Справа № 373/1253/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/771/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 28 23.07.2015

УХВАЛА
Іменем України
23 липня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали кримінального провадження № 0000294 за апеляційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції ОСОБА_7 на ухвалу Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 05 червня 2015 року про відмову в задоволенні клопотання прокурора про вирішення питань, пов`язаних із виконанням вироку, -

В С Т А Н О В И Л А:
За вироком Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 13 травня 2015 року затверджено угоду про визнання винуватості, укладену між старшим прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури області управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури Київської області радником юстиції ОСОБА_7 , з одного боку та обвинуваченим ОСОБА_8 з іншого боку, у кримінальному провадженні №0000294 від 14.03.2015.

ОСОБА_8 визнано винним у скоєнні злочинів, передбачених ч.1 ст. 263, ч.2 ст. 263 КК України і призначено йому покарання:

за ч.1 ст.263 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі,

за ч.2 ст.263 КК України у виді 2 (двох) років обмеження волі,

На підставі ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточну міру покарання призначено 3 (три) роки позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 2 (два) роки та на підставі ст. 76 КК України, на нього покладено обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої системи, повідомляти ці органи про зміну місця проживання, роботи або навчання.

21 травня 2015 року прокурор ОСОБА_7 в порядку виконання вироку звернувся до суду з клопотанням про вирішення питання, щодо стягнення процесуальних витрат в дохід держави за проведення експертизи холодної зброї в сумі 691, 20 грн., судової вибухотехнічної експертизи в сумі 982 грн. 08 коп., балістичної експертизи в сумі 460грн. 80 коп., та вирішення долі речових доказів так як цього не було зроблено при постановленні вироку.

Ухвалою Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 05 червня 2015 року в задоволенні даного клопотання прокурора відмовлено.

Своє рішення суд мотивував тим, що в підготовчому судовому засіданні по даному кримінальному провадженню ні стороною обвинувачення, ні обвинуваченим ОСОБА_8 не заявлялись клопотання про надання доказів щодо процесуальних витрат, пов`язаних з проведенням експертиз, а також не надано ніяких доказів щодо наявних речових доказів і їх зберігання, не надано таких доказів суду і при направленні обвинувального акту відносно ОСОБА_8 за ч.1 ст. 263, ч.2 ст. 263 КК України до Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області та не зазначено про них в угоді про визнання винуватості, а вирішення цих питань в порядку ст.ст. 537, 539 КПК України, не передбачено і змінює зміст резолютивної частини вироку, що не відноситься до повноважень суду першої інстанції.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, прокурор просить ухвалу суду скасувати та призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції.

Свої доводи апелянт обґрунтовує тим, що всупереч висновкам суду в обвинувальному акті відносно ОСОБА_8 за ч.1 ст. 263, ч.2 ст. 263 КК України було зазначено розмір витрат на залучення експертів (проведення експертизи під час досудового розслідування), а саме за проведення експертизи холодної зброї (висновок експерта № 3-01/482 від 07.04.2015), судової вибухотехнічної експертизи (висновок експерта № 6-02/43 від 24.04.2015) та балістичної експертизи (висновок експерта № 3-01/483 від 20.04.2015).

Також апелянт зазначає, що з реєстру матеріалів досудового розслідування наданого до суду разом з обвинувальним актом вбачається, що по справі наявні речові докази.

Крім того, прокурор вказує, що ст.539 КПК України встановлено, що судом вирішуються клопотання прокурора, засудженого та інших осіб щодо питань, які виникають під час та після виконання вироку, а тому висновок суду про те, що вирішення заявлених в клопотанні питань в порядку ст.ст. 537, 539 КПК України не передбачено є помилковим.

Заслухавши доповідача, пояснення прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу, просив її задовольнити, перевіривши та дослідивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ч.2 ст.370 КПК України законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Цих вимог кримінального процесуального закону суд першої інстанції не дотримався.

Так ч.2 ст.475 КПК України передбачено, що вирок на підставі угоди повинен відповідати загальним вимогам до обвинувальних вироків з урахуванням особливостей передбачених частиною третьою цієї статті.

А тому, серед іншого, резолютивна частина такого вироку має містити також інші відомості, передбачені ст.374 КПК України, зокрема, це стосується рішення і щодо речових доказів, і щодо процесуальних витрат.

Як видно з вироку від 13.05.15р. щодо ОСОБА_9 , який постановлений на підставі угоди про визнання винуватості, то резолютивна його частина не містить рішення щодо речових доказів та процесуальних витрат, пов`язаних з проведенням експертиз про що вірно зазначає в своїй апеляційній скарзі прокурор.

Відповідно до п.14 ч.1 ст.537 КПК України суд має право вирішувати питання про всякого роду сумніви та протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

За змістом роз`яснення п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України процесуального законодавства при вирішенні питань, пов`язаних з виконанням вироків» № 11 від 21.12.1990р. зі змінами, суди крім іншого вправі вирішувати питання, про долю речових доказів, якщо її не вирішено вироком суду та про визначення розміру і розподілення судових витрат, якщо суд не вирішив цих питань.

А тому, з огляду на дані норми закону, доводи апелянта щодо помилковості висновку суду про те, що вирішення заявленого прокурором клопотання про вирішення питання судових витрат та речових доказів в порядку ст.ст. 537, 539 КПК України не передбачено, заслуговують на увагу.

Слід зазначити, що порядок вирішення питань, пов`язаних із виконанням вироку, регламентований ст.539 КПК України.

Зокрема, відповідно вимог ч.3 ст.539 КПК України, розгляд клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, проводиться суддею одноособово згідно з правилами судового розгляду, передбачено ст.318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень Розділу 8 КПК України.

За змістом ч.4 ст.539 КПК України участь прокурора, засудженого, його захисника і законного представника у судовому розгляді клопотання (подання) щодо вирішення питань, пов`язаних з виконанням вироку є обов`язковою.

А тому, розгляд клопотання щодо вирішення питання судових витрат та речових доказів, який відбувся за відсутності засудженого, його захисника та прокурора, до того ж захисник навіть не був увідомлений про день, час і місце слухання клопотання є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, що перешкодило суду ухвалити законне і обґрунтоване рішення, та є безумовною підставою скасування ухвали суду на підставі п.1 ч.1 ст.415 КПК України з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.

За таких обставин, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а ухвала суду - скасуванню з призначенням у кримінальному провадженні нового судового розгляду в суді першої інстанції, під час якого суд має усунути зазначені недоліки, повно і всебічно перевірити доводи апеляційної скарги і прийняти у справі таке рішення, яке б відповідало вимогам закону.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 412, 415 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді провадження судом першої інстанції ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 05 червня 2015 року про відмову в задоволенні клопотання прокурора про вирішення питань, пов`язаних із виконанням вироку скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Судді: ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4