Справа №1-17/2007
ВИРОК

IМЕНЕМ У К Р A I Н И

16 лютого 2007 року Деснянський районний суд м. Чернігова в складі

головуючого - судді Малиша
В.В.

при секретарі -
Шидловській О.П.

з участю прокурора - Левченка А. В., Шахова А.В.

захисника - адвоката ОСОБА_1

потерпілого -
ОСОБА_2

представника потерпілого - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в
м. Чернігові справу

по обвинуваченню

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця смт. Ріпки Чернігівської області, українця, громадянина
України, з повною вищою освітою, одруженого, що має на утриманні одну
неповнолітню дитину - сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2, не працюючого, потерпілого від
наслідків аварії на ЧАЕС, раніше не судимого, мешканця АДРЕСА_1 -

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 365
КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 працюючи на посаді ІНФОРМАЦІЯ_3 Деснянського відділу міліції ЧMB УМВС України в Чернігівській області, маючи спеціальне звання ІНФОРМАЦІЯ_4,
тобто являючись службовою особою, 12.11.2005 року близько 15.00
годин під час несення служби в складі слідчо-оперативної
групи всупереч вимогам кримінально-процесуального кодексу України почав
вимагати від доставленого до чергової частини ДВМ ЧMB УМВС за адресою м. Чернігів вул. Шевченка 26 контролерами ЧТУ
за безквітковий проїзд в громадському транспорті ОСОБА_2 у
відсутності пойнятих пред'явити вміст кишень та проведення особистого огляду.
Після відмови ОСОБА_2 виконати незаконні вимоги ОСОБА_4, останній наніс
потерпілому удари руками та ногами по тілу
спричинивши гематому лівої орбітальної /ділянки.

Підсудний ОСОБА_4 допитаний в судовому засіданні, вину у пред'явленому йому
обвинуваченні за ч. 2 ст. 365 КК України та цивільний позов не визнав і
показав, що він дійсно 12.11.2005 року перебував у складі слідчо-оперативної
групи і знаходився в приміщенні Деснянського відділу міліції. Біля 15.00 годин контролери у відділ міліції доставили молодого чоловіка, яким був
ОСОБА_2, у якого були не в порядку проїзні документи. Спочатку підійшов
працівник міліції ОСОБА_6, почав розбиратись, а потім покликав і його. Він
представився, запитав причини доставки, попрохав пред'явити документи. ОСОБА_2
відмовився і він знов повторив свої вимоги з приводу показати
кишені на наявність
колючо-ріжучих предметів. Тоді
ОСОБА_2 виклав гроші, мобільний телефон, запальничку. Після того як він
дізнався, що ОСОБА_2 є повнолітнім, останнім став займатись ОСОБА_6. Йому
потрібно було по своїх справах і він поїхав. Через деякий час його викликав
черговий та повідомив, що приїздив батько ОСОБА_2 і сказав, що буде скаржитись
на незаконні дії працівників міліції, залишивши свій номер телефону. Він
зателефонував і домовився про зустріч біля готелю „Україна". Під час
зустрічі батько ОСОБА_2 погрожував, що звільнить його з органів міліції за
незаконні дії. Він телефонував ОСОБА_2 і просив щоб той не скаржився, що огляд
проведено без пойнятих і той сказав, що подумає. При огляді пойнятих дійсно не
було однак він фізичний примус не застосовував і нікого не бив що можуть також
підтвердити і контролери, які перебували в приміщенні весь час. Голос на
диктофоні йому не належить і звідки у ОСОБА_2 тілесні ушкодження йому не
відомо.

Крім свідчень підсудного, не дивлячись на невизнання ним своєї вини, його
вина у скоєнні вказаного злочину повністю підтверджується показами потерпілого,
свідків та іншими зібраними по справі і перевіреними судом доказами.

