Справа № 161/4253/15-к
Провадження № 1-кп/161/241/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Луцьк 25 березня 2015 року Луцький міськрайонний суд Волинської області під головуванням

судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку кримінальне провадження №0000154, що надійшло з прокуратури Луцького району 23.03.2015 року з обвинувальним актом та угодою про визнання винуватості відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Луцька, Волинської області, мешканця АДРЕСА_1 , не працюючого, з незакінченою вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні двоє малолітніх дітей, українця, громадянина України, в порядку ст.89 КК України судимості не має,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.383 ч.2 КК України,

В С Т А Н О В И В :
Згідно з обвинувальним актом вбачається, що ОСОБА_4 02.01.2015 року о 04.00 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись по місцю свого проживання за адресою АДРЕСА_1 , діючи умисно, з метою неправдивого повідомлення слідчому про вчинення невстановленою особою тяжкого злочину, будучи письмово попередженим про кримінальну відповідальність за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.383 КК України, здійснив слідчому СВ Луцького РВ УМВС України у Волинській області ОСОБА_6 неправдиве повідомлення, у яком обвинуватив невстановлену особу у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ст. 383 КК України, а саме про те, що в період з 16.00 год. 01.01.2015 року до 02.00 год. 02.01.2015 року, невстановлена особа проникла в його помешкання за вище вказаною адресою та таємно викрала грошові кошти в сумі 23000 грн., хоча в дійсності дане кримінальне правопорушення не було вчинене.

Таким чином, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 , своїми умисними діями, спрямованими на завідомо неправдиве повідомлення слідчому про вчинення злочину, поєднаним з обвинуваченням особи в тяжкому злочині, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст.383 ч.2 КК України.

Під час досудового розслідування між прокурором прокуратури Луцького району ОСОБА_3 і обвинуваченим ОСОБА_4 20 березня 2015 року укладена угода про визнання винуватості.

Згідно з угодою ОСОБА_4 беззаперечно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.383 ч.2 КК України. Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди: ОСОБА_4 буде призначене покарання за ст. 383 ч.2 КК України у виді обмеження волі строком на 3 (три) роки. На підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки:

- не виїзджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи.

Розглядаючи питання про затвердження угоди суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Злочин, у вчиненні якого обвинувачений визнав себе винуватим, віднесений до категорії кримінальних правопорушень середньої тяжкості.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 цілком розуміє положення ч.ч.4, 5 ст. 474 КПК України, укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Судом встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального Кодексу та Кримінального Кодексу України, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.

Обвинувачений ОСОБА_4 погоджується на призначення узгодженого покарання.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та ОСОБА_4 .

Керуючись ст.ст. 373, 374, 475 КПК України (в редакції 2012 р.), суд, -

З А С У Д И В :
Угоду від 20 березня 2015 року по кримінальному провадженні №0000154 про визнання винуватості, укладену між прокурором прокуратури Луцького району ОСОБА_3 і обвинуваченим ОСОБА_4 затвердити.

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.383 ч.2 КК України та призначити узгоджене покарання за ст.383 ч.2 КК України у виді 3 (трьох) років обмеження волі.

На підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки:

- не виїзджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи;

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Головуючий: