Справа № 739/705/13-к провадження № 11-кп/795/149/2013 Головуючий у І інстанції Іващенко А.І.
Категорія - ч.3 ст. 185 КК Доповідач Антипець В. М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 липня 2013 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіАнтипець В. М.
суддів: Карнауха А. С., Шахової О. Г.

при секретарі Оскірко Ю. І.

з участю учасників кримінального провадження:

прокурора Шваб Л. В.

захисника-адвоката Костюченка В. К.

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000036,

щодо ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця Коношського району Архангельської області Російської області Російської Федерації, громадянина Росії, з вищою освітою, не працюючого, який не має визначеного місця реєстрації та проживання на території України, раніше не судимого,

обвинуваченого за ч. 3 ст.185 КК України,

за апеляційними скаргами захисника-адвоката Костюченка В. К. та обвинуваченого ОСОБА_3 на вирок Новгород - Сіверського районного суду Чернігівської області від 16 травня 2013 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком ОСОБА_3 засуджений за ч.3 ст.185 КК України на 4 роки 9 місяців позбавлення волі.

Питання про долю речових доказів і документів було вирішено у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави 9 688 гривень процесуальних витрат за проведення судових експертиз.

ОСОБА_3 визнаний винуватим в тому, що 22 січня 2013 року, переслідуючи мету таємного викрадення чужого майна, через відчинене вікно, проник у приміщення Петро - Павловського храму, розташованого на території Спасо - Преображенського монастиря, що знаходиться за адресою: вул. Пушкіна 1 м. Новгород - Сіверський Чернігівської області, звідки викрав ікону «Св. Георгія Побєдоносця», яка не має історико - культурної цінності, вартістю 5 500 гривень, та ікону Божої Матері «Боголюбської», яка має історико - культурну цінність, вартістю 12 000 гривень.

Окрім двох ікон, ОСОБА_3 із приміщення Петро - Павловського храму, із середини кіоту ікони «Леньківська Божа Матір», яка висіла на стіні храму, були викрадені : ладанка 585 проби вагою 4, 58 гр., каблучка з нанесенням діамантів грані 585 проби вагою 1, 23 гр., декоративна каблучка 585 проби вагою 1, 36 гр., браслет 585 проби вагою 2, 76 гр., хрестик 585 проби вагою 1, 03 гр., хрестик 585 проби вагою 2, 76 гр., каблучка 925 проби вагою 2, 7 гр., каблучка 925 проби вагою 1, 4 гр., каблучка 925 проби вагою 2, 17 гр., ланцюжок 925 проби вагою 5, 98 гр., ладанка 925 проби вагою 9, 51 гр., хрестик 875 проби вагою 1, 6 гр., сережки 875 проби вагою 2, 86 гр., одна сережка 925 проби вагою 2, 24 гр., які згідно висновку судової товарознавчої експертизи складають сумарну вартість 8 139, 12 грн..

Одночасно ОСОБА_3 були викрадені інші прикраси: каблучка 583 проби вагою 3, 73 гр. вартістю 1 939, 60 грн., каблучка 585 проби вагою 2, 01 грами вартістю 1 185, 90 грн., каблучка 585 проби вагою 3, 19 гр. вартістю 1 882, 10 грн., каблучка 585 проби вагою 1, 85 гр. вартістю 1 091, 50 грн., брошка 585 проби вагою 2, 66 гр. вартістю 1 569, 40 грн., сережки 585 проби вагою 1, 43 гр. вартістю 843, 70 грн., каблучка 925 проби вагою 1, 85 грн. вартістю 74 грн., каблучка 925 проби вагою 4, 96 гр. вартістю 198, 40 грн., сережки 875 проби вагою 7 42 гр. вартістю 259, 70 грн., біжутерія, вартістю 40 грн., брошка у вигляді квітки вартістю 30 грн., буси зі скляних камінців - 25 грн., ланцюжок з металу білого кольору довжиною 60 см. - 25 грн., ланцюжок з металу білого кольору довжиною 50 см. - 10 грн., ланцюжок з металу білого кольору довжиною 60 см. - 15 грн., хрестик з металу жовтого кольору - 10грн., каблучка з металу жовтого кольору з вирізками, діаметром 17 мм. - 20 грн.

Всього ОСОБА_3 було викрадено дві ікони та прикраси на суму 34 858, 42 грн., які належали Спасо - Преображенському монастирю.

В апеляційній скарзі захисник - адвокат Костюченко В. К. просить вирок суду змінити, перекваліфікувати дії ОСОБА_3 з ч. 3 ст. 185 КК України на ч. 1 ст. 185 КК України та призначити покарання в межах санкції, статті. Доводи скарги обґрунтовані тим, що проходячи повз вікно храму, ОСОБА_3 проник у храм з метою з'ясування причини не зачиненого вікна і уже перебуваючи в храмі, у нього виник намір на викрадення ікон та прикрас.

На думку захисника, при призначенні покарання судом не враховано, що ОСОБА_3 має постійне місце проживання на території України, на його утриманні перебуває неповнолітня дитина, все викрадене повернуте монастирю, представник якого просив суворо не карати винуватого.

Обвинувачений ОСОБА_3 в апеляційній скарзі, не оспорюючи фактичних обставин справи та доведеності вини, просить вирок суду змінити, пом'якшити покарання, застосувавши ст.ст. 69 та 75 КК України. Доводи скарги обґрунтовані тим, що він повністю визнав свою провину та щиро розкаявся, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, все викрадене повернуте монастирю, він має поганий стан здоров'я, його неповнолітній син потребує його піклування та турботи.

Заслухавши доповідача, захисника-адвоката Костюченка В. К., який підтримав свою апеляційну скаргу та скаргу свого підзахисного, думку прокурора, який вважав правову оцінку дій обвинуваченого правильною, призначене засудженому ОСОБА_3 покарання, законним та справедливим, вивчивши матеріали кримінальної справи та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає апеляційну скаргу обвинуваченого задовольнити повністю, апеляційну скаргу його захисника задовольнити частково.

Висновки суду про винність ОСОБА_3 в крадіжці майна Спасо -Преображенського чоловічого монастиря на суму 34 858 грн. 42 коп., вчиненій з проникненням у приміщення Петропавлівського храму, відповідають фактичним обставинам події кримінального правопорушення, ґрунтуються на зібраних доказах та є правильними.

Версія захисника обвинуваченого адвоката Костюченка В. К. про відсутність кваліфікуючої ознаки - проникнення в приміщення, не знайшла свого підтвердження та суперечить позиції самого обвинуваченого в апеляційній скарзі.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_3 проживав в одній із келій монастиря, виконував різні роботи та відвідував служби в храмі.

22 січня 2013 року, ОСОБА_3 через відкрите вікно проник у приміщення Петропавлівського храму, звідки викрав ікони та прикраси з кіотів ікон, які переніс до своєї келії, спакував особисті та викрадені речі, з якими на таксі виїхав у м. Київ, потім поїздом прибув до м. Феодосія.

На час вчинення крадіжки приміщення храму було замкненим і посилання захисника на те, що ОСОБА_3 проник у храм з метою, щоб з'ясувати причини залишення відкритим вікна, виглядає невірогідним. Щоб з'ясувати, чого відкрите вікно у храмі, обвинувачений мав реальну можливість це зробити, без проникнення у храм через вікно, шляхом повідомлення настоятеля храму або когось із монахів, чого не зробив.

Будівля храму є приміщенням призначеним як для розміщення людей під час проведення релігійної служби, так і для збереження ікон та матеріальних цінностей. Проникнення -це вторгнення у приміщення з метою вчинення крадіжки. Двері храму були замкненими, проникнення в його приміщення через вікно є нічим іншим як незаконним вторгненням.

У даному випадку ОСОБА_3 проникав у Петропавлівський храм, закритий для відвідування, через вікно, саме з метою вчинення крадіжки, на що вказують зібрані докази та чого не заперечує сам обвинувачений.

Таким чином, дії ОСОБА_3 правильно кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України.

Ухвалюючи рішення про призначення обвинуваченому покарання у виді 4 років 9 місяців позбавлення волі, суд послався лише на суспільну небезпечність вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких, і в порушення вимог ст. 65 КК України обрав явно несправедливе покарання, внаслідок його суворості.

Обвинувачений ОСОБА_3 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, повністю визнав свою провину та розкаявся, має позитивні соціальні зв'язки та схильності, на території України в нього проживає неповнолітній син, все викрадене повернуте монастирю, представник якого під час судового засідання просив про поблажливість у виборі міри та строку покарання. За станом здоров'я обвинувачений потребує медичного обстеження та лікування. В апеляційній скарзі щиро шкодує з приводу своїх дій та запевняє про недопустимість ним в подальшому протиправної поведінки.

Відповідно до ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом'якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості злочину, з урахуванням особи винного, суд може перейти до більш м'якого покарання ніж передбачено санкцією статті.

Приймаючи до уваги позитивні данні про особу обвинуваченого, який повністю визнав свою провину, розкаявся, не зловживає спиртними напоями чи наркотичними засобами, має позитивні характеристики, неповнолітнього сина, поганий стан здоров'я і потребує лікування та обстеження в спеціалізованому медичному закладі, позицію потерпілої сторони, представник якої вибачив винного та просив про поблажливість у обранні покарання, колегія суддів вважає можливим на підставі ст. 69 КК України перейти до більш м'якого покарання, ніж передбачено санкцією ч. 3 ст. 185 КК України, у виді арешту.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 376, 404-405, 418, 532 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника-адвоката Костюченка В. К. задовольнити частково.

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_3 задовольнити повністю.

Вирок Новгород - Сіверського районного суду Чернігівської області від 16 травня 2013 року щодо ОСОБА_3 змінити, пом'якшити покарання.

ОСОБА_3 за ч. 3 ст. 185 КК України, на підставі ст. 69 КК України, призначити покарання у виді арешту строком на шість місяців.

В решті цей же вирок залишити без змін.

Ухвала набуває законної сили негайно і може бути оскаржена до Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту проголошення.

СУДДІ:

КАРНАУХ А. С. АНТИПЕЦЬ В. М. ШАХОВА О. Г.