Справа № 639/184/15-к 1-кс/639/65/15
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2015 2014 року слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника Харківського слідчого ізолятора ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , особи, що подала заяву ОСОБА_6 розглянувши матеріали заяви слідчо-заарештованого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про незаконне утримання особи в Харківському СІЗО,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_7 звернувся до суду зі скаргою (заявою) в порядку ст. 206 КПК України та посилається на безпідставне утримання його під вартою в умовах Харківського слідчого ізолятора УДПтС України в Харківській області. Зазначає, що 29.05.2013 р. Фрунзенським районним судом м. Харкова відносно нього був винесений вирок за ч. 1 ст. 115 КК України, який ухвалою апеляційного суду Харківської області від 27.05.2014 р. було скасовано та справу направлено на новий розгляд. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 29.12.2014 р. матеріали кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 115 КК України направлені прокурору Фрунзенського району для організації досудового розслідування. Ухвалою суду було залишено без змін запобіжний захід відносно ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою. Враховуючи, що він тримається під вартою з 9.11.2011 р., заявник просить визнати незаконним його тримання під вартою та змінити йому запобіжний захід на більш м`який.
В судовому засіданні ОСОБА_7 та його захисник підтримали заяву та просили її задовольнити, змінивши запобіжний захід на домашній арешт або особисте зобов`язання.
Прокурор та представник Харківського слідчого ізолятора проти задоволення заяви заперечували, посилаючись на її необґрунтованість та наявність правових підстав для подальшого тримання особи під вартою.
Заслухавши пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали заяви та особової справи заарештованого, приходить до наступних висновків.
Відповідно до ч.5 ст. 206 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний звільнити особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких трималася ця особа, не доведе: 1) існування передбачених законом підстав для затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; 2) не перевищення граничного строку тримання під вартою; 3)відсутність зволікання у доставленні особи до суду.
Як вбачається з наданих до суду матеріалів, ОСОБА_7 був затриманий 9.11.2011 р. Постановою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 11.11.2011 р. у відношенні ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України. 15.11.2011 р. 15.11.2011 р. він прибув до Харківського слідчого ізолятора УДПтС України в Харківській області, з 1.12.2011 р. перерахований за Фрунзенським районним судом м. Харкова.
29.05.2013 р. Фрунзенським районним судом м. Харкова відносно ОСОБА_7 був винесений вирок за ч. 1 ст. 115 КК України, який ухвалою апеляційного суду Харківської області від 27.05.2014 р. було скасовано та справу направлено на новий розгляд. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 29.12.2014 р. матеріали кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 115 КК України направлені прокурору Фрунзенського району для організації досудового розслідування.
Зазначеною ухвалою суду було залишено без змін запобіжний захід відносно ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою.
Відповідно до п. 9 Розділу ХІ Перехідних Положень КПК України (2012 р.), запобіжні заходи, застосовані під час дізнання та досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, продовжують свою дію до моменту їх зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.
Обраний відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою згідно постанови Фрунзенського районного суду м. Харкова від 11.11.2011 р. змінений чи скасований не був, а навпаки, був продовжений ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 29.12.2014 р.
Суд також бере до уваги, що вказану ухвалу суду ОСОБА_7 не оскаржено, в той же час, на день розгляду його заяви зазначена ухвала, в тому числі і в частині повернення матеріалів справи прокурору для організації досудового розслідування, не набрала законної сили у зв`язку з її оскарженням прокурором.
Зазначене свідчить про наявність правових підстав для подальшого тримання особи під вартою.
Заявлене в судовому засіданні клопотання про зміну відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу на особисте зобов`язання або домашній арешт задоволенню не підлягає, оскільки на даний час заарештований обраховується за Фрунзенським районним судом м. Харкова, ухвала про повернення матеріалів справи прокурору для організації досудового розслідування не набрала законної сили, що унеможливлює розгляд зазначеного клопотання слідчим суддею за місцем тримання заарештованого, оскільки при розгляді зазначеної справи вирішується лише питання щодо законності тримання особи під вартою.
На підставі викладеного та керуючись ст. 206, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,
У задоволенні заяви слідчо-заарештованого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про незаконне тримання під вартою в умовах Харківського слідчого ізолятора УДПтС України в Харківській області та зміні відносно нього запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід відмовити.
Роз`яснити ОСОБА_7 його звернутися з заявою про зміну відносно нього запобіжного заходу до суду апеляційної інстанції в ході розгляду апеляційної скарги на ухвалу Фрунзенського районного суду м. Харкова від 29 грудня 2014 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено та оголошено о 9-15 год. 22 січня 2015 р.

Слідчий суддя ОСОБА_1