11-кп/775/109/2015(м)
264/366/15-к

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2015 року колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючого : ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі: ОСОБА_4

за участю прокурора: ОСОБА_5

представника СІЗО №7: ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 05 лютого 2015 року, якою в задоволенні заяви засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення відмовлено.

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 05 лютого 2015 року засудженому ОСОБА_7 відмовлено в задоволенні його заяви про умовно-дострокове звільнення.

У апеляційній скарзі засуджений просить ухвалу суду скасувати, у зв`язку з тим, що йому не було вручено ухвалу про відмову в його заяві. З винесеною ухвалою засуджений повністю не згодний.

Заслухавши суддю-доповідача; засудженого, який підтримав доводи апеляційної скарги; представника СІЗО №7; прокурора, який не погодився з доводами апеляційної скарги; дослідивши матеріали по розгляду заяви засудженого та особистої справи засудженого, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності із ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбуття покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох четвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом не відбутої частини покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправдання.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_7 був засуджений вироком Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 11.11.2013 року за ст.315 ч.1, 317ч.2, 307ч.2,69,70 КК України до 3 років позбавлення волі. Ухвалою Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 18.06.2014 року на підставі ст.6 Закону України «Про амністію у 2014 році» не відбута частина покарання скорочена наполовину та складає 1 рік 01 місяць 20 дн.. Початок строку відбуття покарання з 19.04.2014 року,кінець строку 09.06.2015 року.

Засуджений ОСОБА_7 у Маріупольському слідчому ізоляторі перебуває з 02.08.2013 року після винесення вироку і фактично покарання не відбуває, а тому в особистій справі відсутня його психологічна характеристика. За цей час він заохочень не має, а навпаки постановою начальника СІЗО №618 від 17.10.2014 року за зберігання заборонених речей оголошена догана, що ставить під сумнів, що він став на шлях виправлення.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обгрунтовано прийшов до висновку, що підстав вважати, що засуджений ОСОБА_7 довів своє виправлення по справі не вбачається.

Керуючись ст.407 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 5лютого 2015 року якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про його умовно-дострокове звільнення залишити без зміни.

Головуючий:

Судді: