АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №11
Головуючий по 1 інстанції
Категорія СТ.121 ч.І КК
Доповідач в апеляційній інстанції Охріменко І.К.
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2007 р. Колегія
суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської
області в складі:

головуючого Охріменка І.К.

суддів Євтушенка В.Г.,
Шкреби Р.Д.

за участю прокурора
Демиденко С.А.

засудженого ОСОБА_1

захисника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті
Черкаси кримінальну справу за апеляціями засудженого ОСОБА_1 та його захисника
ОСОБА_2 на вирок Черкаського районного суду Черкаської області від 19.12.2006 року, яким

ОСОБА_1

ІНФОРМАЦІЯ_1, рані­ше
судимий: 08.06.1995 року
Черкаським районним судом за ч.2 ст.140 КК України / в редакції 1960 року / на 3 роки позбавлення
волі з від­строчкою виконання вироку на 2
роки; 27.08.1997 року цим
же судом за ч.З СТ.81,17-81
ч.З, ч.З ст.140, ч.І ст.89,43
КК України на 6 років 6 мі­сяців
позбавлення волі

засуджений за ч.І ст. 121 КК України на 5
років позбавлення волі .Міра запобіжного заходу

ОСОБА_1 залишена попередня-тримання під вартою, а початок
строку відбування

покарання визначено йому рахувати з 10.10.2006 року.

Зараховано в строк відбування засудженому час перебування
його під вартою з

03.03.2005
року по 28.12.2005 року.

Стягнуто з засудженого ОСОБА_1 на користь потерпілого
ОСОБА_3 в

рахунок відшкодування матеріальної шкоди 3981 грн.67 коп. та
моральної шкоди - 20000

грн.

Вирішена доля речових доказів по справі, відповідно до
вимог ст. 81 КПК
України,-

встановила:

Згідно вироку, ОСОБА_1 визнано винним та засуджено за те,
що він 02.03.2005 року
близько 19 год. 15 хвилин,
знаходячись на вході в будинок домоволодіння АДРЕСА_1, на грунті раптово
виниклих особистих неприязнених відносин з громадянином ОСОБА_3 принесеним з
собою ножем умисно наніс потерпілому один удар в область живота та 2 удари в спину,
спричинивши

2

останньому тяжкі тілесні ушкодження у вигляді рани
передньої черевної стінки, що
проникає в черевну порожнину з пошкодженням печінки, підшлункової залози, шлунку
з крововиливом в черевну порожнину та рани м'яких тканин грудної клітки, що
проникають в плевральну порожнину. В своїх апеляціях:

-засуджений ОСОБА_1 просить вирок
змінити, призначити йому покарання, яке було б не пов'язано з реальним
позбавленням волі, посилаючись на те, що він спричинив тілесні ушкодження
потерпілому ОСОБА_3,
захищаючись від нападу останнього, вважає винними обох у
виниклій між ними сварці, просить перекваліфікувати його дії на ст. 123 КК України та при призначенні йому покарання врахувати всі обставини, які
пом'якшують його покарання.

-захисник ОСОБА_2 просить
пом'якшити призначене засудженому покарання, яке було б не пов'язане з
ізоляцією його від суспільства, врахувавши його сімейний стан, тяжке
матеріальне становище, а також, що ОСОБА_1 не був ініціатором бійки з
потерпілим, що ніж не належав засудженому, який застосовувався під час бійки,
просить винести справедливе рішення по даній справі.

В своїх запереченнях на вказані
апеляції прокурор Черкаського району, вважаючи вирок законним та обгрунтованим,
просить залишити його без змін, а апеляції без задоволення.

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, пояснення засудженого ОСОБА_1 та його захисника ОСОБА_2,
підтримавших частково свої апеляції, які просили пом'якшити призначене засудженому
покарання, а саме звільнити його від відбування покарання з випробуванням,
згідно вимог ост.75 КК України, заслухавши пояснення потерпілого ОСОБА_3 та
міркування прокурора про залишення вироку без змін, вивчивши матеріали справи
та перевіривши доводи апеляцій, колегія суддів вважає, що вони не підлягають
задоволенню з таких підстав.

