АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 11кп/790/638/15 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Справа № 629/297/15-к Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.3ст.297 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 квітня 2015 р. колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:
- головуючого судді ОСОБА_2
- суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
- при секретарі ОСОБА_5
- за участю прокурора ОСОБА_6
- захисника обвинуваченого-адвоката ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові апеляційну скаргу прокурора, який приймав участь у розгляді провадження судом першої інстанції, на ухвалу Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 06 лютого 2015 року, матеріали кримінального провадження №629/297/15-к за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.297 КК України,-
ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 06 лютого 2015 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого за ч.3 ст.297 КК України, повернуто Лозівському міжрайонному прокурору Харківської області.
Досудовим розслідуванням встановлено, що Циганков наприкінці грудня 2014 року, точної дати не встановлено, проходив через кладовище, яке розташоване по вул. Декабристів в смт. Панютине м. Лозова Харківської області.
Знаходячись на кладовищі, у ОСОБА_9 виник умисел на наругу над могилою, поєднаною з незаконним заволодінням предметів, які знаходяться в місцях захоронення. Усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки у вигляді грубого порушення суспільних відносини, що забезпечують загальноприйняті моральні принципи, з корисливого мотиву, з метою наживи, шляхом прикладання фізичних зусиль зламав надмогильний металевий обеліск на могилі померлої невстановленої особи для того, щоб в подальшому продати, після чого зник з місця пригоди.
В останній декаді грудня 2014 року, в другій половині дня, точної дати не встановлено, ОСОБА_9 проходив через кладовище, яке розташоване по вул. Декабристів в смт. Панютине м. Лозова Харківської області.
Знаходячись на кладовищі, у ОСОБА_9 виник умисел на наругу над могилою, поєднану з незаконним заволодінням предметів, які знаходяться в місцях захоронення. Усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки у вигляді грубого порушення суспільних відносини, що забезпечують загальноприйняті моральні принципи, з корисливого мотиву, з метою наживи, повторно, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом прикладання фізичних зусиль зірвав секцію металевої огорожі на могилі померлої невстановленої особи для того, щоб в подальшому продати, після чого зник з місця пригоди.
30.12.2014 року, близько 15год. ОСОБА_9 проходив через кладовище, яке розташоване по вул. Декабристів в смт. Панютине м. Лозова Харківської області. Знаходячись на кладовищі, у ОСОБА_9 виник умисел на наругу над могилою, поєднану з незаконним заволодінням предметів, які знаходяться в місцях захоронення.
Усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки у вигляді грубого порушення суспільних відносини, що забезпечують загальноприйняті моральні принципи, з корисливого мотиву, з метою наживи, шляхом прикладання фізичних зусиль зламав надмогильний металевий обеліск на могилі померлої невстановленої особи для того, щоб в подальшому продати, після чого зник з місця пригоди.
Крім того, 31.12.2014 року ОСОБА_9 проходив через кладовище, яке розташоване по вул. Декабристів в смт. Панютине м. Лозова Харківської області.
Знаходячись на кладовищі у ОСОБА_9 виник умисел на наругу над могилою, поєднану з незаконним заволодінням предметів, які знаходяться в місцях захоронення. Усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки у вигляді грубого порушення суспільних відносини, що забезпечують загальноприйняті моральні принципи, з корисливого мотиву, з метою наживи, повторно, шляхом прикладання фізичних зусиль зламав надмогильний металевий обеліск на могилі померлої невстановленої особи для того, щоб в подальшому продати, після чого зник з місця пригоди.
Повертаючи обвинувальний акт прокурору, суд першої інстанції, задовольняючи клопотання захисника обвинуваченого про повернення обвинувального акту прокурору вказав, що обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України.
Суд першої інстанції вказує, що реєстр, доданий до обвинувального акту, не містить відомостей про здійснення всіх процесуальних дій та часу їх проведення, прийнятих процесуальних рішень та їх реквізитів, а внесення відомостей до реєстру здійснено без додержання вимог ч.2 ст.109 КПК України, без чіткого розмежування відповідної процесуальної дії або прийнятого процесуального рішення в тій послідовності, що встановлена КПК України.
Також суд зазначає, що в розділі І п.19 реєстру вказано про ознайомлення 28.01.2015р. підозрюваного з матеріалами досудового розслідування, але не вказано час його ознайомлення; у ІІ розділі п.7 реєстру вказано постанову про доручення призначити адвоката, захисником підозрюваного призначено ОСОБА_7 , але з реєстру не вбачається, що з матеріалами досудового розслідування знайомився захисник ОСОБА_7 , та не зазначений час ознайомлення; у розділі ІІ п.8 реєстру - про складання 28.01.2015 року обвинувального акту ухвалив слідчий ОСОБА_10 , однак не вказано, хто санкціонував з прокурорів даний обвинувальний акт, та коли.
В ухвалі судом вказано, що в реєстрі матеріалів досудового розслідування відсутні відомості про повідомлення підозрюваного, обвинуваченого про процесуальні права та обов`язки, та про вручення йому відповідних пам`яток, надання копій обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування обвинуваченому, всі та повні дані найменування та часу проведення процесуальних дій.
