Ухвала

іменем україни

Колегія суддів судової палати у
кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду

цивільних і кримінальних справ у
складі:

головуючого Британчука В.В.,суддів: за
участю прокурора засудженого
захисникаФурика Ю.П., Леона О.І.,
Таргонія О.В., ОСОБА_5,ОСОБА_6,
розглянула в судовому засіданні у м.
Києві 17 червня 2014 року кримінальну
справу за касаційною скаргою захисника
ОСОБА_6, яка діє в інтересах засудженого
ОСОБА_5, на вирок Деснянського
районного суду м. Чернігова від 19
жовтня 2012 року та ухвалу Апеляційного
суду Чернігівської області від 16
травня 2013 року.

Вказаним вироком засуджено

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина
України, такого, що не має судимості в
силу ст. 89 КК,за ч. 2 ст. 186 КК до покарання
у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

Питання щодо речових доказів та
судових витрат вирішено у
відповідності до вимог КПК 1960 року.

Цим же вироком засуджено ОСОБА_7,
рішення щодо якого в касаційному
порядку не оспорюється.

Ухвалою Апеляційного суду
Чернігівської області від 16 травня 2013
року вирок місцевого суду залишено без
зміни.

За вироком суду ОСОБА_5 визнано
винуватим та засуджено за те, що він 09
травня 2012 року близько 21.30 год. за
попередньою змовою з ОСОБА_7,
перебуваючи поблизу кафе «Трактир у
Косого», розташованого на вул. Г.
Полуботка, 130 у м. Чернігові, завдав
потерпілому ОСОБА_8 один удар в задню
частину голови, від чого останній впав
на землю, чим застосував до потерпілого
насильство, яке не є небезпечним для
його життя та здоров'я, та відкрито
викрав речі належні ОСОБА_8 на загальну
суму 5310 грн.

У касаційній скарзі захисник просить
постановлені щодо ОСОБА_5
судові рішення змінити,
перекваліфікувати його дії з
ч. 2 на ч. 1 ст. 186 КК, призначити
покарання за цим кримінальним законом
із урахуванням пом'якшуючих покарання
обставин.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
засудженого, який підтримав касаційну
скаргу захисника та заявив клопотання
про застосування щодо нього закону
України «Про амністію в 2014 році»,
пояснення захисника, який підтримав
свою касаційну скаргу та вважав, що до
ОСОБА_5 слід застосувати закон України
«Про амністію в 2014 році», але в порядку
виконання вироку, пояснення прокурора,
який вважав, що скарга захисника
задоволенню не підлягає, перевіривши
матеріали справи та обговоривши
доводи, наведені у скарзі, колегія
суддів не знаходить підстав для її
задоволення з огляду на таке.

З касаційної скарги вбачається, що
захисник оскаржує правильність
установлення судом фактичних обставин
справи. Проте ці обставини відповідно
до вимог ст. 398 КПК 1960 року перегляду в
касаційному порядку не підлягають.
Касаційний суд також не перевіряє
вироків та ухвал щодо неповноти й
однобічності досудового і судового
слідства. Тому при розгляді доводів,
викладених у касаційній скарзі,
колегія суддів виходить із фактичних
обставин справи, встановлених судом.

За змістом ст. 323 КПК 1960 року вирок є
обґрунтованим, якщо його постановлено
на підставі матеріалів, повно зібраних,
всебічно досліджених і правильно
оцінених судом, а висновки суду про
подію злочину та про винуватість
підсудного у його вчиненні з
достовірністю випливають із
матеріалів справи. Для цього у вироку
повинні бути проаналізовані та оцінені
всі розглянуті в судовому засіданні
докази, які можуть як підтверджувати
висновок суду, так і спростовувати
його.

Ці вимоги закону судом дотримано.

Висновки суду про доведеність
винуватості ОСОБА_5 у вчиненні злочину,
за який його засуджено, та правильність
кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 186 КК
відповідають фактичним обставинам
справи, є обґрунтованими сукупністю
розглянутих у судовому засіданні та
наведених у вироку доказів.

Зокрема, вони підтверджуються
показаннями потерпілого
ОСОБА_8, свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10 та
ОСОБА_11, а також даними, що містяться у
протоколі та акті добровільної видачі
речей, належних потерпілому від 31
травня 2012 року та від 23 липня 2012 року
відповідно, протоколах відтворення
обстановки та обставин події від 31
травня 2012 року, протоколах очних ставок
від 11 липня 2012 року та від 24
липня 2012 року тощо.

Усі наведені докази в повній мірі
узгоджуються між собою та з іншими
доказами по справі, а тому суд
обґрунтовано поклав їх в основу вироку.

Тому доводи захисника про те, що
засуджені ОСОБА_5 та ОСОБА_7 не
діяли за попередньою змовою під час
вчинення злочину не заслуговують на
увагу, оскільки характер їхніх дій та
обставини заволодіння майном
потерпілого свідчать про раптовий
прямий умисел та мовчазну згоду на
спільне вчинення даного злочину
засудженими, які виникли у них до
злочину.

Крім того, зазначені доводи були
предметом перевірки суду апеляційної
інстанції. Суд ретельно їх з'ясував і
мотивовано відмовив у їх задоволенні,
навівши аргументи, що ґрунтуються на
матеріалах справи.

Ухвала апеляційного суду відповідає
вимогам ст. 377 КПК 1960 року.

Клопотання засудженого про
застосування до нього Закону України
«Про амністію у 2014 році» касаційна
інстанція залишає без розгляду,
оскільки це питання відповідно до
вимог ст. 409 КПК 1960 року повинно
вирішуватись судом з дотриманням усіх
положень вказаного акту амністії,
зокрема ст. 10, згідно якої рішення про
застосування чи незастосування
амністії приймається судом стосовно
кожної особи індивідуально після
ретельної перевірки матеріалів
особової справи та відомостей про
поведінку засудженого за час
відбування покарання.

Оскільки кримінальний закон
застосовано правильно, істотних
порушень кримінально-процесуального
закону не допущено, то касаційна скарга
захисника задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене та керуючись ст.
ст. 394-396 КПК 1960 року, пунктом 15
розділу XI «Перехідні положення» КПК,
колегія суддів

у х в а л и л а:

Вирок Деснянського районного суду м.
Чернігова від 19 жовтня 2012 року та
ухвалу Апеляційного суду
Чернігівської області від
16 травня 2013 року щодо ОСОБА_5 залишити
без зміни, а касаційну скаргу захисника
- без задоволення.

Судді:

В.В. Британчук Ю.П. Фурик О.І. Леон