АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/34/15 Справа № 693/1262/14-к Категорія: ч.1 ст.119 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 березня 2015 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддів при секретарі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5
з участю прокурора ОСОБА_6

виправданого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси, кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора прокуратури Жашківського району ОСОБА_8 на вирок Жашківського районного суду Черкаської області від 13 листопада 2014 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нагірна, Жашківського р-ну, Черкаської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, проживаючого: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України не судимого;

виправдано у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.119 КК України по суду за відсутності в його діях складу інкримінованого кримінального правопорушення.

в с т а н о в и л а :
Згідно вироку районного суду ОСОБА_7 органом досудового розслідування обвинувачується в тому, що він 01.03.2014 року близько 15 год. в с Побійна Жашківського району Черкаської області спільно із своєю матір`ю ОСОБА_9 1950 року народження та її співмешканцем ОСОБА_10 , 1954 року народження в будинку останнього по місцю свого проживання вживали спиртні напої. При цьому між ОСОБА_10 та ОСОБА_9 виникла сварка, в ході якої ОСОБА_10 штовхнув ОСОБА_9 і вона впала на двері. Маючи намір припинити дії ОСОБА_10 та не маючи наміру на вбивство, обвинувачений ОСОБА_7 , знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, взяв ОСОБА_10 за одяг, відвів в одну з кімнат будинку, де легковажно, не передбачаючи настання смерті останнього та суспільно небезпечних наслідків свого діяння у вигляді смерті ОСОБА_10 , хоча повинен був і міг їх передбачити, діючи з необережності, кинув ОСОБА_10 на ліжко. При падінні на ліжко ОСОБА_10 вдарився головою об стіну біля ліжка, втратив свідомість. Внаслідок удару об стіну ОСОБА_10 отримав згідно висновку судово-медичної експертизи № 129 від 22.03.2014 року тілесні ушкодження: закриту черепно - мозгову травму без ушкодження кісток черепа з забоєм головного мозку, лівосторонню субдуральну гематому, крововиливу під м`які мозкові оболонки, що в своєму перебігу ускладнились розвитком травматичного набряку головного мозку, що відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя.

Органами досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачується у скоєнні вбивства через необережність за ч.1 ст.119 КК України.

Не погоджуючись з виправдувальним вироком суду першої інстанції прокурор прокуратури Жашківського району ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуваний вирок у зв`язку з невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам провадження та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону і постановити новий вирок, яким визнати винним ОСОБА_11 за ч.1 ст.119 КК України та призначити йому покарання у виді 3 років позбавлення волі.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги прокурор посилається на те, що судом не дано оцінку доказам які були предметом дослідження в суді, у вироку викладено формулювання доказів які ставлять під сумнів невинність обвинувачуваного. Також судом першої інстанції не спростовано доводи сторони обвинувачення, які прокурор вважає встановленими. Крім того судом першої інстанції допущено неповноту судового розгляду, що призвело до невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Також прокурор в апеляції зазначає про порушення вимог КПК України під час судового розгляду, оскільки під час допиту обвинуваченого в судовому засіданні з зали суду не була видалена його мати свідок по справі ОСОБА_9 , що спричинили те що остання змінила покази.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора ОСОБА_6 , яка підтримала апеляцію прокурора, який брав участь у суді першої інстанції, виправданого ОСОБА_7 , який в судових дебатах та останньому слові заперечив проти задоволення апеляції прокурора, перевіривши матеріали справи та доводи апеляції, провівши часткове дослідження доказів, в обсязі зазначеному прокурором, колегія суддів вважає, що апеляція прокурора не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно з вимогами ст. 370 КПК України вирок суду повинен бути законним і обґрунтованим. При цьому вирок є законним за умови правильного застосування в ньому кримінального закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 червня 1990 року «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» зазначено, що мотивування у вироку висновків щодо кваліфікації злочину полягає співставленні ознак установлених судом злочинного діяння і ознак злочину, передбаченого тією чи іншою статтею його частиною або пунктом кримінального закону, і формулюванні висновку про їх відповідність.

Відповідно вироку суду першої інстанції, органи досудового слідства обвинувачували ОСОБА_7 у вчиненні вбивства з необережності, але за результатами розгляду кримінального провадження суд виніс виправдувальний вирок, оскільки на думку суду в діях ОСОБА_7 відсутній склад кримінального правопорушення, а саме відсутня об`єктивна сторона злочину.

Провівши на вимогу прокурора повторне дослідження доказів в суді апеляційної інстанції колегія суддів не знаходить підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Так висновок суду про відсутність складу кримінального правопорушення в діях ОСОБА_11 , а саме об`єктивної сторони на думку колегії суддів з урахуванням даних проведеного повторного дослідження доказів у суді апеляційної інстанції є вірним.

