ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 червня 2015 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7

захисника адвоката ОСОБА_8

потерпілого ОСОБА_9

законного представника потерпілого ОСОБА_10

представника потерпілого адвоката ОСОБА_11

обвинуваченого ОСОБА_12

експерта ОСОБА_13 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесеного в ЄРДР за №0002732 від 03.05.2013 року у відношенні:

ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, українця, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого та мешкаючого: АДРЕСА_1

у вчиненні злочину, передбаченого ст. 122 ч. 1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
25.04.2013 року, приблизно о 20 годині, ОСОБА_12 , знаходячись на спортивному майданчику, розташованому по вул. Магістральній у м. Одесі, на грунті раптово виниклих неприязних відносин з ОСОБА_9 , умисно наніс останньому удар ногою в область живота.

Згідно висновку експерта № 2450 від 26.08.2013 року у ОСОБА_12 були виявлені тілесні ушкодження у вигляді: закритої травми живота з розривом великого сальника та розривом селезінки (з хірургічним видаленням частини великого сальника та хірургічного видалення селезінки) на фоні маючих у нього захворювання (ідіоматичного цирозу печінки; портальної гіпертензії, внутрішньопечінкової форми; варикозного розширення вен стравоходу 1-й ступеня; застойної епленомегалії; залізодефіцитної анемії 1 ст.), які утворилися від дії тупого твердого предмету, яким міг бути зжата в кулак рука, нога в взутті, область колінного чи ліктьового суглобу, можливо 25.04.2013 року та не були небезпечним для його життя ні в момент спричинення, ні в послідуючому періоді.

Видалення частини великого сальника ОСОБА_9 призвело до стійкої втрати загальної працездатності в розмірі 15% та відноситься до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_12 свою провину у пред`явленому обвинуваченні визнав у повному обсязі, підтвердивши фактичні обставини вчиненого злочину та пояснив, що дійсно, 25.04.2013 року, у вечірній час, знаходячись на спортивному майданчику, після футбольного матчу, ногою наніс потерпілому удар в область живота.

Вважає, що своїми висловами з приводу невчасного закінчення футбольного матчу, ОСОБА_9 спровокував його на такі дії.

У скоєному щиро кається, просить пробачення у потерпілого.

Потерпілий ОСОБА_9 , в свою чергу, у судовому засіданні пояснив, що 25.04.2013 року, приблизно о 20 годині, після футбольного матчу, в якому команда обвинуваченого програла, він висловився, що час гри команди, де грав обвинувачений, закінчився, після чого до нього підійшов ОСОБА_12 та вдарив ногою у область живота. В цей же день «швидкою допомогою» був доставлений до лікарні.

Враховуючи те, що учасники судового провадження не оспорюють всі фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши положення ст. 349 КПК України, провів судовий розгляд по справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження в цій частині інших доказів по справі.

Дії ОСОБА_12 суд кваліфікує за ст. 122 ч. 1 КК України як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 КК України, але таке, що спричинило значну стійку втрату загальної працездатності менш як на одну третину.

При визначенні ОСОБА_12 покарання, суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, першу судимість, дані, які позитивно характеризують особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання - щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, часткове відшкодування завданих збитків, вчинення злочину у неповнолітньому віці, відсутність обставин, що обтяжують покарання та приходить до висновку, що необхідним й достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів буде призначення покарання не пов`язане з ізоляцією від суспільства.

Цивільний позов законного представника потерпілого ОСОБА_9 - ОСОБА_10 про стягнення з ОСОБА_12 матеріальної шкоди на загальну суму 56 576 грн., згідно уточнення позовних вимог від 01.04.2015 року, суд задовольняє частково, а саме на суму 26 441 грн. 24 коп., в яку входять витрати на придбання лікарських препаратів та правову допомогу, що підтверджено відповідними документами.

При цьому, задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_10 , суд виходить з того, що хоча і необхідність витрат, пов`язаних з лікуванням потерпілого на придбання лікарських засобів і не підтверджені відповідними рецептами, призначеннями лікарів, однак для суду очевидно і це підтверджено історією хвороби та іншими медицинським документами, що в зв`язку з отриманою травмою від противоправних дій обвинуваченого, потерпілому була зроблена операція по видаленню частини великого сальника та селезінки, він вимушений був лікуватися з цього приводу і цивільний позивач поніс відповідні витрати.