Висновок суду, щодо доведеності
вини засудженого ОСОБА_1 в умисному спричиненні ним потерпілому тяжких тілесних
ушкоджень при обставинах, наведених у. вироку, відповідає матеріалам справи і
ґрунтується на доказах, досліджених в судовому засіданні, яким суд дав належну
оцінку.

Так, потерпілий ОСОБА_3 на протязі
досудового та судового слідства давав послідовні свідчення про обставини
нанесення йому засудженим ножових поранень та спричинення тілесних ушкоджень
шляхом нанесення потерпілому ударів табуреткою, а також, що він, захищаючись
від нападу засудженого, спричинив останньому ножове поранення правого
передпліччя.

Свої показання потерпілий
підтвердив та на місці під час відтворення обстановки та обставин події показав
яким чином йому засуджений наносив удари табуреткою та ножем та як він
захищався від нього.

Крім того, свідки ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 пояснили про те, що 02.03.2005 року близько 19 год. за проханням ОСОБА_3 прийшли в його будинок, де виявили пораненим
потерпілого та присутність там чоловіка на ім'я ОСОБА_1, як повідомив їм
потерпілий поранення йому спричинив цей чоловік.

Разом з тим, сам ОСОБА_1., як під
час досудового слідства, так і в судовому засіданні давав свідчення про те, що
він під час бійки з ОСОБА_3, захищаючись від дій останнього наніс йому декілька
ударів ножем в область тулуба. Під час відтворення обстановки та обставин події
засуджений на місці показав, як він наносив удари ножем потерпілому ОСОБА_3.

Дані висновку судово-медичної
експертизи свідчать про наявність у потерпілого тяжких та іншої тяжкості
тілесних ушкоджень, локалізація яких підтверджує показання потерпілого про
механізм нанесення ударів засудженим потерпілому ОСОБА_3.

Винність ОСОБА_1 у вчиненні
вказаного злочину підтверджується й іншими доказами, наведеними у вироку.

з

При таких обставинах, суд дійшов вірного висновку, на
підставі досліджених в судовому засіданні доказів, що саме ініціатором бійки та
нанесення тілесних ушкоджень потерпілому був саме засуджений, а тому посилання
останнього в апеляції, що він наносив удари потерпілому, захищаючись від нападу
останнього та перебуваючи при цьому в стані сильного душевного хвилювання та
необхідності кваліфікувати його дії за ст. 123 КК України є безпідставними.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано вірно за ч.І ст. 121 КК України, а
при призначенні йому покарання суд, відповідно до вимог ст.65 КК України
достатньо врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який законодавець
відносить до категорії тяжких, дані про особу засудженого, характеризуючі його
задовільно, зокрема, що він раніше неодноразово притягувався до кримінальної
відповідальності, а також обставини, що обтяжують та пом'якшують його
покарання, в тому числі і ті, на які є посилання в зазначених апеляціях, а саме
знаходження на утриманні засудженого неповнолітньої дитини та вагітність
дружини, а тому призначене засудженому покарання є необхідним й достатнім для
його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

При цьому, суд, з урахуванням пом'якшуючих та інших
обставин по справі, призначив ОСОБА_1 мінімальне покарання, яке передбачене
санкцією ч.І ст. 121 КК
України, а тому підстав для застосування вимог ст.69 КК України про призначення
йому більш м'якого покарання, ніж передбачено законом чи вимог ст.75 КК України
про звільнення його від відбування покарання з випробуванням, колегія судців не
вбачає.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.362,366 КПК
України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляції засудженого ОСОБА_1 та його захисника ОСОБА_2
залишити без задоволення, а вирок Черкаського районного суду Черкаської області
від 19 грудня 2006 року стосовно
засудженого ОСОБА_1 залишити без змін.

Судді