АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/670/15 Справа № 196/1476/14-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Судді - доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000615, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15 вересня 2014 року, за апеляційною скаргою прокурора прокуратури Царичанського району Дніпропетровської області на вирок Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 23 січня 2015 року, ухвалений щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с. Горького Дніпропетровського району Дніпропетровської області, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий: 23 жовтня 2014 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 185, ст. 15 ч. 2, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185, 70, 75 КК України, остаточно призначено 3 роки 6 місяців позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який народився в с. Веселе Поле Софіївського району Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,-

за участю: прокурора ОСОБА_8

ВСТАНОВИЛА:
Вироком Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 23 січня 2015 року, яким ОСОБА_6 визнано винуватим і засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на два роки, з застосуванням ст. 75 КК України с іспитовим строком на 1 рік 9 місяців, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, з урахуванням вироку Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 жовтня 2014 року, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на 3 роки 6 місяців. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки, починаючи з 23 жовтня 2014 року, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
ОСОБА_7 визнано винуватим і призначено покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у виді обмеження волі строком на 1рік; на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Вироком суду вирішено питання речових доказів.
Вирок щодо обвинуваченого ОСОБА_7 не оскаржується.

В поданій апеляційній скарзі прокурор, просить вирок суду щодо ОСОБА_6 змінити через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, виключити вказівку суду про звільнення його від відбування покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 2 років обмеження волі, з випробуванням і іспитовим строком 1 рік 9 місяців.

В обґрунтування апеляційної скарги прокурор послався на безпідставність застосування судом ст. 75 КК України при призначенні покарання ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 185 КК України, оскільки призначивши остаточне покарання у відповідності з ч. 4 ст. 70 КК України, суд знову застосував ст. 75 КК України, звільнивши засудженого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки. Тобто призначивши остаточне покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, суд аналогічно поглинув і іспитовий строк 1 рік 9 місяців.

За вироком суду ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , визнано винними та засуджено за те, що вони 14 вересня 2014 року, близько 19 години, за пропозицією ОСОБА_7 вступили між собою в змову на таємне викрадення початків кукурудзи з поля. 14 вересня 2014 року, близько 19 години 30 хвилин на велосипеді марки «Україна», який належав ОСОБА_9 , прибули на сільськогосподарське поле, яке належить ТОВ «Україна» і розташоване неподалік вулиці Калініна в с. Прядівка, вздовж автодороги с. Прядівка с. Преображенка Царичанського району Дніпропетровської області та втілюючи свій намір на таємне викрадення чужого майна, на вказаному полі наламали з рослин кукурудзи, які тут же на полі склали у два мішки та дві сумки, загальною вагою 100 кг., на загальну суму 161 грн., чим завдали ТОВ «Україна» матеріальну шкоду на зазначену суму.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, прокурора, який підтримав вимоги апеляційної скарги та просив їх задовольнити, проаналізувавши доводи, викладені в апеляційній скарзі та в судовому засіданні, співставивши їх з наявними в справі матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

У відповідності до ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Подія злочину, доведеність винуватості ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , в його вчиненні, кримінально-правова оцінка їх діяння за ч. 2 ст. 185 КК Україниколегією суддів не перевірялись, оскільки законність і обґрунтованість вироку в цій частині не оскаржувались.

Доводи прокурора щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність через неправильне застосуванняст. 75 КК України при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 ,колегія суддів вважає такими, що знайшли підтвердження при здійсненні апеляційного розгляду з наступних підстав.

На підставі ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Вказані вимоги кримінального процесуального закону суд першої інстанції виконав не належним чином.

Відповідно до ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

На підставі постанови Пленуму Верховного Суду України, від 12.06.2009, № 8 "Про внесення змін та доповнень до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року N 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання", у разі визнання особи винною у вчиненні кількох злочинів рішення про її звільнення від відбування покарання з випробуванням приймається тільки після визначення на підставі статті 70 КК остаточного покарання, виходячи з його виду й розміру.

Як убачається з вироку суду, ОСОБА_6 визнано винуватим та призначено покарання за ч. 2 ст.185 КК України у виді обмеження волі строком 2 роки, на підставі ст. 75 КК України з випробуванням, з іспитовим строком на 1 рік 9 місяців, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, після цього призначивши остаточне покарання у відповідності з ч. 4 ст. 70 КК України з урахуванням вироку Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 жовтня 2014 року, суд повторно застосував до обвинуваченого положення ст. 75 КК України, звільнивши ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 2 роки, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
За вказаних обставин суд невірно застосував вимоги ст. 75 КК України, про що обґрунтовано зазначено в апеляційній скарзі прокурора.
Отже, колегія суддів вважає, що вказівка суду в резолютивній частині вироку про звільнення ОСОБА_6 на підставі ст. 75 КК України від відбування призначеного покарання за ч. 2 ст. 185 КК України з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік 9 місяців підлягає виключенню.
Також, підлягає виключенню з резолютивної частини вироку вказівка суду про початок іспитового строку на підставі ст. 75 КК України з 23 жовтня 2014 року, оскільки виходячи зі змісту вищенаведених положень кримінального закону України перебіг іспитового строку починається з моменту проголошення вироку, який було у даному кримінальному провадженні проголошено 23 січня 2015 року.
Разом з тим колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при призначенні остаточного покарання ОСОБА_6 у відповідності з ч. 4 ст. 70 КК України, з урахуванням вироку Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 жовтня 2014 року, у виді позбавлення волі на 3 років 6 місяців обґрунтовано було застосовано ст. 75 КК України і звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки, з покладанням обов`язків в силу ст.76 КК України не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

З урахуванням наведеного, вирок суду підлягає зміні згідно із п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора прокуратури Царичанського району Дніпропетровської області на вирок Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 23 січня 2015 року задовольнити.

Вирок Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 23 січня 2015 року щодо ОСОБА_6 - змінити.

Виключити з резолютивної частини вироку суду вказівку про звільнення ОСОБА_6 на підставі ст. 75 КК України від відбування призначеного покарання з випробуванням с іспитовим строком на 1 рік 9 місяців та вказівку суду про початок іспитового строку на підставі ст. 75 КК України з 23 жовтня 2014 року.
Вважати ОСОБА_6 засудженим за ч. 2 ст. 185 КК України України до покарання у виді обмеження волі строком на два роки.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України з урахуванням вироку Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 жовтня 2014 року за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді трьох років шести місяців позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбуття призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом двох років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвалу може бути оскаржено і на неї може бути подана касаційна скарга у Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, - в той же строк з дня вручення йому копії ухвали безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області:
___________________ _____________________ _____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4