ВИРОК

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ Справа
№1-26/2008 рік

05 лютого
2008 року Малинський районний суд
Житомирської області

під
головуванням судді Збицької
К.Д.

з
участю прокурора Сивця
А.М.

захисників ОСОБА_4,
ОСОБА_5

секретаря Гузікової
І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в
місті Малині кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1
народження, уродженця міста Малина
Житомирської області, українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, неодруженого, не
працюючого, мешканця АДРЕСА_1, не судимого

за ст.
185 ч.2 Кримінального кодексу України;

ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_2 народження, уродженця міста Малина Житомирської області,
українця, громадянина України, з
базовою загальною середньою освітою, не працюючого, мешканця
АДРЕСА_2, не судимого

за ст.185 ч.2
Кримінального кодексу України;

ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_3 народження, уродженця міста Малина
Житомирської області, українця,
громадянина України, з початковою
середньою освітою, учня 9-го класу
Малинської загальноосвітньої школи №3, мешканця АДРЕСА_3, не
судимого

за ст.185 ч.2
Кримінального кодексу України;

встановив
:

28
жовтня 2007 року біля 23-ї години неповнолітні
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за попередньою змовою
групою осіб на площі Базарній в місті Малині вчинили крадіжку з салону належного ОСОБА_6 автомобіля
„Мерседес Спринтер” державний номер НОМЕР_1 належних йому речей: автомагнітоли марки „Sony” CDX-F 7750 S з
пультом дистанційного управління вартістю 935грн., двох записників в шкіряній
обгортці вартістю по 7грн. за один на суму 14грн., щоденника для ділових
записів вартістю 10грн., підзарядного пристрою до мобільного телефону „Nokia”
вартістю 5грн.

Викраденням
майна ОСОБА_6 завдано майнової шкоди на суму 964грн.

Продовжуючи
свою злочинну діяльність 04 листопада 2007 року біля 22 години ОСОБА_2 та ОСОБА_1 повторно за попередньою
змовою між собою та з ОСОБА_3 групою осіб, розподіливши між собою ролі, на подвір'ї
будинку АДРЕСА_4 вчинили крадіжку автомагнітоли марки „Pioneer”
вартістю 675грн. з салону належного ОСОБА_7 автомобіля „Фольксваген”, чим
завдали власнику майнової шкоди.

Підсудні
визнали свою вину повністю.

У суді
підсудний ОСОБА_1 підтвердив обставини,
викладені в обвинуваченні, та показав, що 28 жовтня минулого року він зустрівся з ОСОБА_2. Біля 21-ї
години вони домовились викрасти
аудіотехніку з будь-якого автомобіля, який стоїть у темному місці без нагляду
та сигналізації, продати її та
використати гроші на свої потреби. Такий автомобіль знайшли на площі Базарній.
ОСОБА_2 спостерігав за обстановкою, а він проник всередину салону, від'єднав
проводи, витягнув автомагнітолу, з панелі взяв два маленьких блокнота, з
переднього пасажирського сидіння пульт дистанційного управління та

2.

підзарядний пристрій.
Пересвідчившись, що в блокнотах грошей немає, викинули їх у бак для
сміття. Автомагнітолу з дистанційним управлінням запропонували купити таксисту
ОСОБА_8, а коли той відмовився,
продали ОСОБА_9 біля магазину „Соборний” на площі Соборній
за 130 гривень. Таксистів запевнили, що ці речі не крадені. Гроші витратили
спільно з ОСОБА_2 на пиво, цукерки, цигарки та інші товари. 38 гривень заплатили ОСОБА_8 за
поїздки по місту на таксі. ОСОБА_2 дав 10 гривень, решту розтратив.
Підзарядний пристрій викинув на вулиці Чкалова.

04
листопада 2007 року після 17-ї години зустрілись з ОСОБА_2 та ОСОБА_3, гуляли
по місту. Коли стемніло, він запропонував хлопцям піти в район паперової
фабрики, пошукати автомобіль, з якого можна було б знову вчинити крадіжку
аудіотехніки, продати її та отримати гроші. Хлопці погодились. Біля 22-ї години
на вулиці Гагаріна у дворі багатоповерхівки побачили мікроавтобус білого
кольору „Фольсваген”. За домовленістю ОСОБА_3 пішов в одну сторону від
автобуса, а ОСОБА_2 в іншу спостерігати, щоб ніхто їх не викрив, а в разі появи сторонніх осіб подав сигнал. В цей час
він проник всередину мікроавтобуса, вийняв аудіомагнітолу, сховав за пазуху і
разом з хлопцями пішли до паперової фабрики, де
показав її ОСОБА_3 та ОСОБА_2. Як і першого разу вирішили продати її
таксистам. Бажаючих купити в центрі міста не знайшлося. Тоді вони пішли додому
до ОСОБА_10 на вулицю Чкалова. По дорозі ОСОБА_3 залишив їх та пішов додому.
ОСОБА_10 погодився купити аудіомагнітолу, але лише за 100грн., з яких дав їм
40, решту обіцяв віддати пізніше. Гроші вони розтратили з ОСОБА_2.

Підсудні
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 дали аналогічні показання. Вони також ствердили, що
пропозиція вчинити злочин як перший, так і другий раз надійшла від ОСОБА_1.
ОСОБА_3 також показав, що він спочатку не погоджувався на крадіжку, але потім
підтримав хлопців. Участі в реалізації автомагнітоли ОСОБА_10 не приймав і
грошей від ОСОБА_1 не отримував.

Всі
підсудні щиро каються. ОСОБА_2 7.11.2007р. написав явку з повинною (а.с.2).

Крім
особистого визнання вини винуватість підсудних доведена показаннями потерпілих,
свідків, письмовими доказами.

Потерпілі
ОСОБА_6 та ОСОБА_7 звернулися в райвідділ міліції з заявами про крадіжку
(а.с.3,16). В своїх показаннях, які
оголошені судом (а.с.115,118), вони підтвердили факти викрадення в нічну пору з
належних їм автомобілів у їх відсутності автомагнітол марки „Sony” CDX-F 7750 S та „Pioneer”.
Цивільні позови не заявляли.

Опитаний
судом свідок ОСОБА_8 показав, що в кінці жовтня минулого року близько 23-ї
години він з автомобілем знаходився на стоянці автомобілів-таксі неподалік від
меморіалу. До нього підійшов ОСОБА_1 з незнайомим йому хлопцем, запропонував
купити автомагнітолу „Sony”, запевнивши, що нею йому повернули борг. Він
відмовився, проте запропонував звернутися до
інших таксистів. Цю автомагнітолу купив ОСОБА_9, попередньо перевіривши
в його автомобілі її справність. Через
тиждень ОСОБА_1 з двома хлопцями вдруге підходив до нього в центрі міста й
знову пропонував купити автомагнітолу. Це викликало у нього сумніви щодо
законності її придбання. В цей день ніхто із таксистів не погодився купити і
хлопці пішли від них.

За
показаннями свідка ОСОБА_10 він купив на
початку листопада минулого року в ОСОБА_1 та ОСОБА_2, які прийшли до нього
додому біля 22-ї години, автомагнітолу марки „Pioneer” за 100грн.. Підсудні запевнили, що вона не
крадена. 40грн. він віддав зразу, а решту 60грн. пообіцяв віддати наступного
дня, але крадіжка була викрита

3.

працівниками міліції, яким він добровільно передав
автомагнітолу, що підтверджено його заявою (а.с.21).

Показання
зазначених свідків відповідають показанням самих підсудних щодо способу
реалізації викрадених ними речей.

При
відтворенні обстановки та обставин події всі підсудні розказали та показали,
яким способом та за яких обставин вони
вчиняли крадіжки (а.с.49-51, 52-57,
58-62). Їхні показання під час проведення зазначеної слідчої дії
відповідають даним ними у судовому засідання та не суперечать одні одним. При
цьому всі вони зазначили, що ОСОБА_1, розподіливши ролі, залишав ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 спостерігати за навколишньою обстановкою, а сам проникав в салон
автомобіля та від'єднував автомагнітоли.

Вартість автомагнітоли
марки „Sony” CDX-F 7750 S визначена висновком товарознавчої експертизи №5/526 від 20.11.07р. в сумі 935грн.
(а.с.91-93), автомагнітоли „Pioneer” - висновком товарознавчої експертизи №5/525 від
20.11.07р. в сумі 675грн. (а.с.103-105), а
блокнотів, щоденника та підзарядного пристрою - довідкою кооперативного
ринку (а.с.112). Ці суми ніким не оспорюються.

Речові
докази оглянуті слідчим (а.с.109). Автомагнітола „Pioneer” повернута її власнику ОСОБА_7 під розписку
(а.с.218), а „Sony”
приєднана до справи (а.с.110).

Аналізуючи
досліджені докази в їх сукупності суд визнає доведеною участь та винуватість
підсудних в таємному викраденні чужого майна. - крадіжці, вчиненій за
попередньою змовою групою осіб, а ОСОБА_1 та ОСОБА_2 також повторно. Підсудні діяли свідомо, умисно, мали
корисливий мотив. За цими ознаками суд
кваліфікує їхні дії за ч.2
ст.185 Кримінального кодексу України.