Як вказано в реєстрі, ОСОБА_11 лише 09.01.2015 року було повідомлено про підозру, що, на думку суду, є недостатнім, так як не вказано, саме за якою частиною та статтею Кримінального кодексу України він підозрюється у скоєнні правопорушення, що не відповідає вимогам ст.ст.278,279 КПК України.
Суд першої інстанції також вважає, що реєстр містить відомості про постанову про призначення судово-психіатричної експертизи - 26.01.2015 року, але не вказано про ознайомлення з нею підозрюваного, захисника, про повідомлення про призначення експертизи, про надання чи ненадання висновків експертизи, ознайомлення з результатом проведення експертизи підозрюваного та захисника.
Також суд зазначає, що згідно обвинувального акту ОСОБА_9 було зламано надмогильний металевий обеліск на могилі померлої невстановленої особи, однак обвинувачення є неконкретизоване, оскільки не вказано, яким саме предметом незаконно заволодів ОСОБА_9 .
Згідно реєстру (п.13) 06.01.2015 року о 12год 15хв.-13год 30хв. було проведено огляд місця події, та вилучено вісім металевих пластин, які поміщені до кімнати зберігання речових доказів.
Однак в епізодах, інкримінованих ОСОБА_9 , вони не вказані та не оцінені, тобто, на думку суду, обвинувачення також є неконкретизованим.
Суд першої інстанції також вважає, що досудовим слідством не встановлено, хто по справі є потерпілим або представником потерпілого.
Всупереч вимогам ч.3 ст.283 КПК України реєстр не містить даних про внесення прокурором до ЄРДР відомостей про закінчення досудового розслідування, що, як вказує суд першої інстанції, свідчить про недодержання прокурором положень щодо форми закінчення досудового розслідування як обов`язкової стадії кримінального провадження.
На думку суду першої інстанції посилання прокурора в підготовчому засіданні на те, що захисник приймав участь в усіх слідчих діях та був ознайомлений з відповідними документами не є підставою для неналежного оформлення матеріалів кримінального провадження при направленні їх до суду.
Також, як вказує суд першої інстанції, при передачі кримінального провадження до суду повинні бути дотримані вимоги, передбачені ст.ст.291-293 КК України, які регламентують зміст обвинувального акту та необхідних додатків до нього.
В ухвалі суд першої інстанції вказує, що Європейський суд з прав людини у справі "Абрамян проти Росії" від 9 жовтня 2008 р. зазначив, що у тексті підпункту "а" п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню "обвинувачення" особі, стосовно якої порушено кримінальну справу.
Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (див. рішення від 19 грудня 1989 р. у справі "Камасінскі проти Австрії", № 9783/82, п. 79).
Крім того, Суд нагадує, що положення підпункту "а" п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті.
Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права - обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом "b" п. 3 ст. 6 Конвенції (див. зазначені рішення у справі "Пелісьє та Сассі проти Франції", п. 54, а також "Даллас проти Угорщини" п. 47).
Судом зазначено, що обвинувальний акт в порушення ст.291 КК України не містить повного тексту фактичних обставин справи щодо події кримінального правопорушення, форми вини, мотиву та способу вчинення злочину, тобто, не містить конкретного формулювання обвинувачення.
Як зазначив суд, з тексту обвинувального акту вбачається лише наявність викладу певних обставин, не фактичних обставин кримінальних правопорушень, так як не розписані всі складові кримінального правопорушення.
Тому, на думку суду першої інстанції, прокурору необхідно конкретизувати обвинувальними акт, та встановити, кому саме було завдано майнову шкоду фізичній чи юридичній особі, в подальшому вручити ОСОБА_9 та його захиснику під розписку копію обвинувального акту, заповнити реєстр матеріалів досудового розслідування відповідно до вимог КПК України до 01.03.2015 року, розписки відібрати власноруч, з проставленням аркушів, числа, місяця, року та підпису всіх зацікавлених осіб.
Судом першої інстанції також вказано, що він враховує, що КПК України надає право прокурору змінити обвинувачення в суді, однак цей закон визначає саме право, а не обов`язок. Прокурор може не виявити бажання скористатися цим правом.
На думку суду першої інстанції відсутність конкретного формулювання обвинуваченого суперечить вимогам п.5 ч.2 ст.291 КПК України, є порушенням права обвинуваченого на захист та справедливий судовий розгляд, обмежує гарантоване право обвинуваченого на захист вже на момент отримання ним копії обвинувального акту.
Не погоджуючись з вищевказаною ухвалою прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
В своїй апеляції прокурор посилається на те, що глава 27 КПК України регламентовано порядок проведення підготовчого судового засідання, та не передбачено порядок з`ясування питань, пов`язані з правильністю чи не правильністю встановлення фактичних обставин правопорушення, оскільки судом у вказаній стадії провадження не досліджуються докази.
Таким чином, на думку прокурора, суд при проведенні підготовчого судового засідання вийшов за межі питань, які вирішуються судом у вказаній стадії процесу та не законно надав оцінку тим обставинам, які підлягають перевірці безпосередньо під час судового розгляду.
