УХВАЛА

Іменем України

15 травня 2007 року м.
Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в складі

головуючого судді
ГОШОВСЬКОГО Г.М.

суддів КОНДОРА
Р.Ю., МАШКАРИНЦЯ М.М.

за участю
прокурора СИРОХМАН
/І.І.

засудженого ОСОБА_1.

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальну
справу за апеляцією засудженого ОСОБА_1. на вирок Хустського районного суду
Закарпатської області від 13
лютого 2007 р.

Цим вироком

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та
мешканця АДРЕСА_1,
українця, громадянина України, неодруженого, не працює, судимого 12.09.2006 р. Хустським
районним судом Закарпатської області за ст. 186 ч. 1
КК України до штрафу в розмірі 900,00
грн.,

засуджено за ст. 190
ч. 2 КК
України до 2-х років
обмеження волі.

Ухвалено: запобіжний захід до набуття вироком законної
сили залишити ОСОБА_1. підписку про невиїзд; цивільний позов потерпілої
ОСОБА_2. задовольнити, стягнувши із засудженого на її користь 5933,00 грн. у
відшкодування матеріальної шкоди.

За вироком суду ОСОБА_1. визнано
винним в тому, що він 12.08.2006
p., близько 2000 к.ч., знаходячись біля буд.АДРЕСА_2, знаючи
про те, що ОСОБА_3 . затриманий працівниками міліції за вчинення
адміністративного правопорушення, з корисливих спонукань, з метою заволодіння
чужим майном, повторно, шляхом обману та зловживання довірою ОСОБА_2, обіцяючи
допомогу в звільненні від відповідальності її чоловіка ОСОБА_3., заволодів її
грошима в сумі 300,00
дол. США, що за відповідним курсом НБУ становить 1515,00 грн., після чого
наступного дня, не зупиняючись на цьому знову заволодів 500,00 дол. США, що за
курсом НБУ становить 2525,00
грн., та 10000,00 російських
рублів, що за курсом НБУ становить 1893,00
грн., чим завдав потерпілій значну шкоду на загальну суму 5933,00 грн.

Засуджений ОСОБА_1., не оспорюючи
фактичних обставин справи та кваліфікації його дій, ставить в апеляції питання
про пом'якшення призначеного

Справа №
11-304/07 Номер
рядка статистичного звіту.

Головуючий у 1-й
інстанції ДЖУГА С Д.
Доповідач КОНДОР Р.Ю

2

покарання шляхом звільнення його від відбування такого з
випробуванням та про відповідну зміну вироку.

Іншими
учасниками процесу вирок не оскаржується.

Заслухавши
доповідь судді, промови: засудженого ОСОБА_1., який підтримав апеляцію та
пояснив, що свою вину у вчиненні злочину він визнає, повністю відшкодував потерпілій
завдану шкоду і остання до нього претензій не має, у вчиненому щиро кається,
просить звільнити його від відбування покарання з випробуванням; прокурора
Сирохман ДА., яка
вважає апеляцію необґрунтованою і просить залишити її без задоволення, а законний
вирок, виключивши з нього заподіяння значної шкоди потерпілій як кваліфікуючу
ознаку злочину - без
зміни, обговоривши доводи апеляції та перевіривши у її межах матеріали справи,
суд приходить до наступного.

Фактичні
обставини справи та кваліфікація дій засудженого за ст. 190 ч. 2 КК України
апеляційним порядком не оспорюються. Свою вину у вчиненні шахрайства ОСОБА_1. в
апеляційному суді визнав, щиро кається. Його вина стверджується також
показаннями потерпілої ОСОБА_2., свідків ОСОБА_4., ОСОБА_3., ОСОБА_5., іншими
дослідженими в судовому засіданні доказами, що узгоджуються між собою і яким
дана належна оцінка.

Разом з тим, у
справі не були враховані положення п. 2
Примітки до ст. 185 КК
України про те, що значна шкода при вчиненні шахрайства визначається із
врахуванням матеріального становища потерпілого та якщо йому спричинені збитки
на суму від 100 до 250 неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян. Отже, при кваліфікації злочину за цією ознакою
підлягали врахуванню положення пп. 6.1.1.
ст. 6, пп. 22.4. ст. 22 Закону України
„Про податок з доходів фізичних осіб" (із змінами), відповідно до яких
станом на 01.01.2006 р. сто
неоподатковуваних мінімумів доходів громадян становили 17500,00 грн.

