Справа № 209/2845/15-к
Провадження № 1-кп/209/286/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 липня 2015 року Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участі секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, не одруженого, не працюючого, з професійно-технічною освітою, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 07.05.2014 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська за ч. 1 ст. 164 КК України до 1 року обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 (один) рік, з покладенням обов`язків, передбачених п.2, 3,4 ст. 76 КК України,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.164 КК України, -
Обвинувачений ОСОБА_4 , будучи раніше засудженим 07.05.2014 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська за ч. 1 ст. 164 КК України до 1 року обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік, ніяких виводів для себе не зробив та в період іспитового строку скоїв нове правопорушення. Так, згідно виконавчого листа Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська № 2-2916 від 30.11.2004 року, ОСОБА_4 повинен виплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щомісяця до повноліття на користь ОСОБА_6 .
Але, ОСОБА_4 , будучи фізично здоровим, для того щоб виконувати рішення суду, ніде не працює, аліменти не виплачує, участі у вихованні дитини не приймає, злісно ухиляється від сплати аліментів.
ОСОБА_4 неодноразово викликався в ДВС Дніпровського району Дніпродзержинського МУЮ, і був попереджений про кримінальну відповідальність, заборгованість по аліментам, до теперішнього часу, ним не погашена.
Вищезазначені умисні дії ОСОБА_4 , що виразилися в злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів), вчинені особою, раніше судимою за злочин, передбачений цією статтею, органом досудового розслідування кваліфікуються за ч.2 ст.164 КК України.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав у повному обсязі і надав пояснення про те, що дійсно за рішенням Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська від 30.11.2004 року, він зобов`язаний виплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_6 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 09.11.2004 року і до досягнення дитиною повноліття. Він неодноразово викликався до Дніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського МУЮ, де перебуває виконавче провадження по примусовому виконанню рішення суду про стягнення з ОСОБА_4 аліментів на утримання дочки, а також попереджався про необхідність погашення заборгованості по сплаті аліментів. Проте, будучи працездатним, він за допомогою в працевлаштуванні до Дніпродзержинського міського центру зайнятості не звертався, посилаючись на відсутність будь-якої роботи та масове скорочення штату працівників. Призначені аліменти не сплачував, в результаті чого утворилася заборгованість більше ніж за 8 років, яка на сьогоднішній день не погашена. Просить суд його строго не наказувати.
Право на захист в ході досудового розслідування йому роз`яснювалось, однак від допомоги захисника (адвоката) від відмовився, оскільки може захистити себе самостійно.
У скоєному щиросердечно покаявся. Просив суд розглядати справу із застосуванням ст.349 КПК України, оскільки фактичні обставини справи, пред`явлене йому обвинувачення йому зрозуміле, і він їх не оспорює. Також розуміє, що позбавляється права оскаржувати дані обставини в апеляційному порядку, і це його добровільна та істина позиція.
Відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України суд, з урахуванням позиції обвинуваченого, думки прокурора, що не заперечував проти розгляду справи відповідно до ст. 349 КПК України, вважає за недоцільне дослідження тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно обвинувачений розуміє зміст цих обставин, чи є його позиція добровільною та істинною. Судом обвинуваченому роз`яснено, що в цьому випадку він позбавляється права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку.
Аналізуючи зібрані у справі докази суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 в судовому засіданні встановлена і доведена, а його умисні дії органами досудового слідства правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 164 КК України, як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів), вчинене особою, раніше судимою за злочин, передбачений цією статтею.
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії кримінальних правопорушень невеликої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, те, що він не працює, раніше судимий (а.п.37), вчинив кримінальне правопорушення у період іспитового строку, перебуває на обліку у лікаря нарколога з 2014 року, на обліку у лікаря психіатра не перебуває (а.п.33), за місцем проживання характеризується посередньо (а.п.36).
Щире каяття та сприяння органу досудового розслідування у розкритті кримінального правопорушення, суд відносить до обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, суд вважає рецидив злочинів.
З урахуванням викладеного, суд вважає, що з метою виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, обвинуваченому слід призначити покарання у вигляді обмеження волі, в межах санкції ч. 2 ст. 164 КК України, а остаточне покарання обрати відповідно до ч.1 ст. 71 КК України, шляхом часткового приєднання призначеного покарання за цим вироком та невідбутої частини покарання за вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 07.05.2014 року.
Керуючись статтями 368, 370, 374-376 КПК України,суд,
засудив:
Визнати винним ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 164 КК України та призначити йому покарання у вигляді обмеження волі строком на 2 (два) роки.
На підставі ч.1 ст. 71 КК України частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 07.05.2014 року та остаточно призначити покарання у вигляді 2 (двох) років 1 (одного) місяця обмеження волі.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався.
Строк покарання ОСОБА_4 рахувати з дня фактичного його затримання після набрання вироком законної сили.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана учасниками кримінального провадження до апеляційного суду Дніпропетровської області через Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська протягом 30 днів з дня його проголошення.
Копія вироку підлягає негайному врученню обвинуваченому та прокурору.
Суддя ОСОБА_1