Справа
№ 1-4 /08
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2008 року м.Монастирище

Монастирищенський районний суд Черкаської
області в складі:

головуючого-судді: Ротаєнко Д.С.

при секретарі: Пугач В.І.

з участю прокурора: Мінька
В.К., Бебешка М.М.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Монастирище справу про
обвинувачення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с.Коритня Черкаської
області, українця, громадянина України,
освіта середня, одруженого, має на утриманні трьох малолітніх дітей, не
працюючого, жителя АДРЕСА_1, раніше судимого 22 червня 1998 року
Монастирищенським районним судом Черкаської області за ч.3 ст.81, ч.1 ст.89 КК
України до 3 років позбавлення волі з відстрочкою виконання вироку на 2 роки,
судимість погашена,

за ч.1 ст.122 КК України,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 17
березня 2007 року о 17 годині, перебуваючи в с.Коритня
Монастирищенського району Черкаської області, прийшов до будинку ОСОБА_2, що
розташований по АДРЕСА_2, для
встановлення чи не викрав він його рулетку, після чого разом із ОСОБА_2. пішли
на подвір»я громадянина ОСОБА_3, де на грунті особистих неприязних відносин
умисно наніс удар рукою в лице від чого останній упав, в результаті чого
ОСОБА_2 отримав середнього ступеню тяжкості тілесні ушкодження, у вигляді:
підвивих правового гомілково-ступеневого суглобу, розрив міжгомілкової зв»язки,
що спричинили тривалий розлад здоров»я.

Підсудний
на стадії досудового та судового слідства визнав повністю, у вчиненому розкаявся,
пояснивши при цьому, що 17 березня 2007 року він копав
криницю у ОСОБА_3 в с.Коритня. Із собою взяв свої інструменти. Після закінчення
роботи він виявив, що зникла рулетка. Він подумав, що її міг викрасти ОСОБА_2,
так як до цього бачив його на території подвір»я. Після цього він прийшов до будинку ОСОБА_2,
що розташований в с.Коритня для того, щоб вияснити чи він забрав його рулетку.
ОСОБА_2 почав заперечувати. Після цього, вони пішли на подвір»я до ОСОБА_3 так
як ОСОБА_2. сказав, що покаже де
рулетка, а коли вони підійшли до будинку, то ОСОБА_2 знову заперечив викрадення
ним рулетки і там він один раз ударив по лиці ОСОБА_2. ОСОБА_2 від удару упав і він ще раз ударив
його ногою в область ніг. Вважає, що від його удару такі тілесні ушкодження
потерпілий не міг отримати. Крім цього, потерпілий у лікарню звернувся на
третій день після побиття ним, а тому вважає, що ушкодження йому могли бути
заподіяні іншими особами. Цивільний позов прокурора в інтересах
Монастирищенської РЦЛ визнає повністю. Цивільний позов потерпілого визнає в розмірі 1000 гривень.

Крім повного визнання вини підсудним, його
вина у вчиненні злочину доведена доказами, добутими у встановленому законом
порядку в ході досудового слідства та дослідженими під час судового слідства, а
саме:

- показаннями потерпілогоОСОБА_2, який показав суду, що підсудний зайшов до
нього у будинок і запитав де рулетка, він у відповідь запитав, яка рулетка?
Підсудний пояснив йому, що у нього пропала рулетка на подвір»ї у ОСОБА_3, але
він заперечив викрадення. Тоді ОСОБА_1 почав наносити удари руками та
ногами в різні частини тіла: по голові,
рукам, тулубу, ногам, спині. Потім вони вийшли і пішли до будинку ОСОБА_3, щоб
встановити куди ділася рулетка. На подвір»ї ОСОБА_3 підсудний знову наніс йому
удари від яких він упав, а потім підсудний наносив удари ногами. На шум вибігла
ОСОБА_3 і сказала, щоб він перестав його
бити. Після цього підсудний залишив його і він ледве дійшов додому, так як
після побиття сильно заболіла нога. Більше ніхто йому тілесних ушкоджень не
заподіював: ні до підсудного, ні після нього. У лікарню звернувся пізніше, так
як викликав швидку, а вона не приїхала і тоді батьки завезли його у лікарню 20
березня 2007 року. Просить підсудного не позбавляти волі та стягнути на його
користь у відшкодування матеріальної та моральної шкоди 1000 гривень, зменшивши
розмір пред»явленого позову;

- показаннями свідка ОСОБА_4, який
показав суду, що потерпілий є його сином. У той день ввечері він з дружиною
ОСОБА_5 приїхали провідати сина. Він поскаржився їм, що його побив чоловік,
який копав криницю за те, що у нього пропала рулетка. Він завіз сина у лікарню,
а потім повідомив працівників міліції. Возив сина на експертизи в м.Умань. Син
розповідав йому, що підсудний бив його руками і ногами в різні частини тіла у
нього вдома і на подвір»ї у ОСОБА_3;

- показаннями свідка ОСОБА_5, яка
показала суду, що потерпілий є її сином. У той день ввечері вона з чоловіком
ОСОБА_4 приїхали провідати сина. Він поскаржився їм, що його побив чоловік. Син
розповідав, що підсудний бив його руками і ногами по ребрах і ногах;

- показаннями свідка ОСОБА_3, яка
показала суду, що потерпілий у той день був у стані сильного алкогольного
сп»яніння. Підсудний хотів ударити потерпілого, але не дістав його і потерпілий
сам упав. Чи бив підсудний потерпілого, вона не бачила. Пояснення, які
підписані нею, вона підписала не читаючи. ЇЇ свідчення правильно описані у
протоколі допиту її в якості свідка, такі ж вона дає і у судовому засіданні;