Крім того, дії
засудженого кваліфіковано одночасно як обман та зловживання довірою потерпілої,
що суперечить диспозиції ст. 190
КК України, яка визначає їх як різні кваліфікуючі ознаки злочину. За
обставинами справи мало місце саме зловживання довірою потерпілої з боку
засудженого, який, скориставшись обстановкою, одержав від неї гроші нібито для
передачі посадовим особам органу внутрішніх справ за звільнення ОСОБА_3., в той
час, коли це зобов'язання він не мав наміру виконувати, а одержані гроші - одразу збирався
привласнити.

На час розгляду
справи апеляційним судом, завдану злочином шкоду засуджений відшкодував
повністю, потерпіла ОСОБА_2. до нього ніяких претензій не має, що, крім
пояснення засудженого, стверджується й нотаріально посвідченою заявою
потерпілої від 09.05.2007
р.

Відповідно до
ст.ст. 323-324, ст. 365 ч. 1 КПК України,
ст.ст. 65, 75 КК
України, суд, забезпечивши належний розгляд кримінальної справи, постановляє
законний і обґрунтований вирок та призначає покарання, необхідне і достатнє для
виправлення особи та попередження нових злочинів, за наявності підстав, особа
може бути звільнена від відбування покарання з випробуванням, апеляційний суд
перевіряє вирок суду першої інстанції в межах апеляції та зобов'язаний прийняти
рішення на користь особи, якщо розгляд апеляції дає для цього підстави.
Підстави для зміни вироку передбачені, зокрема, ст.ст. 367, 372, ст. 373 ч. 1 п.п. 1, 4 КПК України.

3

Суд першої
інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та кваліфікував дії
засудженого ОСОБА_1. за ст. 190
ч. 2 КК
України як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство),
вчинене повторно, винність його в цьому злочині доведена та стверджується
сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів.

Поряд з цим, суд
безпідставно зазначив у вироку такі кваліфікуючі ознаки злочину, як вчинення
ОСОБА_1. шахрайства шляхом обману та заподіяння ним значної шкоди потерпілому.

Ці обставини, що
впливають на обсяг доведеного обвинувачення, а також визнання засудженим в
апеляційному суді вини у вчиненні злочину, щире каяття та добровільне відшкодування
завданого збитку - тобто
обставини, які пом'якшують покарання, в сукупності з позицією потерпілої в
справі, характером та тяжкістю вчиненого злочину, слід врахувати при
призначенні покарання.

З урахуванням
викладеного, апеляційний суд приходить до висновку, що наведені обставини
істотно знижують ступінь суспільної небезпеки вчиненого та особи винного, тому
суд вважає, що виправлення засудженого ОСОБА_1. можливе без надмірно суворого
за даних обставин реального відбування покарання, йому слід пом'якшити
покарання та призначити його із застосуванням іспитового строку (ст. 75 КК України).

За таких
обставин, апеляцію засудженого слід задовольнити, а вирок суду першої інстанції
змінити щодо обсягу обвинувачення, визнаного судом доведеним в частині кваліфікуючих
ознак злочину, та призначення покарання засудженому.

Керуючись ст.ст.
365, 366 КПК
України, апеляційний суд -

ухвалив:

Апеляцію засудженого ОСОБА_1.
задовольнити, вирок Хустського районного суду Закарпатської області від 13 лютого 2007 р. щодо нього
-зміни-т и .

Виключити з
вироку вказівку на вчинення шахрайства шляхом обману, а також на заподіяння ним
значної шкоди потерпілому як на кваліфікуючі ознаки злочину.

Застосувати до
засудженого ОСОБА_1 ст. 75
КК України, звільнити його від відбування призначеного за ст. 190 ч. 2 КК України
покарання у вигляді 2-х (двох)
років обмеження волі з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не
вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов'язки та застосувати
щодо нього іспитовий строк тривалістю в 1
(один) рік 6 (шість)
місяців. Покласти на ОСОБА_1. обов'язки не виїжджати за межі України на
постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи,
повідомляти ці органи про зміну місця проживання, роботи або навчання.

В решті залишити вирок без зміни.