Ухвала

іменем україни

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_8,

суддів: ОСОБА_9, ОСОБА_10,

за участю прокурора ОСОБА_11,

потерпілого ОСОБА_1,

розглянула в судовому засіданні 24 червня 2015 року в м. Києві кримінальну справу за касаційною скаргою заступника прокурора Харківської області на ухвалу колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Харківської області від 25 листопада 2014 року.

Вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 15 жовтня 2012 року засуджено

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

громадянина України, не судимого,

- за ч. 2 ст. 263 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки;

- за ч. 1 ст. 263 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки;

- за п.п. 1, 6, 8, 12 ч. 2 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років з конфіскацією всього майна;

- за ч. 3 ст. 262 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років з конфіскацією всього майна;

- за п.п. 6, 8, 12 ч. 2 ст. 115 КК України до покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначено покарання у виді довічного позбавлення волі.

Згідно зі ст.ст. 52, 54 КК України ОСОБА_2 позбавлено військового звання «лейтенант запасу Збройних Сил України».

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь потерпілих: ОСОБА_3- 1 000 000 грн, ОСОБА_1 - 100 000 грн, ОСОБА_4 - 100 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 25 листопада 2014 року вирок місцевого суду змінено в частині призначення покарання, пом'якшено покарання:

- за ч. 3 ст. 262 КК України до 13 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна;

- за п.п. 6, 8, 12 ч. 2 ст. 115 КК України до 15 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна.

За ч.1 ст. 263; ч.2 ст. 263; ч.2 ст. 15, п.п.1,6,8,12 ч.2 ст. 115 КК України ОСОБА_2 залишено покарання, призначене судом першої інстанції.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_2 визначено остаточне покарання у виді 15 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна.

У решті вирок місцевого суду залишено без зміни.

За вироком суду ОСОБА_2 визнано винуватим та засуджено за вчинення злочинів за таких обставин.

Так, навесні 2011 року ОСОБА_2 та ОСОБА_5, шукаючи можливості для погашення боргових зобов'язань, вирішили вчинити напад на караульне приміщення в/ч НОМЕР_1 у АДРЕСА_1 з метою заволодіння табельною зброєю для подальшої її реалізації чи можливого використання при вчиненні злочинів.

Для підготовки до вчинення злочину ОСОБА_2 та ОСОБА_5 протягом весни 2011 - березня 2012 року незаконно, без передбаченого дозволу, придбали 2 мисливських ножі, мисливську рушницю та 12 патронів до неї, та інші необхідні їм предмети - форму, маски, радіостанції, складну драбину, зручне безшумне взуття.

Крім того, в період з січня по березень 2012 року ОСОБА_2 та ОСОБА_5 здійснювали регулярні розвідувальні та спостережні заходи.

22 березня 2012 року близько 04 год. ОСОБА_2 та ОСОБА_5 проникли на територію в/ч НОМЕР_1. Після чого, діючи за розробленим планом, ОСОБА_5 підійшов зі спини до солдата караульної служби ОСОБА_6 і наніс йому 9 ударів ножем по голові та тулубу, заподіявши йому тілесних ушкоджень, від яких потерпілий помер на місці.

Потім ОСОБА_2 і ОСОБА_5 з метою вбивства напали на інших військовослужбовців - ОСОБА_4 та ОСОБА_7, заподіявши їм тілесних ушкоджень різного ступеню тяжкості, але їх смерть не настала через своєчасно надану медичну допомогу.

У відповідь на напад ОСОБА_4 та ОСОБА_7 вчинили активний супротив, застосувавши табельну вогнепальну зброю, з якої застрелили ОСОБА_5, та фізично затримали ОСОБА_2

У касаційній скарзі прокурор, не погоджуючись із ухваленим щодо ОСОБА_2 рішенням суду апеляційної інстанції через істотне порушення вимог кримінального закону, невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості злочину та особі засудженого внаслідок м'якості, просить ухвалу скасувати, а справу направити на новий апеляційний розгляд. Свої вимоги прокурор мотивує тим, що суд апеляційної інстанції, змінюючи вирок місцевого суду в частині призначення покарання, безпідставно пом'якшив його засудженому, не врахувавши при цьому всіх обставин справи та особливої тяжкості вчинених злочинів.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора та потерпілого на підтримку поданої скарги, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи, наведені в касаційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга прокурора підлягає задоволенню з огляду на таке.

Висновки суду про доведеність винуватості засудженого ОСОБА_2 у вчиненні зазначених у вироку злочинів та правильність кваліфікації його дій за п.п. 6, 8, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 262, ч. 2 ст. 15 п.п. 1, 6, 8, 12 ч. 2 ст. 115, ч.ч. 1, 2 ст. 263 КК України в касаційній скарзі прокурором не оспорюються.

Щодо доводів прокурора, викладених у його касаційній скарзі, про невідповідність призначеного апеляційним судом покарання тяжкості злочинів та особі засудженого ОСОБА_2 внаслідок м'якості, то вони, на думку колегії судів, є слушними.

Відповідно до ст. 65 КК України при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом'якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Пом'якшуючи призначене ОСОБА_2 покарання, апеляційний суд послався на те, що засуджений не був ініціатором злочинів, виконував менш активну й значну роль, ніж ОСОБА_5, постріл у потерпілого ОСОБА_4 здійснив випадково. Також апеляційний суд урахував позитивні дані про особу засудженого, наявність пом'якшуючих і відсутність обтяжуючих покарання обставин.

Однак при цьому, на думку колегії суддів, апеляційний суд у достатній мірі не врахував конкретних обставин справи, зокрема, того, що ОСОБА_2 вчинив із застосуванням вогнепальної зброї три особливо тяжких злочини, об'єктом яких були життя трьох військовослужбовців, мав намір заволодіти вогнепальною зброєю для подальшої злочинної діяльності, та призначив засудженому покарання, яке не відповідає вимогам статей 65 - 67 КК України.

За таких обставин ухвалу суду апеляційної інстанції не можна визнати законною та обґрунтованою.

Ураховуючи викладене, колегія суддів уважає, що ухвала апеляційного суду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 398 КПК України (1960 року) щодо ОСОБА_2 підлягає скасуванню, а справа - направленню на новий апеляційний розгляд, під час якого необхідно врахувати вищезазначене та прийняти обґрунтоване, законне й справедливе рішення.

Керуючись статтями 395, 396 КПК України (1960 року), пунктами 11, 15 розділу XI «Перехідні положення» Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу прокурора задовольнити.

Ухвалу колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Харківської області від 25 листопада 2014 року щодо ОСОБА_2 скасувати, а справу направити на новий апеляційний розгляд.

С у д д і:

ОСОБА_9 ОСОБА_8 ОСОБА_10