерпілою до позовної заяви додані товарні чеки, які підтверджують її витрати на поминальні обіди та на поховання, а тому суд першої інстанції, враховуючи надані документи постановив стягнути з обвинуваченого на користь потерпілої матеріальну шкоду в розмірі 35 600 грн., яка документально підтверджена.

Не заслуговують на увагу посилання обвинуваченого на не зазначення валюти, якою було здійснено розрахунок потерпілої за придбані нею товари, оскільки в чек вноситься тільки вартість товару, а валюта, яка витрачена на її придбання надрукована в чеку і це гривня.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційних скарг прокурора і обвинуваченого, як і для скасування вироку суду.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України колегія суддів , -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги прокурора та обвинуваченого залишити без задоволення.

Вирок Броварського міськрайонного суду Київської області від 30 жовтня 2014 року щодо ОСОБА_9 залишити без змін.

Судді : підписи