АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/549/15 Справа № 705/2033/15-к Категорія ч.1 ст.190 КК УкраїниГоловуючий по І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 червня 2015 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах Апеляційного суду Черкаської області в складі:

Головуючого - судді суддів секретаря ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
прокурораОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси кримінальне провадження за апеляцією прокурора, який брав участь у кримінальному провадженні в суді першої інстанції на вирок Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 20 квітня 2015 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка

с. Кочержинці Уманського району Черкаської області, українка,

громадянка України, освіта вища, не працююча, має на утриманні двох

неповнолітніх дітей, проживаюча за адресою:

АДРЕСА_1 , зареєстрована за адресою:

АДРЕСА_2 , раніше не судима,

визнана винною у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого 1 ст.190 КК України та призначено їй покарання у вигляді штрафу у сумі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Вирішено долю речового доказу

в с т а н о в и л а :
Згідно вироку ОСОБА_7 визнана винною та засуджена за те, що вона 18.06.2014 року в приміщенні Уманського міського центру зайнятості, який розташований по вул. Горького, 35 в м.Умань Черкаської області, діючи умисно та цілеспрямовано, переслідуючи корисливий мотив, з метою заволодіння грошовими коштами, які належать державі, шляхом обману, який полягав у повідомленні та подальшому внесенні неправдивих відомостей до персональної картки № НОМЕР_1 Уманського міського центру зайнятості щодо відсутності в неї інших доходів, які підлягають оподаткуванню, отримуючи дохід від ТОВ «Круїз-Авто» за здачу в оренду належного їй на праві власності автомобіля «Мерседес Бенц 312», реєстраційний номер НОМЕР_2 , незаконно отримала статус безробітної та незаконно отримала нарахування на банківський рахунок Черкаського ГРУ ПАТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_7 , - грошових коштів в сумі 19 177,92 грн., в якості виплати допомоги по безробіттю, які належать державі, в особі Уманського міського центру зайнятості, якими в період часу з 30.06.2014 року по 30.01.2015 року заволоділа, чим спричинила матеріальну шкоду державі на вищевказану суму.

Не оспорюючи доведеності вини обвинуваченої ОСОБА_7 , прокурор, який брав участь у кримінальному провадженні в суді першої інстанції подав апеляційну скаргу в якій він, вважає, що вирок Уманського міськрайонного суду Черкаської області відносно ОСОБА_7 підлягає до зміни через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, оскільки відповідно до ч.1 ст.53 КК України штраф - грошове стягнення, що накладається судом у випадках і розмірі, встановлених Особливою частиною КК, з урахуванням положень частини другої ст. 53 КК України.

Згідно ч.2 ст.53 КК України покарання у виді штрафу призначається судом не у твердій сумі, а в ставках неоподаткованого мінімуму доходів громадян, який встановлений законодавством України на момент ухвалення вироку.

У пункті 5 підрозділу 1 розділу XX Податкового кодексу України зазначено - якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

За частиною першою ст.190 КК України покарання за цим законом

призначається у виді штрафу в розмірі до 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Таким чином, призначення ОСОБА_7 штрафу у твердій грошовій

формі є неправильним застосуванням кримінального закону.

Заслухавши доповідь судді, міркування прокурора, який просив задовольнити апеляцію прокурора з вказаних в ній мотивів, вивчивши матеріали кримінального провадження і перевіривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення з наступних підстав.

Висновок суду про винність ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення за яке вона засуджена ґрунтується на доказах, які були досліджені судом в порядку ч.3 ст.349 КПК України та отримали його вірну оцінку, а тому колегія суддів не перевіряє фактичні обставини справи, оскільки учасники кримінального провадження позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи, що до речі ними і не оскаржуються.

Дії обвинуваченої ОСОБА_7 за ч.1 ст.190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману, судом першої інстанції кваліфіковано вірно.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_7 судом першої інстанції були взяті до уваги всі обставини кримінального провадження, наявність пом`якшуючих її вину обставин, а саме: щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку, наявність на її утриманні двох неповнолітніх дітей та відсутність обтяжуючих її вини обставин, наявність позитивної характеристики відносно обвинуваченої за місцем проживання, в зв`язку з цим колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно дійшов висновку про можливість призначення обвинуваченій ОСОБА_7 мінімальної міри покарання.

При призначенні покарання ОСОБА_7 судом першої інстанції належним чином були виконані вимоги ст.65 КК України, оскільки призначене їй покарання є розмірним і достатнім скоєному нею.

Згідно резолютивної частини вироку ОСОБА_7 призначено покарання за ч.1 ст. 190 КК України у виді штрафу в сумі 850 грн..

Відповідно до ч.1,2 ст.53 КК України штраф - це грошове стягнення, що накладається судом у випадках і розмірі, встановлених в Особливій частині КК України, з урахуванням положень частини другої даної статті. Розмір штрафу визначається судом залежно від тяжкості вчиненого злочину та з урахуванням майнового стану винного в межах від тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян до п`ятдесяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, якщо статтями Особливої частини КК України не передбачено вищого розміру штрафу.

Тобто покарання у виді штрафу призначається судом не у твердій сумі, а в ставках неоподаткованого мінімуму доходів громадян, який встановлений законодавством України на момент вчинення злочину.

Згідно з п.5 підрозділу 1 розділу XX «Перехідних положень» Податкового кодексу України розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян становить 17 грн..

Всупереч приписам КК України ОСОБА_7 розмір покарання у виді штрафу визначений не у неоподатковуваних мінімумах доходів громадян, а у грошовому еквіваленті, що є неприпустимим.

З урахуванням викладеного, вирок Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 20 квітня 2015 року підлягає зміні в частині призначеного обвинуваченій ОСОБА_7 покарання, а апеляція прокурора підлягає до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 413 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 20 квітня 2015 щодо ОСОБА_7 змінити.

Вважати ОСОБА_7 засудженою за ч.1 ст.190 КК України з призначенням їй покарання у виді 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн..

В решті частини цей же вирок залишити без змін.

Ухвала вступає в законну силу з моменту проголошення апеляційним судом, але може бути оскаржена в касаційному порядку на протязі 3-х місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий :

Судді :