АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 213/2013/14-кСуддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/53/К/15Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі 18 березня 2015 року апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0000522 на вирок Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 грудня 2014 року відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Славута Хмельницької області, громадянина України, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , освіта середня, одруженого, має на утриманні 2-х неповнолітніх дітей, працює ТОВ «Мідас КР» старшим охоронцем, раніше не судимого, -

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, який визнаний винним та засуджений до покарання у вигляді 1 року іспитових робіт, з утриманням на користь держави 10% заробітної плати.
Звільнено ОСОБА_6 від відбування призначеного цим вироком покарання на підставі ст.1 п. «в» Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року зі змінами відповідно до Закону від 06.05.2014 року.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 на відшкодування моральної шкоди, заподіяної злочином 1500 гривень.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_8

обвинувачений ОСОБА_6

захисник ОСОБА_9

потерпілий ОСОБА_7 .

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить вирок Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 04.12.2014 року змінити, виключивши з нього спричинення тілесного ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми та зменшити розмір стягнутої з нього моральної шкоди.

Вироком Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 грудня 2014 року ОСОБА_6 був визнаний винним та засуджений за обвинуваченням в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України за наступних обставин.

26 березня 2014 року приблизно о 13.00 год. ОСОБА_6 та його сусід ОСОБА_7 знаходились біля будинку АДРЕСА_2 , де на ґрунті неприязних стосунків між останніми та раптово виниклої сварки, у ОСОБА_6 , виник злочинний умисел, направлений на спричинення умисних тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , реалізовуючи який ОСОБА_6 раптово наніс ОСОБА_7 один удар кулаком правої руки в голову, а саме, в область лівої скроневої кістки, чим завдав потерпілому ОСОБА_7 тілесні ушкодження, у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, гематоми в проекції лівої скроневої кістки, які згідно висновку судово-медичної експертизи за №722 від 11.04.2014 року за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, які викликали короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад шість днів, але не більше як три тижні (21 день), згідно п.2.3.3 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995р. №6.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_6 посилається на ті обставини, що зазначені судово-медичним експертом тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми та струсу головного мозку, які були взяті до уваги судом, не підтверджені об`єктивними медичними критеріями. Як вбачається з матеріалів справи та пояснень самого потерпілого, він стаціонарного лікування не проходив та діагноз струс головного мозку йому не встановлювався. Крім того, приймаючи рішення щодо визначення розміру моральної шкоди суд першої інстанції залишив поза увагою те, що з боку потерпілого та його родини неодноразово висловлювались на його адресу образи, що призводило до сварок. Також, обґрунтовуючи розмір моральної шкоди, потерпілий виходив з того, що після конфлікту він купив та встановив в своєму дворі для спостереження відеокамеру, вартістю 6090 грн., що не може бути обґрунтуванням моральної шкоди.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_9 в судовому засіданні при апеляційному розгляді кримінального провадження, кожен окремо, підтримали викладені в апеляційній скарзі вимоги про зміну вироку суду першої інстанції та зменшення розміру стягнутої з нього моральної шкоди.

В судовому засіданні при апеляційному розгляді прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та просив залишити її без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін.

Потерпілий ОСОБА_7 в судовому засіданні при апеляційному розгляді кримінального провадження заперечував проти задоволення апеляції обвинуваченого та просив відмовити в її задоволенні.

Відповідно до ст.402 КПК України потерпілим ОСОБА_7 були надані заперечення на апеляційну скаргу обвинуваченого, в яких він просив відмовити в її задоволенні.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду Дніпропетровської області, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляція обвинуваченого ОСОБА_6 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Колегія суддів не погоджується з наведеними в апеляції обвинуваченого доводами, що суд першої інстанції безпідставно поклав в обґрунтування обвинувального вироку, як доказ його вини, висновок судово-медичної експертизи №722 від 11.04.11 р. (том 2 а.кп.17-18), в якому, на думку апелянта, невірно було встановлено, що ним було спричинено потерпілому одночасно черепно-мозкову травму та струс головного мозку, що не містить під собою законно обґрунтованого медичного критерію, та вважає правильним рішення суду, що вказаний висновок судово-медичного експерта було отримано з дотриманням вимог ст.ст.84-86, 93 КПК України, а тому такий доказ у справі є допустимим. Висновки експерта після ознайомлення з ними обвинуваченим не оскаржувалися, будь-яких інших доказів обвинуваченим ОСОБА_6 на підтвердження своєї позиції у справі надано не було.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 КПК України.