Визначаючи розмір суми відшкодування, суд враховує часткове добровільне відшкодування збитків батьком обвинуваченого у розмірі 700 доларів США ( по курсу НБУ на квітень 2013 року складало 5 600 грн.), що підтверджено відповідною розпискою та не враховує благодійні внески цивільного позивача.

Крім того, суду не надано підтверджуючих документів про необхідність стороннього догляду за потерпілим, у зв`язку з чим ОСОБА_10 вимушена була знаходитись у відпустці півтора місяці.

Також суд не враховує витрати цивільного позивача, пов`язані з подальшим лікуванням потерпілого з наступних підстав.

Згідно висновку експерта №2450 від 26.08.2013 року потерпілому ОСОБА_9 були спричиненні тілесні ушкодження у вигляді закритої тупої травми живота з розривом великого сальника та розривом селезінки, які потягнули за собою хірургічне видалення частини великого сальника та хірургічне видалення селезінки. На період отримання вказаної травми ОСОБА_9 мав захворювання у вигляді ідіопитичного цирозу печінки; портальної гіпертензії, внутрішньопечіночної форми; варикозного розширення вен стравоходу 1-го ступеня; застійної спленомегалії; залізодефіцитної анемії 1-го ступеня, церебрастеничного синдрому; хронічної герметичної інфекції, асоційованою з Епштейна-Барр вірусом у стадії загострення з ознаками імуносупресії цитомегаловірусом поза загостренням.

Тілесні ушкодження у ОСОБА_9 не були небезпечними для його життя як на момент спричинення, так і в подальших періодах. Видалення хворобливо зміненої селезінки у ОСОБА_9 не потягло за собою постійної втрати загальної прцездатності.

У судовому засіданні був допитаний експерт ОСОБА_13 , який підтвердив, що захворювання, вказані вище, до отримання травми, вже були у ОСОБА_10 , а травма живота, отримана 25.04.2013 року та подальші операції, лише прискорили настання наслідків у вигляді видалення частини великого сальника та селезінки. В звязку з цими обставинами, суд не вбачає причиного зв`язку з наслідками від отриманої травми і подальшим лікуванням потерпілого від захворювань, які у нього вже були.

У частині відшкодування моральної шкоди, суд також задовольняє вимоги ОСОБА_10 частково - на суму 30 000 гривень, враховуючи характер, обсяг фізичних та душевних страждань, які зазнав потерпілий ОСОБА_9 , а також те, що він був вимушений тривалий час лікуватися та пропускати заняття у школі, втратив важливий внутрішній орган.

Відповідно до п. „А" ст. 1 ЗУ „Про амністію у 2014 року" від 08.04.2014р. № 1185-VII (із змінами та доповненнями від 06.05.2014р.), який набрав законної сили 19.04.2014 р., звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, засуджених за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, та за злочини, вчинені з необережності, які не є особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України підлягають особи, які на момент вчинення злочину були неповнолітніми.

На момент вчинення злочину, тобто 25.04.2013 року, ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 був неповнолітнім.

Вчинений ОСОБА_12 злочин, передбачений ст. 122 ч. 1 КК України, згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості.

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_12 дав згоду на застосування амністії, суд приходить до висновку, що він підпадає під дію ЗУ „Про амністію у 2014 році", і має бути звільнений від відбування покарання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 369, 373, 374, 376 КПК України, п „А" ст. 1 ЗУ „Про амністію у 2014 році" від 08.04.2014р. № 1185-VII (із змінами та доповненнями від 06.05.2014р.), ЗУ «Про застосування амністії в Україні» від 01.10.1996р. № 392/96-ВР (із змінами та доповненнями), ст.ст.1166, 1167 ЦК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 122 ч. 1 КК України та призначити покарання у вигляді 1 /одного/ року позбавлення волі.

Відповідно до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_12 від відбування призначеного покарання у вигляді позбавлення волі, з встановленням іспитового строку на 1(один) рік.

Згідно ст.76 КК України покласти на ОСОБА_12 обов`язок: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції.

Звільнити ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від відбування призначеного покарання у вигляді позбавлення волі з встановленням іспитового строку і покладенням обов`язку на підставі п. „А" ст. 1 ЗУ „Про амністію у 2014 року" від 08.04.2014р. № 1185-VII (із змінами та доповненнями від 06.05.2014р.).

Стягнути з ОСОБА_12 на користь ОСОБА_10 56 441 грн.24 коп.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Одеської області на протязі тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку після його оголошення негайно вручається засудженому та прокурору.

СУДДЯ: ОСОБА_1