Державним обвинувачем вказано, що посилання суду на неконкретизоване формулювання обвинувачення та неправильність кваліфікації дій ОСОБА_9 є формальною підставою для повернення обвинувального акту прокурору, оскільки при кваліфікацій дій обвинуваченого всі обставини вчинення кримінального правопорушення вказані.
Як вказує прокурор, фактичний виклад обставин кримінальних правопорушень відповідає кваліфікації дій ОСОБА_9 .
Апелянт також вважає, що доводи суду щодо невідповідності реєстру матеріалів досудового розслідування вимогам ст. 109 КПК України є необґрунтованими, оскільки реєстр складений відповідно до вимог кримінального процесуального закону, у ньому відображені всі проведені в ході досудового розслідування процесуальні дії, у тому числі щодо ознайомлення учасників провадження з матеріалами досудового розслідування, прийняті процесуальні рішенні та дані про заходи забезпечення кримінального провадження.
Також прокурор вважає, що посилання суду на відсутність у реєстрі досудового розслідування даних щодо часу проведення деяких процесуальних дій є необґрунтованим, та формальною підставою для повернення обвинувального акту.
Він же вказує, що ніхто не оспорює факту проведення процесуальних дій, при виконанні яких був присутній адвокат, і, таким чином, не було порушено право обвинуваченого на захист.
На думку апелянта, посилання на невідповідність розписки обвинуваченого про отримання копії обвинувального акту вимогам КПК України є безпідставною.
Крім того, прокурором вказано, що відповідно до п.3 ч.3 ст.314 КПК України суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього кодексу.
Однак даний обвинувальний акт складений відповідно до вимог кримінального процесуального закону, про що свідчить думка обвинуваченого щодо можливості призначення судового розгляду, а посилання суду на невідповідність реєстру матеріалів досудового розслідування та розписки ст.ст.109,293 КПК України є лише формальною підставою для повернення обвинувального акту прокурору.
В судовому засіданні прокурор підтримав свою апеляційну скаргу та просив її задовольнити.
Захисник адвокат ОСОБА_12 підтримала ухвалу суду першої інстанції про повернення обвинувального акта прокурору, та просили апеляцію прокурора не задовольняти.
Заслухавши думку учасників судового провадження, перевіривши матеріали провадження, провівши судові дебати, обговоривши доводи осіб, які приймали участь у судовому засіданні, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно з п.3 ч.3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Глава 27 КПК України регламентує порядок проведення підготовчого судового засідання, але в ній не передбачено порядка та обов`язкового з`ясування питань, пов`язаних з правільностю чи неправільностю встановлення фактичних обставин правопорушення.
Вказуючи на це в своїй ухвалі про повернення обвинувального акту прокурору, суд першої інстанції вийшов у цій частині за межі своїх повноважень, оскільки на цій стадії ці питання не досліджуються.
Що ж стосується вказівки суду першої інстанції на неконкретність формулювання обвинувачення на неправильність кваліфікації дій ОСОБА_9 , то і в цій частині судом першої інстанції зроблені поспішні висновки, оскільки всі ці питання повинні бути розв`язані при розгляді обвинувачення по суті при постановці вироку суду.
Крім того, як вбачається із обвинувального акта відносно ОСОБА_9 , фактичний виклад обставин кримінальних правопорушень відповідає кваліфікації його дій.
Також реєстр матеріалів досудового розслідування, процесуальні рішення, прийняті в ході досудового розслідування, відповідають вимогам ст.109 КПК України.
Вказівка суду першої інстанції про відсутність даних щодо часу проведення деяких процесуальних дій є необґрунтованими та такими, що ніяким чином не впливають на законне та обґрунтоване рішення суду про розгляді обвинувачення по суті.
Необгрунтованим є посилання суду першої інстанції на те, що в реєстрі матеріалів досудового розслідування відсутні дані про ознайомлення захисника ОСОБА_12 з матеріалами досудового розслідування та не вказаний час такого ознайомлення, що, на думку суду першої інстанції, само по собі є порушенням прав на захист обвинуваченого ОСОБА_9 .
Але, як вважає колегія суддів, всі ці, на думку суду першої інстанції, недоліки повинні бути з`ясовані тільки в судовому засіданні при розгляді обвинувачення по суті, і, в залежності від результату розгляду, повинно бути винесене законне та обґрунтоване рішення.
Крім того, із реєстру вбачається, що про проведення окремих процесуальних дій повідомлялись слідчим як прокурор, так і підозрюваний та його захисник, тому в цій частині мотиви суду першої інстанції про повернення обвинувального акту прокурору також є безпідставними.
Таким чином, колегія суддів вважає за можливе апеляційну скаргу прокурора задовольнити, скасувавши ухвалу суду першої інстанції, і призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 314, 375, 404, 405, 407, 408, 418, 419, колегія суддів,-
У Х В А Л И Л А:

Апеляцію прокурора у кримінальному провадженні задовольнити.
Ухвала в касаційному порядку оскарженню не підлягає.
Судді:
_____________________ _____________________ __________________