Справа № 209/5635/13-к
Провадження № 1-кп/209/335/13
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2013 року Дніпровський
районний суд м. Дніпродзержинська
Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді
Байбари Г.А.

при секретарі
Паляниця Г.В.

за участю прокурора
Бразалука С.О.,

обвинувачених ОСОБА_1 і ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.
Дніпродзержинську кримінальне
провадження за обвинувальним актом
відносно

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.
Дніпродзержинська Дніпропетровської
області, українця, громадянина України,
освіта середня
професіонально-технічна,
зареєстрованого та проживаючого у
АДРЕСА_1,

обвинуваченого у скоєнні
кримінального правопорушення,
передбаченого ч.2 ст.185 КК України;

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця м.
Дніпродзержинська Дніпропетровської
області, українця, громадянина України,
освіта середня
професіонально-технічна,
зареєстрованого та проживаючого у
АДРЕСА_2,

обвинуваченого у скоєнні
кримінального правопорушення,
передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

09.09.2013 року в вечірній час ОСОБА_1 і
ОСОБА_2 знаходячись біля будинку №33 по
вул. Харківська в м. Дніпродзержинську
побачили мопед «VIMANN», який стояв быля
вказаного будинку і належав ОСОБА_4,
після чого у них виник намір на таємне
викрадення цього мопеда і з цією метою
вони вступили в попередній злочинний
зговір між собою.

Реалізуючи свої злочинні наміри ОСОБА_1
і ОСОБА_2 09.09.2013 року близько 22.00 години,
утримуючи вказаний мопед за руль,
покотили його від будинку №33 по вул.
Харківська в м. Дніпродзержинську,
розпорядившись ним в подальшому за
своїм розсудом. Таким чином ОСОБА_1 і
ОСОБА_2, умисно, з корисливих мотивів,
таємно, викрали мопед, завдавши його
власнику ОСОБА_4 майнову шкоду на суму
7000 грн.

В судовому засіданні обвинувачений
ОСОБА_1 повністю визнав себе винним у
скоєнні інкримінованого йому
правопорушення та показав, що у вересні
2013 року, дату точно не пам'ятає, в
вечірній час, він з ОСОБА_2 гуляли по
вул. Харківська в м. Дніпродзержинську
та зайшли на територіє не працюючого,
занедбаного дитячого садка, де
побачили мопед, біля якого нікого не
було. Після цього вони пішли від
дитячого садка, а приблизно через дві
години знову проходили по вул..
Харківська та вирішили подивитися, чи
знаходиться мопед на тому ж місці.
Знову побачивши мопед вирішили його
викрасти. Разом покотили мопед на 2-й
мікрорайон де проживає їх знайомий
ОСОБА_6 і залишили мопед в належному
йому підвальному приміщенні під
житловим будинком. Пізніше від
знайомих узнав, що його розшукують
працівники міліції, після чого сам
прийшов до Дніпровського РВ і на
поставлені питання розповів як він з
ОСОБА_2 украли мопед і де його діли. Від
працівників міліції йому стало відомо,
що мопед повернули потерпілому ОСОБА_4.
Вони зустрічалися з потерпілим,
просили у нього вибачення, готові були
сплатити йому якусь компенсацію, але
він відмовився, сказавши, що ніяких
претензій до них він не має. В скоєному
розкаюється. Просить суворо не карати.

Обвинувачений ОСОБА_2 в судовому
засіданні також повністю визнав свою
вину в скоєні інкримінованого
кримінального правопорушення та надав
суду покази про обставини скоєння
правопорушення аналогічні показам
обвинуваченого ОСОБА_1 Розкаюється в
скоєному, просить суворо не карати.

За клопотанням прокурора та зі згоди
обвинувачених, на підставі ч.3 ст.349 КПК
України, суд ухвалив недоцільним
дослідження доказів щодо тих обставин,
які ніким не оспорюються, при цьому
судом з'ясовано, чи правильно розуміють
обвинувачені зміст цих обставин, чи
немає сумнівів у добровільності їх
позиції, а також роз'яснив їм, що у
такому випадку вони будуть позбавлені
права оскаржувати ці обставини в
апеляційному порядку.

Суд вважає доведеним, що ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 за попередньою змовою між собою
викрали мопед, належний потерпілому у
справі ОСОБА_4

Діяння ОСОБА_1 та ОСОБА_2 правильно
кваліфіковані за ч.2 ст.185 КК України, як
таємне викрадення чужого майна
(крадіжка), вчинене за попередньою
змовою групою осіб.

При призначенні покарання
обвинуваченим, суд враховує обставини
і тяжкість злочину, який відноситься до
злочинів середньї тяжкості.

Суд враховує, що ОСОБА_2 раніше не
судимий, не перебуває не обліку у
лікарів нарколога та психіатра,
одружений, має малолітню дитину,
задовільно характеризується за місцем
проживання, працює будівельником за
трудовими угодами у приватних осіб.

ОСОБА_1 раніше притягувався до
кримінальної відповідальності, але
його судимість погашена, працює по
найму у фізичних осіб, задовільно
характеризується за місцем проживання,
перебував на лікуванні у
наркологічному відділенні з 21.11.2008 року
по 04.12.2008 року в зв'язку з опійною
наркоманією, від подальшого нагляду у
нарколога відмовився, стверджує, що
наркотики після лікування не вживає.

Як обставини, які пом'якшують
покарання, обох обвинувачених суд
враховує їх щире каяття, сприяння
встановленню істини у справі, те що
завдану ними шкоду потерпілому усунено
і він не має до них жодних претензій.

Обставин, які обтяжують
покарання, судом не встановлено.

Суд вважає за необхідне
призначити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 покарання
в межах санкції ч.2 ст.185 КК України у
вигляді обмеження волі.

Враховуючи тяжкість злочину,
особи обвинувачених ОСОБА_1 та ОСОБА_2,
обставини, що пом'якшують їх покарання,
суд вважає можливим їх виправлення без
відбування покарання, і вони можуть
бути звільненими від відбування
покарання з випробуванням, згідно ст.75
КК України, та з покладенням на них
обов'язків, передбачених ст.76 КК
України.

Керуючись статтями 368, 370, 374 КПК
України,суд,

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у скоєнні
злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК
України, та призначити йому покарання
у вигляді обмеження волі строком на 2
(два) роки.

На підставі ст.75 КК України
звільнити ОСОБА_1 від відбування
покарання з випробуванням строком на 1
(один) рік.

Згідно ст.76 КК України, покласти
на засудженого ОСОБА_1 обов'язки на
період строку випробування: не
виїздити за межі України на постійне
проживання без дозволу
Кримінально-виконавчої інспекції;
повідомляти Кримінально-виконавчу
інспекцію про зміну місця проживання;
періодично з'являтися для реєстрації
до Кримінально-виконавчої інспекції.

ОСОБА_2 визнати винним у скоєнні
злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК
України, та призначити йому покарання
у вигляді обмеження волі строком на 1
(один) роки.

На підставі ст.75 КК України
звільнити ОСОБА_2 від відбування
покарання з випробуванням строком на 1
(один) рік.

Згідно ст.76 КК України, покласти
на засудженого ОСОБА_2 обов'язки на
період строку випробування: не
виїздити за межі України на постійне
проживання без дозволу
Кримінально-виконавчої інспекції;
повідомляти Кримінально-виконавчу
інспекцію про зміну місця проживання.

Запобіжний захід відносно
засуджених не обирався.

Вирок може бути оскаржений до
апеляційного суду Дніпропетровської
області протягом 30 діб з дня його
проголошення.

Суддя
Байбара Г.А.