Призначаючи
покарання, суд враховує, що підсудні раніше до кримінальної відповідальності не
притягувалися, вперше вчинили злочин
середньої тяжкості. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не працюють і не навчаються. ОСОБА_3
навчається в 9-му класі загальноосвітньої школи. Всі підсудні характеризуються
позитивно. Свою вину вони визнали, щиро
розкаялись, сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані матеріальні збитки,
вчинили злочин у неповнолітньому віці, являються дітьми, потерпілими від
Чорнобильської катастрофи, ОСОБА_2 з'явився зі зізнанням, що відповідно до
ст.66 КК суд визнає обставинами, які пом'якшують покарання. Обставин, що обтяжують
покарання, судом не встановлено.

Проте
суд також враховує, що ОСОБА_1 являється ініціатором вчинення обох злочинів та
активним його виконавцем. ОСОБА_3 у
15-річному віці приймав пасивну участь у вчиненні однієї крадіжки, матеріальної винагороди за свої дії не
отримав, щиро розкаявся, його поведінка є бездоганною і на момент постановлення вироку він не
потребує застосування покарання.

З огляду на
наведене суд находить за необхідне й
достатнє для виправлення підсудних та попередження вчинення ними нових злочинів
призначити покарання у межах санкції
статті, за якою вони засуджуються, у виді позбавлення волі із звільненням ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від його
відбування з випробуванням та іспитовим строком на підставі ст.104
Кримінального кодексу України, а ОСОБА_3 звільнити від покарання із застосуванням
такого примусового заходу виховного характеру як передача під нагляд матері на підставі ст.105
ч.2 п.3 цього Кодексу.

Відповідно до
ст.93 КПК України суд покладає на підсудних витрати на проведення судових
експертиз в сумі 204грн.70коп. (а.с.74,90,102).

Речові докази
підлягають поверненню за належністю потерпілим.

4.

Керуючись
ст.ст.323,324,327 Кримінально-процесуального кодексу України,

засудив :

визнати
винними ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 у вчиненні злочинів, передбачених ст. 185
ч.2 Кримінального кодексу
України, та призначити покарання:

- ОСОБА_1 -
три роки шість місяців позбавлення волі,

- ОСОБА_2 - три роки позбавлення волі.

- ОСОБА_3 - два роки позбавлення
волі.

На підставі
ст.104 КК України звільнити засудженого ОСОБА_1 А.В. від відбування призначеного покарання за
умови, що він протягом визначеного судом іспитового строку один рік шість
місяців не вчинить нового злочину та
виконає покладений на нього відповідно до п.3 ч.1ст.76 КК обов'язок повідомляти
органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи або
навчання.

На підставі
ст.104 КК України звільнити засудженого ОСОБА_2 В.М. від відбування призначеного покарання за
умови, що він протягом визначеного судом іспитового строку один рік не
вчинить нового злочину та виконає покладений на нього відповідно до п.3
ч.1ст.76 КК обов'язок повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про
зміну місця проживання, роботи або навчання.

ОСОБА_3 на підставі ст.105 КК України
звільнити від покарання із застосуванням примусового заходу виховного характеру - передачі під
нагляд матері ОСОБА_11 до досягнення ним
повноліття.

Запобіжний захід
до набрання вироком законної сили залишити підписку про невиїзд.

Речові
докази повернути потерпілим:
автомагнітолу марки „Sony” CDX-F 7750 S -
ОСОБА_12, автомагнітолу „Pioneer” - ОСОБА_7,
якому вона передана на зберігання.

Стягнути
із засуджених ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3
по 68грн.23коп. з кожного на відшкодування витрат по проведенню
дактилоскопічної та товарознавчих експертиз на р/р 0096 в банку УДК в
Житомирській області, МФО 811039, одержувач НДЕКЦ при УМВС України в
Житомирській області, код 25574601. У разі відсутності у неповнолітніх ОСОБА_1,
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 майна, достатнього для відшкодування витрат, до набуття ними цивільної дієздатності витрати у частці, якої не вистачає, або у
повному обсязі стягувати з батьків неповнолітніх засуджених - ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_11, виходячи
із 68грн.23коп. з кожного.

На вирок
суду може бути подана апеляція до
апеляційного суду Житомирської області через Малинський районний суд
протягом п'ятнадцяти діб з моменту його проголошення.

Головуюча