- висновком судово-медичної
експертизи № 86 мд/162 від 16 квітня 2007 року, згідно якого у ОСОБА_2 мали
місце середнього ступеню тяжкості тілесні ушкодження у вигляді: підвивих
правового гомілково-ступеневого суглобу, розрив міжгомілкової зв»язки, що
спричинили тривалий розлад здоров»я (а.с.27);

- висновком експерта № 86мд/162/286
від 26.06.2007 року, згідно якого виявлений у гр.-наОСОБА_2,1953 року
народження, вивих правого гомілково-ступеневого суглобу з розривом між
гомілкової зв»язки характерний для падіння з висоти власного зросту з
фіксованою стопою і розворотом тіла. При безпосередньому нанесенні ударів
руками чи ногами таке пошкодження утворитись не могло (а.с.98);

- висновком судово-медичної
експертизи № 86 м/д/162/530 від 09 січня 2008 року, згідно якого уОСОБА_2, 1953
року народження виявлено вивих правого гомілково-ступневого суглобу з розривом
між гомілкової зв»язки, що виникли від дії тупих твердих предметів, цілком
можливо від падіння з висоти власного зросту з фіксованою стопою і розворотом
тулуба, відносяться до ушкоджень середнього ступеня тяжкості, що спричинили
тривалий розлад здоров2я. Вказане падіння могло бути спричинене внаслідок удару
в ділянку лиця чи удару або поштовху в грудну клітку, як вказує ОСОБА_1. та
ОСОБА_2. (а.с.112).

В діях підсудного суд вбачає ознаки
складу злочину - хуліганства, але, оскільки, ні прокурором, ні потерпілим, не
заявлено клопотання про збільшення обсягу обвинувачення, суд приймає рішення в
межах пред»явленого обвинувачення у відповідності до ст.275 КПК України.

Оцінюючи зібрані у справі докази, в їх сукупності в результаті повного,
всебічного та об”єктивного дослідження їх в судовому засіданні, суд
вважає, пред”явлене обвинувачення
доведеним частково, оскільки, органом досудового
слідства ОСОБА_1 обвинувачується у тому, що він 17 березня 2007 року о
17 годині, перебуваючи в с.Коритня Монастирищенського району Черкаської
області, прийшов до будинкуОСОБА_2, що розташований в с.Коритня, де на грунті
особистих неприязних відносин умисно наніс удари руками та ногами в область
голови, тулубу та ніг останнього, причинивши йому середнього ступеню тяжкості
тілесні ушкодження, у вигляді: підвивих правового гомілково-ступеневого
суглобу, розрив міжгомілкової зв»язки, що спричинили тривалий розлад здоров»я, що
не знайшло свого підтвердження в ході судового слідства, так як тілесні ушкодження
середнього ступеня потерпілий отримав на подвір»ї ОСОБА_3, в результаті падіння
від удару в лице, що підтверджується показаннями підсудного, потерпілого та
висновком експерта, що при безпосередньому нанесенні руками чи ногами таке пошкодження утворитись
не могло (а.с.98).

Тому дії ОСОБА_1 суд кваліфікує за
ст.128 КК України, як необережне середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Призначаючи підсудному покарання, суд
виходить з характеру та ступеня суспільної небезпечності та тяжкості вчиненого злочину,
характеристики підсудного, яка за місцем проживання є позитивною.

Обставинами,
що пом”якшують покарання підсудного, суд визнає
щире каяття, наявність на утриманні 3 малолітніх дітей.

Обставин,
що обтяжують покарання підсудного, судом не встановлено.

Враховуючи
те, що підсудним вчинено злочин невеликої тяжкості, він раніше судимий, але судимість погашена, позитивно характеризується, з
врахуванням обставин, що пом»якшують покарання, суд вважає за можливе призначити йому
покарання у вигляді обмеження волі. Суд вважає, що підстав
для застосування відносно нього іншого виду покарання, передбаченого ст.128
КК України, та ст.69 КК України немає. Суд вважає, що підстав для закриття провадження у справі на підстави ст.45
КК України відносно підсудного немає, так як він заподіяну шкоду у
добровільному порядку не відшкодував.

Цивільний позов прокурора в інтересах Монастирищенської ЦРЛ задоволити
повністю в зв»язку із визнанням його підсудним.

Цивільний позов потерпілого
задоволити повністю в зв»язку із визнанням його підсудним.

На
підставі викладеного та керуючись ст.ст.323,324 КПК України, суд

з а с у д и в:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.128 КК України та призначити покарання у
вигляді 2 (двох) років обмеження волі.

На підставі п.б ст.1 Закону України «Про амністію» № 955-V від 19 квітня 2007 року ОСОБА_1 від відбування
призначеного покарання
звільнити.

Міру запобіжного заходу
відносно засудженого до вступу вироку в законну силу залишити попередню -
підписку про невиїзд.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Монастирищенської ЦРЛ витрати за
лікуванняОСОБА_2 в сумі 626 гривень 60 коп на р/р3071 МФО 854018 код
02005390 УДК в Черкаській області «Монастирищенська центральна районна
лікарня».

Стягнути з ОСОБА_1 на користьОСОБА_2
у відшкодування матеріальної та моральної шкоди 1000 гривень.

Вирок
може бути оскаржений в апеляційному порядку до апеляційного суду Черкаської
області протягом 15 діб з дня проголошення через Монастирищенський районний
суд.

Суддя: Д.С.Ротаєнко