Допитаний в ході судового засідання потерпілий ОСОБА_2 показав, що його 12.11.2005 року затримали контролери за прострочене учнівське посвідчення та відвели
до Деснянського відділу міліції, контролерів було троє -два чоловіки і одна жінка. Через деякий час в хол вийшов ОСОБА_6 та став
вимагати викласти все з кишень, що він відмовився зробити та попрохав пойнятих.
Зайшов ОСОБА_4 і також поставив вимогу викласти все з кишень після чого він
також повідомив, що хоче щоб усе було оформлено за законом. Потім ОСОБА_4 взяв
його за куртку, повернув обличчям до стіни, в зв'язку з чим він вдарився та
роздвинув ноги. Він не зрозумів та спитав в чому справи після чого ОСОБА_4
повалив його на підлогу та почав бити при цьому наніс біля 10 ударів ногами і він сказав, що все викладе. ОСОБА_4 підняв його та вдарив в
обличчя і він втратив на деякий час свідомість. Контролери весь цей час були
присутні та усміхалися, а потім заповнили
квитанцію та пішли, після них пішов і ОСОБА_4. Він зателефонував батьку
і все розповів коли той приїхав. Батько звернувся до чергового, той викликав
ОСОБА_6 який повідомив, що це був молодий працівник міліції. Потім він поїхав
до травмпункту, де його направили на рентген, але в цей час подзвонив батько і
повідомив, що про все домовився. Він спочатку зайшов до своєї дівчини, а потім
поїхав додому, мати була перелякана та написала заяву. Ввечері зателефонував
ОСОБА_4 та запропонував приїхати в ДВМ однак він злякався та призначив зустріч
на інший час біля театру Шевченка. В ході зустрічі під час розмови ОСОБА_4
наголошував, що він скоїв щось незаконне, погрожував „накопати" на справу,
а він наполягав, щоб той відшкодував йому збитки. Всю розмову він записав на
магнітофон. На зустріч він прийшов разом з ОСОБА_7, яка спостерігала за їхньою
розмовою зі сторони. Потім він звернувся до відділу внутрішньої безпеки і все
розповів. Свої позовні вимоги про стягнення 201,79 грн. матеріальних збитків та
5000 грн. моральної шкоди підтримує та крім того просить стягнути з підсудного
витрати, які він поніс за надання юридичної допомоги.

Згідно запису в журналі звернень до травмпункту ЧМЛ № 2 щодо обставин отримання травми ОСОБА_2 записано: „побили на Шевченко 26 працівники міліції" (т.2 а.с. 7-9)

Згідно висновків судово-медичної експертизи № 172 від 24.01.2006
року та додаткових судово-медичних експертиз № 367 від 16.02.2006
року та № 2880 від 30.11.2006 р. у ОСОБА_2 маються тілесні ушкодження у вигляді гематоми лівої
орбітальної ділянки, котра виникла від дії тупого предмету, могли утворитися в
період з 12
по 14.11.2005
року і відносяться до категорії легких тілесних
ушкоджень, могли виникнути від нанесення удару рукою чи ногою в ділянку
обличчя. Враховуючи характер та локалізацію тілесних ушкоджень на тілі ОСОБА_2
йому було нанесено як мінімум один удар Не виключена можливість, що тілесне
ушкодження виявлене у ОСОБА_2 могло бути отримане внаслідок удару останнього об
стіну лівою лобно-скроневою ділянкою голови. (т.2 а.с.76-77, 83-84,
297-298)

Свої покази щодо побиття працівником міліції ОСОБА_2 підтвердив в ході
очної ставки з ОСОБА_4. (т.2 а.с. 134-138)

Свідок ОСОБА_8 допитаний в судовому засіданні показав, що 12.11.2005 року приблизно з 15
до 16.00
годин він чекав товариша біля відділу міліції та бачив,
як особи вели потерпілого до приміщення. Йому стало інтересно він підійшов до
вікна і спостерігав, як підсудний бив потерпілого спочатку приставивши його
обличчям до стіни, а потім на полу наносив удари ногами.

Свідок ОСОБА_9 допитаний в судовому засіданні підтвердив свої покази, дані
ним на досудовому слідстві та показав, що згідно запису в книзі звернень до
травмпункту ЧМЛ №
2 біля 16.15 годин звернувся ОСОБА_2
зі слів якого тілесні ушкодження той отримав на Шевченко 26. В стані алкогольного сп'яніння ОСОБА_2 за клінічними характеристиками не
перебував.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_10, який працює ІНФОРМАЦІЯ_5,
показав, що в листопаді 2005
року з заявою про побиття працівником міліції без
зазначення прізвища звернувся ОСОБА_2 та надав компакт-диск з записом розмови.
Після встановлення винного, яким був ОСОБА_4, свідків та проведення
розслідування матеріали були передані до прокуратури. Контролерів вони
опитували на території ЧТУ
і ті пояснювали, що бачили як працівник міліції наносив
потерпілому у/дари. Він особисто розмовляв з ОСОБА_11 і той власноруч писав
такі пояснення.