При постановленні вироку суд колегіально чи суддя одноособово за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, повинен дати остаточну оцінку доказам з точки зору їх достовірності, допустимості і достатності.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, подія злочину, кримінальна відповідальність за який передбачена ч.2 ст.125 КК України та вина обвинуваченого ОСОБА_6 у його вчиненні знайшли своє підтвердження в сукупності доказів, які в судовому засіданні належним чином перевірено та оцінено, в тому числі з точки зору їх достовірності.

Таким чином, колегія суддів погоджується з думкою суду першої інстанції, що після дослідження та оцінки здобутих доказів в їх сукупності, суд першої інстанції правильно прийшов до висновку, що вина ОСОБА_6 доведена та його дії правильно кваліфіковані за ст.125 ч.2 КК України.

Що стосується доводів апеляції обвинуваченого ОСОБА_6 з приводу вирішення питання цивільного позову, колегія суддів також вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, на підставі ч.1 ст.1167 ЦК України, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

У відповідності до ч. 3 ст.23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Перевіркою матеріалів кримінального провадження, колегією суддів встановлено, що суд першої інстанції, всебічно, повно і неупереджено дослідив матеріали кримінального провадження щодо цивільного позову, в тому числі у частині відшкодування моральної (немайнової) шкоди.
Судом першої інстанції доведена вина обвинуваченого ОСОБА_6 в заподіянні умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я потерпілого.
Суд першої інстанції правильно встановив, що протиправними, злочинними діями ОСОБА_6 , які кваліфіковано за ч. 2 ст. 125 КК України, потерпілому ОСОБА_7 завдано моральну (немайнову) шкоду. Колегія суддів вважає, що виходячи із засад розумності та справедливості розмір моральної шкоди, заподіяної ОСОБА_7 суд враховуючи ступінь тяжкості заподіяних тілесних ушкоджень, обґрунтовано визначив у 1500 грн., разом з тим, обґрунтовано відмовив потерпілому у відшкодуванні в рахунок заподіяної моральної шкоди вартості придбаної потерпілим відеокамери вартістю 6050 грн.
З огляду на викладене, колегія суддів відкидає доводи апеляції обвинуваченого, що потерпілим не доведено, що йому заподіяна моральна шкода, а підстави стягнення судом моральної шкоди співпадають з підставами стягнення матеріальної шкоди.
До того ж подаючи апеляцію, обвинувачений не врахував положення ч. 4 ст.23 ЦК України, згідно яких моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Істотних порушень вимог КПК України, які перешкоджали суду повно та всебічно розглянути кримінальне провадження в тому числі в частині вирішення цивільного позову, та ухвалити законний, обґрунтований і справедливий вирок, не встановлено.
Таким чином, з огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги обвинуваченого не підлягають задоволенню, а вирок Інгулецького районного суду м. Кривого рогу Дніпропетровської області від 04 грудня 2014 року підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України , колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Інгулецького районного суду м. Кривого рогу Дніпропетровської області від 04 грудня 2014 року відносно ОСОБА_6 , засудженого за ч.2 ст.125 КК України залишити без змін.

Ухвала підлягає до негайного виконання, але може бути оскаржена до Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення, а засудженим у той самий строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Судді апеляційного суду

Дніпропетровської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

____________________________________________________________________________________________________________________________

Провадження №11-кп/774/53/к/15 Суддя І інстанції ОСОБА_1

Категорія ст.125 ч.2 КК України Доповідач суддя ОСОБА_2