490/5629/15-к 30.06.2015
н/п 1-кп/490/444/2015
Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа № 490/5629/15-к
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 червня 2015 року Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Могильне, Гайворонського району, Кіровоградської області, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, одруженого, який проходив військову службу на посаді радіотелефоніст зенітно-ракетної батареї військової частини польова пошта НОМЕР_1 , у військовому званні солдат, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.407 КК України,
Відповідно до ч.8 ст.4, ч.1 ст.5, ст.10, ст.11, ч.3 ст.22 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, Указу В.о. Президента України від 17.03.2014 року Про часткову мобілізацію, затвердженого Верховною Радою України №1126-VII, ст.39 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, громадянин ОСОБА_4 був призваний у зв`язку з мобілізацією до лав Збройних Сил України 18 березня 2014 року ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відповідно до наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 по стройовій частині №70 від 27 березня 2014 року ОСОБА_4 зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , поставлений на всі види забезпечення та призначений на посаду радіотелефоніст зенітно-ракетної батареї військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 .
22 серпня 2014 року солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем служби за мобілізацією, діючи всупереч інтересам служби та вимогам Статутів Збройних Сил України, в період проходження військової служби та будучи придатним для проходження військової служби, не маючи будь-яких поважних причин для звільнення від обов`язків несення військової служби, діючи умисно, з метою тимчасово ухилитися від військової служби, о 08.00 годині самовільно, без дозволу командування залишив місце служби - військову частину польова пошта В НОМЕР_2 , яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 . В період часу з 22 серпня 2014 року по 23 березня 2015 року солдат ОСОБА_4 , не маючи будь-яких поважних причин для звільнення від обов`язків військової служби, перебував за місцем своєї реєстрації у АДРЕСА_1 , проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби до 08.00 години 23 березня 2015 року, тривалістю понад місяць.
23.03.2015 року солдат ОСОБА_4 припинив ухилятися від військової служби, повернувшись до місця розташування військової частини польова пошта НОМЕР_1 .
В судовому засіданні ОСОБА_4 повністю визнав себе винним і показав суду, що був мобілізований до лав Збройних Сил України Ульяновським РВК Кіровоградської області. З квітня по серпень 2014 року приймав участь в АТО в Донецькій, Луганській областях у складі військової частини НОМЕР_1 . За усним наказом капітана батареї військової частини отримав відпустку строком на 10 діб. До березня 2015 року знаходився за місцем свого проживання, та не бажав повертатися на військову службу у зв`язку з морально виснаженим станом, виниклим на фоні проходження військової служби. У вчиненому щиро кається.
Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, суд дійшов висновку про недоцільність дослідження доказів, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також суд роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Дослідив обставини справи, суд вважає доказаною вину ОСОБА_4 в самовільному залишенні військової частини тривалістю понад один місяць, і кваліфікує його дії за ч.3 ст.407 КК України.
При призначенні покарання суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, особу обвинуваченого, який характеризується за місцем проживання позитивно, є раніше не судимим, а також те, що він приймав участь у проведенні антитерористичної операції.
Як обставини справи, що пом`якшують покарання, суд враховує щире каяття обвинуваченого.
Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку про можливість призначення ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі із звільнення від відбування покарання з випробуванням, застосувавши ст.75 КК України.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.407 КК України і призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки.
Згідно ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від покарання з випробуванням.
Іспитовий строк встановити 1 рік.
На підставі ст.76 КК України ОСОБА_4 зобов`язати не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти ці органи про зміну місця проживання.
Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Миколаївської області через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити обвинуваченому і прокурору.

Суддя ОСОБА_1