Аналогічні покази дав також і свідок ОСОБА_12 який крім того пояснив, що
пояснення контролери давали добровільно, а потім був встановлений свідок, який
все бачив.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні показала, що знаходиться з потерпілим в
дружніх стосунках і ввечері 12.11.2005 року до неї зайшов
ОСОБА_2 з гематомою під оком і розповів, що його затримали контролери, привели
в міліцію де його побив міліціонер. Потім ОСОБА_2 зателефонував з дому та
повідомив, що міліціонер, який його побив, домовився з ним про зустріч. Вона
домовилась, що теж піде і буде слідкувати за всім зі сторони. На наступний день
вона біля 8.00
годин сиділа на лавочці біля драмтеатру та бачила, як до
ОСОБА_2 підійшов підсудний і вони про щось розмовляли біля 2 хвилин, а потім разом пішли по пр-ту Миру - Перемоги -
вул. П'ятницькій та повернулись на місце зустрічі. Потім
вони прослухали запис, де ОСОБА_4 підтверджував, що бив ОСОБА_2.

Свідок ОСОБА_13, батько потерпілого, в судовому засіданні показав, що йому
на мобільний телефон подзвонив син та попрохав під'їхати на Червоний міст.
Зустрівшись він побачив у сина під оком синяк і той повідомив, що його побили в
міліції. Він зайшов до чергового по відділу міліції, але особу, яка била знайти
не вдалося і він залишив свій мобільний телефон. Через деякий час подзвонив
підсудний, вони зустрілись та розмовляли спочатку на підвищених тонах. Потім
підсудний попросив посприяти щоб дружина забрала заяву, але він повідомив, що
все необхідно вирішувати з сином. З розмови зі ОСОБА_4 він зрозумів, що той
дійсно бив сина.

Згідно оголошеного в ході судового слідства протоколу допиту ОСОБА_14,
матері потерпілого, 12.11.2005
року син прийшов додому з синцем під лівим оком і
розповів, що був затриманий контролерами та побитий працівником міліції. Також
син розповів, що подзвонив по мобільному телефону батьку та про те що сталося
повідомив і йому. Зі слів сина їй відомо, що коли батько прийшов у відділ
міліції та питав про побиття сина, ніхто факт побиття не заперечував, а лише
сказали, що цс молодий працівник і його не знають. Вона відразу написала заяву
на ім'я першого заступника начальника УМВС Катеренчука Т.П. Пізно ввечері до сина телефонував ОСОБА_4 з пропозицією приїхати до нього в
Деснянський відділ міліції біля 23.00 годин, але син
відмовився і вони домовились зустрітися вранці. (т.1 а.с. 122-123)

Свідок ОСОБА_15 допитана в судовому
засіданні показала, що в тролейбусі вони перевіряли квитки і виникло питання з
молодим чоловіком щодо проїзних документів. В цей час тролейбус під'їжджав до
зупинки „Червоний міст" і вони запропонували молодому чоловіку пройти до
відділу міліції на що той погодився і йшов сам. В відділ міліції зайшла вона та
ОСОБА_11 і звернулись до чергового після чого вийшов міліціонер, який став
вимагати у молодого хлопця, як потім з'ясувалось ним оказався ОСОБА_2,
пред'явити документи. В кишені знаходився мобільний телефон, а на штраф грошей
не було і вони виписали квитанцію та пішли. Ніяких документів про огляд не
складалось та при ній працівники міліції нікого не били. Свої первинні
пояснення від 8.12.2005
року щодо присутності при побитті ОСОБА_2 працівником
міліції заперечує і вважає їх такими, що надані під психологічним примусом
працівників міліції.

Аналогічні покази дав також допитаний в судовому
засіданні свідок ОСОБА_11, який крім того
завірив, що вони з ОСОБА_15 були в двох.

