Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/637/15 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04.08.2015 м.Кіровоград

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кіровограді матеріали кримінального провадження стосовно ОСОБА_8 , прокурора Ульяновського району ОСОБА_9 та потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 на ухвалу Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 5 травня 2015 року, якою

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Луполове, Ульяновського району Кіровоградської області, українки, громадянки України, з вищою освітою, мешканки АДРЕСА_1 , раніше не судимої:

звільнено від кримінальної відповідальності на підставі п. г ст. 1 ЗУ «Про амністію у 2011 році» та про закриття кримінальної справи за обвинуваченнями її у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 190, ч.2 ст. 190, ч.1 ст. 358 КК України та залишено без розгляду цивільні позови потерпілих по справі.

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 05.05.2015 року задоволено клопотання захисника-адвоката в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 про застосування щодо ОСОБА_22 ЗУ «Про амністію у 2011 році». Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що ОСОБА_8 скоїла злочин, що не відноситься до категорії тяжких чи особливо тяжких, вперше, на час прийняття ЗУ «Про амністію у 2011 році» № 3680-VI, досягла 55-річного віку, що підтверджується довідкою № 169 від 20.04.2015 року управління ПФ України в Ульяновському районі.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, прокурор у кримінальному провадженні подав апеляційну скаргу, але в судовому засіданні відкликав її.

Потерпілі по справі ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 в своїх апеляційних скаргах, вимоги яких є ідентичними просять скасувати ухвалу Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 05.05.2015 та направити дану справу на новий судовий розгляд до суду першої інстанції для її розгляду зі стадії підготовчого судового засіданні в іншому складі суду.

Зазначають, що суд звільняючи ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності виходив з того, що нібито вчиенні нею злочини не є тяжкими та особливо тяжкими. Однак при цьому суд першої інстанції не взяв до уваги те, що кваліфікація злочинів згідно обвинувального акту з огляду на їх описання явно не відповідає КК України, зокрема, що стосується необхідних частин ст..ст. 190 та 358 КК України. Загальна сума грошових коштів, якими у шахрайський спосіб заволоділа ОСОБА_8 перевищує півтора мільйона гривень. Водночас дії ОСОБА_8 помилково кваліфіковані лише за ч.ч. 1 та 2 ст. 190 КК України, тобто не відповідно до загальної суми грошових коштів, якими вона заволоділа, а згідно суми коштів отриманої нею відповідно до кожного окремого договору про депозитний вклад, що штучно призводить до заниження ступеня тяжкості злочину, а саме з ч.4 ст. 190 КК України до ч.2 ст. 190 КК України, що є злочином середньої тяжкості.

Також невірною є кваліфікація дій обвинуваченої ОСОБА_8 і в частині обвинувачення у вчиненні підробки низки документів. Так усі епізоди підробки документів кваліфіковані лише за ч.1 ст. 358 КК України, хоча ознака повторності явно присутня, що повинно мати за наслідок зміну кваліфікації на іншу частину даної статті.

Наведені істотні помилки в питанні кваліфікації дій обвинуваченої в обвинувальному акті свідчать про те, що суд першої інстанції, розглядаючи дане провадження і підготовчому судовому засіданні, до вирішення питання про наявність підстав для звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності, мав відповідно до п.3 ч.3 ст. 314 КПК України належним чином вирішити питання про необхідність повернення обвинувального акту прокурору як такого, що не відповідає вимогам КПК України.

Окремо слід зазначити, що всупереч ч.2 ст. 314 КПК України підготовче судове засідання від 05.05.2015 року проведено судом першої інстанції без участі всіх потерпілих.

Заслухавши доповідача, прокурора, який просив апеляційні скарги потерпілих залишити без задоволення, дослідивши матеріали кримінального провадження та проаналізувавши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому засіданні суд має право закрити провадження у випадках встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8 ч.1 або частиною другою ст. 284 КПК України.

Згідно з п.1 ч.2 ст. 284 КПК кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно з п «ґ» с. 1 Закону України «Про амністію у 2011 році» звільняються від покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, засуджені за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до ст. 12 КК України, та за злочини, вчинені з необережності, які не є особливо тяжкими відповідно до ст. 12 КК: ««ґ»» чоловіки та жінки, які на день набрання чинності цим Законом досягли відповідно 60-річного та 55-річного віку;

Відповідно до ст. 6 вказаного Закону звільненню від кримінальної відповідальності підлягають особи, які підпадають під дію ст.1 цього Закону, кримінальні справи стосовно яких перебувають у провадженні органів дізнання, досудового слідства чи не розглянуті судами, а так само розглянуті судами, але вироки не набрали законної сили, про злочини, вчинені до набрання чинності цим законом.

В клопотанні до суду ОСОБА_8 та її захисник ОСОБА_7 просили звільнити її від кримінальної відповідальності на підставі п «ґ» ст.1 Закону України`Про амністію у 2011 році».

Оскільки на момент вчинення злочинів ОСОБА_8 досягла 55-ти річного віку і інкриміновані їй злочини є невеликої та середньої тяжкості, суд обґрунтовано, на підставі п. ««ґ» ст. ст. 1, ст.6 Закону України «Про амністію у 2011 році», від 08.07.2011р., звільнив її від кримінальної відповідальності.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про амністію у 2011 році» ОСОБА_8 не входить до переліку осіб відносно яких амністія не застосовується.

Твердження у апеляціях потерпілих про безпідставність застосування амністії і істотне порушення кримінально процесуального закону при застосуванні, є безпідставними.
Діючи відповідно до вимог ст. 6 Закону України "Про амністію", суд повинен звільнити особу від кримінальної відповідальності із закриттям провадження у справі, незалежно від того, чи надійшла справа до суду з поданням відповідного органу дізнання або досудового слідства, чи підстави для застосування амністії виявлені в стадії судового розгляду.
Згідно з матеріалами справи, на день набрання чинності цим Законом, кримінальна справа відносно ОСОБА_8 була направлена до суду і не була розглянута.
Твердження в апеляції про те, що судом безпідставно відмовлено в прийнятті позовної заяви також необґрунтовані. За положеннями ст. 28 КПК України, п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 31 березня 1989 року «Про практику застосування судами України законодавства про практику відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» у разі закриття справи з передбачених законом підстав цивільний позов не розглядається. Вимоги позивача про відшкодування матеріальної шкоди у цьому разі можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства.

Вказаний порядок звільнення від кримінальної відповідальності не реабілітує обвинувачену ОСОБА_8 , а тому потерпілі не позбавлені можливості вирішити свої цивільні вимоги в порядку цивільного позову.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги потерпілих по справі не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, ст.1,6 ЗУ «Про амністію у 2011 році», колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарги потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 - залишити без задоволення.

Ухвалу Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 05.05.2015 року, якою задоволено клопотання захисника-адвоката в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 про застосування щодо ОСОБА_22 ЗУ «Про амністію у 2011 році» - без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді(підписи):
З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду
Кіровоградської області ОСОБА_2