Справа № 1-806
ПОСТАНОВА

05 жовтня 2007 року Оболонський
районний суд міста Києва

у складі: головуючого - судді - МАМОНТОВОЇ 1.Ю.

при секретарі - ВЕЛИЧКО Л.В.

за участю прокурора - ДОМАНІЦЬКОГО М. М.

при попередньому розгляді
кримінальної справи по обвинуваченню ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1 народження за ст. 309 ч.2 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Кримінальна справа по обвинуваченню ОСОБА_1 за ст. 309 ч.2 КК України надійшла до
Оболонського районного суду м. Києва 26.09.2007 року.

Прокурор вважає, що справу можливо призначити до розгляду у
суді.

Обвинувачений ОСОБА_1. на попередній розгляд справи не
з"явився, про день та час розгляду
повідомлявся належним чином.

Заслухавши доповідь прокурора, вивчивши матеріали кримінальної справи, судом встановлено, що під час перевірки справи з обвинувальним
висновком прокурором були суттєво порушені вимоги п.п.2-1, 7,
11 ст. 228 КПК України, а саме не перевірено, чи були додержані під час провадження
досудового слідства вимоги КПК України про забезпечення права обвинуваченого на
захист, чи додержано вимог закону при складанні обвинувального висновку, чи додержано органами досудового слідства всіх інших вимог КПК України.

Згідно ст. 64 КПК
України при провадженні досудового слідства,
дізнання і розгляді кримінальної справи у суді підлягає
доказуванню, подія злочину (час, місце,
спосіб та інші обставини,
вчинення злочину); винність обвинуваченого у вчиненні злочину і мотиви
злочину; обставини, що впливають на
ступінь тяжкості злочину, а також
обставини, що характеризують особу
обвинуваченого, пом'якшують та обтяжують
покарання; характер і розмір шкоди,
завданої злочином.

Відповідно до ст.
16-1 КПК України суд, зберігаючи
об'єктивність і неупередженість, створює
лише необхідні умови для виконання сторонами їх процесуальних обов'язків і
здійснення наданих їм прав, та на суд
покладена лише функція розгляду справи.

Обов'язок же по всебічному, повному і об'єктивному дослідженню обставин
справи покладений на прокурора, слідчого
і особу, яка провадить дізнання, як вказано у
ст. 22 КПК України.

У відповідності до вимог
ст. ст. 132, 223 КПК України у постанові про притягнення
як обвинуваченого та в описовій частині обвинувального висновку, крім іншого,
повинний бути зазначений час вчинення злочину.

Також відповідно до положень ст.
ст. 43, 132. 142 КПК
України, обвинувачення має бути
конкретним, оскільки обвинувачений
вправі знати в чому його обвинувачують і захищатись від пред'явленого
обвинувачення.

Неконкретність обвинувачення є порушенням права на захист
і, в силу ст.
370 КПК України, визнається
істотними порушеннями вимог процесуального закону.

Як убачається з матеріалів кримінальної справи, перевірених в ході дослідження питань, зазначених у
ст. 237 КПК України, а саме з
постанови про притягнення ОСОБА_1. як обвинуваченого від 05.09.2007 року (а.с.
98-100) та обвинувального висновку (116-121) слідчі органи при проведенні
досудового слідства, наведені вимоги
процесуального закону не дотримали, а
саме всупереч вимог ст. ст. 132,
223 КПК України, не зазначили час
вчинення злочину, тобто ОСОБА_1.
пред'явлено неконкретне обвинувачення,
що є порушенням права обвинуваченого на захи ст.

При цьому,
оскільки обвинувальний висновок,
згідно ст. 254 КПК України, підлягає врученню підсудному, з метою забезпечення його права на
захист, неналежне складання цього
важливого процесуального документу також тягне за собою порушення вказаного
права.

Між тим, визнавши
достовірними показання ОСОБА_1., допитаного як обвинуваченого 05.09.2007 року, слідчі органи залишили поза увагою, що в цих показаннях, представлених у справі (а.с. 102-104) і
наведених в обвинувальному висновку, а
також показаннях від 28.07.2007 року (а.с. 85-87) ОСОБА_1. зазначив, що придбав таблетки, які містять психотропну речовину, на початку травня 2007 року близько 12.00год.

Таким чином,
посилаючись безпосередньо на вказані показання, як на допустимі докази, органи досудового слідства не врахували
вимоги ст. 65 КПК України.

Тобто органами досудового слідства допущені такі істотні
порушення кримінально -процесуального закону,
які призвели до суттєвого обмеження гарантованих законом прав
обвинуваченого.

Суд вважає, що без
усунення зазначених порушень вимог КПК України справа не може бути призначена
до судового розгляду.

У відповідності з роз'ясненнями Верховного Суду
України, які викладені у п.10 Постанови
Пленуму ВСУ № 8 від 24.10.2003 року "Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист у
кримінальному судочинстві" недодержання органами досудового слідства
вимог ст. ст. 132,
223 КПК України, є підставою для
повернення справи прокурору для усунення порушень КПК чи для повернення справи
на додаткове розслідування.

На підставі викладеного та
керуючись ст. ст. 237,
240, 244, 249-1 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_1
за ст. 309 ч.2 КК України
повернути прокурору міста Києва для усунення порушень
кримінально-процесуального законодавства.

Постанова оскарженню не підлягає, на неї може бути внесення подання прокурором.