Свої покази щодо присутності контролерів при побитті працівником міліції
потерпілий ОСОБА_2 підтвердив також і в ході очних ставок з ОСОБА_15, ОСОБА_11 (т.1 а.с. 115-116,
120-121)

Свідок ОСОБА_6, працівник міліції, в суді показав, що приблизно в кінці
листопада 2005
року, точної дати він не пам'ятає, знаходився на роботі в
Деснянському відділі міліції на прийомі громадян. Біля 15.00 годин два контролери привели молодого чоловіка який, по розповіді, надав
фальшиве посвідчення. Він попрохав ОСОБА_2 викласти все з кишень, на що той відмовився виконувати
вказівки та вів себе агресивно. Тут вийшов ОСОБА_4, який займається справами по
неповнолітнім, представився та також попрохав викласти все з кишень, а він в
той час пішов за папером щоб скласти відповідний протокол. Коли він повернувся
то ОСОБА_2 стояв біля столу, два контролери біля вікна а на столі лежали
документи. Потім контролери виписали квитанцію, забрали проїзний та всі
розійшлись. Через 1-1,5
год. приїхав батько ОСОБА_2 та спитав, навіщо побили його
сина, він відповів, що ніхто сина не бив. Потім батько попросив номер телефону
ОСОБА_4, був настроєний агресивно. Біля 18.00 годин прийшло
повідомлення про звернення в травмпункт ОСОБА_2, однак лікар пояснив, що коли
того послали на рентген, він зник, персоналу ОСОБА_2 пояснював, що тілесні
ушкодження отримав на Шевченко 26.

Свідок ОСОБА_16, працівник міліції, підтвердивши покази ОСОБА_6 крім того
показав, що ніякого шуму він не чув і не бачив щоб хтось когось тискав за одяг.
Зі співробітниками після отримання повістки він дійсно обговорював про
кількість кондукторів, щоб знати що відповідати на суді і ОСОБА_17 сказав, що
треба казати що контролерів було двоє. Він не може пояснити, як в його
поясненнях від 7.02.2006
року з'явилися відомості, що ОСОБА_2 підходив до
чергового і повідомляв, що ОСОБА_4 вибив зуби.

Аналогічні покази дав також і свідок ОСОБА_17, працівник міліції, який крім
того показав, що дійсно приходило повідомлення про спричинення тілесних
ушкоджень працівниками міліції, однак потерпілий від медичної допомоги
відмовився, хто був потерпілим ОСОБА_2 чи інший йому не відомо.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_18 показав, що в один день він
зайшов у Деснянський відділ міліції щоб дізнатись про реєстрацію зброї. В холі
сиділи контролери та потерпілий. Вийшов ОСОБА_4 і ще один працівник міліції та
стали вимагати показати кишені. В цей момент задзвонив мобільний телефон і він
вийшов на вулицю де розмовляв по телефону. Спочатку з приміщення пішов ОСОБА_4,
а контролери ще залишились. При ньому ніхто нікому тілесні ушкодження не
спричиняв. Він підтверджує свої покази, дані ним на досудовому слідстві
стосовно того, що його викликали на Доценка в відділ міліції де ОСОБА_4
попросив написати пояснення, що при ньому нікого не били.

Аналізуючи покази свідків, дані ними в судовому засіданні, суд приймає до
уваги та кладе в основу вироку лише покази потерпілого ОСОБА_2, ОСОБА_9,
ОСОБА_10, ОСОБА_12, ОСОБА_7, ОСОБА_13, ОСОБА_14, які були незмінними,
послідовними та конкретними незважаючи на окремий незбіг незначних деталей цих
свідчень, які пояснюються тим, що кожен із очевидців спостерігав подію з різних
відстаней та в різний період розвитку ситуації і знав про неї з різних джерел,
вказує на скоєння саме підсудним таких умисних протиправних дій.

Крім того винність ОСОБА_4 у вчинені зазначеного злочину підтверджується і
іншими зібраними та перевіреними в ході судового засідання доказами: заявою
потерпілого ОСОБА_2 (т.1 а.с. 18), заявами ОСОБА_14 (т.1
а.с. 32-33,
34, 58, 78-79, 103 т.2 а.с. 52), рапортом (т.1 а.с. 59), протоколом огляду
місця події від 10.02.2006 року (т.1
а.с. 11-15), висновками службового розслідування (т.1 а.с.42-45, 54-56), протоколами пред'явлення фотознімків для впізнання від 7.02.2006 року та 28.03.2006
року (т.1 а.с. 155-160), протоколом відтворення обстановки та обставин події від 25.02.2006 року за участю ОСОБА_2 (т.1 а.с. 161-164), протоколом огляду та прослуховування фонограми від 30.01.2006 року (т.2 а.с. 13-23),
висновком судової експертизи звукозапису № 3401 від 30.05.2006
року згідно якої фонограма на мікро касеті „Панасонік
МС-60" є оригіналом, електронному та механічному монтажу не піддавалась,
мовлення диктора „М1" ймовірно належить ОСОБА_4, а мовлення диктора
„М2" належить ОСОБА_2 (т.2 а.с. 102-113), речовими доказами по справі (т. 2 а.с. 24)

Оцінюючи зібрані та перевірені докази, суд приходить до висновку, що
обвинувачення пред'явлене підсудному органом досудового слідства знайшло своє
підтвердження в судовому засіданні. Ствердження підсудного про те, що докази по
справі здобуті з порушенням вимог законодавства є безпідставними.

Умисні дії підсудного ОСОБА_4, які виразились в перевищенні влади що
супроводжувалося насильством, болісними і такими, що ображають особисту
гідність потерпілого діями, правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 365
КК України.

Версію підсудного ОСОБА_4 про те, що він не застосовував силу, а лише не
виконав вимоги при огляді по залученню понятих, суд вважає як захисну.

Обговорюючи
питання про призначення покарання підсудному ОСОБА_4 суд бере до уваги, що по
справі не встановлено обставин, які пом'якшують або обтяжують відповідальність,
враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, його вік, сімейний
стан, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, виключно
позитивно характеризується за місцем роботи та колишнім місцем навчання, має на
утриманні одну неповнолітню дитину, є потерпілим від наслідків аварії на ЧАЕС,
враховуючи думку потерпілого, який не наполягав на суворому покаранні і вважає
можливим призначити покарання в межах санкції статті, якою передбачена
відповідальність за скоєний ним злочин звільнивши його від відбування покарання з випробуванням, що є необхідним і
достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

З урахуванням матеріалів справи суд вважає, що позов потерпілого ОСОБА_2
про відшкодування матеріальних збитків підлягає задоволенню в повному обсязі.

Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди потерпілому ОСОБА_2 суд
вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Розмір відшкодування
моральної шкоди суд визначає з урахуванням характеру та обсягу моральних
страждань, яких зазнав позивач, його стану здоров'я, а також майнового стану
підсудного, те що він наданий час ніде не працює, має на утриманні неповнолітню
дитину та реальні можливості її відшкодування виходячи із засад розумності та
справедливості.

Витрати за надання юридичної допомоги підлягають стягненню на користь
потерпілого ОСОБА_2 з підсудного.

Оскільки по справі заявлений цивільний позов суд вважає необхідним звернути
стягнення на майно підсудного ОСОБА_4 мобільний телефон „Моторола С
650" на який накладено арешт згідно протоколу від 15.06.2006 року, в рахунок відшкодування завданих збитків, (т.2 а.с. 169)

Речові докази по справі: аудіокасету, яка знаходиться на зберіганні в
прокуратурі м. Чернігова, необхідно знищити. (т.2 а.с.24)

Судові витрати по справі відсутні.

Керуючись ст. ст. 323, 324 КПК України, суд -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 365
КК України і призначити йому покарання у вигляді З
(трьох) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в органах
внутрішніх справ строком на 3 роки.

На підставі ст. 75
КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування
призначеного основного покарання, якщо він протягом іспитового строку в 2 роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов'язки.

На підставі ст. 76
КК України зобов'язати засудженого повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну
місця проживання та роботи.

Мірою запобіжного заходу до набрання вироком законної
сили залишити підписку про невиїзд.

Стягнути з
ОСОБА_4 на користь потерпілого ОСОБА_2 500 грн. витрат за
надання юридичної допомоги, 201 грн. 97 коп. матеріальних збитків та 4000 грн. в рахунок
відшкодування моральної шкоди, а всього 4701 грн. 97 коп., в іншій частині позову відмовити.

Звернути стягнення на майно підсудного ОСОБА_4 - мобільний телефон „Моторола
С 650" в рахунок відшкодування завданих збитків.

Речові докази по справі аудіо касету необхідно знищити.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Чернігівської
області протягом 15
діб з моменту його проголошення, а засудженому, який
перебуває під вартою -з моменту вручення йому копії вироку.