Так допитаний в суді виправданий ОСОБА_7 , що того дня він його мати ОСОБА_9 та співмешканець матері ОСОБА_10 зранку вживали спиртні напої. Після спільного розпиття спиртного ОСОБА_10 почав ображати його матір. Він заспокоював потерпілого ОСОБА_10 відвів його до іншої кімнати та поклав на диван. Згодом ОСОБА_10 стало погано і його забрала карета швидкої допомоги. Факт того що він кинув ОСОБА_10 на диван в апеляційному суді ОСОБА_7 заперечує.

Допитана в суді апеляційної інстанції свідок ОСОБА_9 дала аналогічні показання та зазначила, що раніше її співмешканець переніс травму голови і йому з приводу цього робили операцію. В подальшому ОСОБА_10 необхідно було вставити пластину в голову.

Свідок ОСОБА_12 в суді апеляційної інстанції повідомив, що працює завідуючим ФАПом і проживав по сусідству з покійним ОСОБА_10 . В той день його викликали до ОСОБА_13 та повідомили останньому погано. ОСОБА_9 повідомляла, що її син кинув потерпілого ОСОБА_10 на диван. ОСОБА_9 на його думку була в стані алкогольного сп`яніння.

Свідок ОСОБА_14 в суді апеляційної інстанції повідомив, що він працює сільським головою с. Нагірна Жашківського району Черкаської області. Того дня йому повідомили, що в домоволодіння ОСОБА_10 відбулась бійка і останнього відвезли в лікарню. Він також був присутнім в якості понятого під час проведення слідчого експерименту і бачив як ОСОБА_7 показував, що штовхнув потерпілого ОСОБА_15 від чого останній впав.

Свідок ОСОБА_16 в суді апеляційної інстанції повідомила, що працює листоношею і знала раніше ОСОБА_10 також повідомила, що була присутня в якості понятої під час проведення слідчого експерименту і ОСОБА_17 показував як штовхнув потерпілого від чого останній впав.

В ході проведеного повторного дослідження доказів в апеляційному суді жоден з очевидців, не підтвердили, що від дій ОСОБА_7 - ОСОБА_10 отримав будь-які тілесні ушкодження

Відповідно до вимог ст. 23 КПК України суд має досліджувати докази безпосередньо, а показання учасників процесу має отримувати усно.

За таких обставин колегія суддів вважає, що посилання в апеляції прокурора на винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 119 КК України є безпідставними, оскільки вони базуються не на досліджених у судовому засіданні доказах, а на матеріалах кримінального провадження.

На думку колегії суддів в будь-якому випадку є недопустимим покладання в основу судового рішення показання учасників процесу, які вони не давали в судовому засіданні, а які були зібрані на досудовому розслідуванні.

Висновки судово-медичних експертиз № 129 від 05.06.2014 року (а.с. 23-30) та додаткової № 351 (а.с. 35-37) не є беззаперечним доказом винуватості ОСОБА_11 у вчиненні ним кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 119 КК України.

Порушення вимог ст. 346 КПК України, які виразились в тому, що суді першої інстанції під час допиту ОСОБА_7 не була видалена його мати свідок ОСОБА_9 не є підставою для скасування вироку суду першої інстанції. Судом апеляційної інстанції було повторно допитано всіх учасників процесу, які допитувались судом першої інстанції їх покази оцінено в сукупності з іншими доказами.

За таких обставин висновок суду про недоведеність складу кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 119 КК України в діях ОСОБА_7 , а саме об`єктивної сторони на думку колегії суддів з урахуванням проведеного повторного дослідження доказів в суді апеляційної інстанції є вірним.

Крім того колегія суддів звертає увагу учасників процесу на недоліки досудового розслідування, які також обумовлюють неможливість обвинувального вироку судом першої інстанції щодо ОСОБА_11 .

Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, тому формулювання обвинувачення в обвинувальному акті є обов`язковим.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувальний акт щодо ОСОБА_18 не відповідає вимогам п.5 ч. 2 ст. 291 КПК України.

Дослідженням матеріалів провадження встановлено, що в обвинувальному акті, не сформульоване пред`явлене обвинувачення та не можливо встановити в чому обвинувачуються ОСОБА_7 , а йому лише висунута підозра, отже порушено право на захист.

Розглядаючи кримінальне провадження по суті, районний суд з цих підстав також не міг постановити обвинувальний вирок щодо ОСОБА_11 .

Інших порушень вимог кримінально процесуального закону, які б тягли безумовне скасування вироку суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 405, 407, 408, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляцію прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_19 - залишити без задоволення, а вирок Жашківського районного суду від 13.10.2014 року відносно ОСОБА_7 - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий :

Судді :