Справа № 161/4325/15-к
Провадження № 1-кп/161/246/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Луцьк 30 липня 2015 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

потерпілого - ОСОБА_4 ,

представника потерпілого - ОСОБА_5 ,

захисника - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000320, що надійшов з прокуратури Волинської області 24.03.2015 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 (зареєстрованого за цією ж адресою), українця, гр.України, з середньою-спеціальною освітою, не одруженого, має на утриманні одну малолітню дитину, не працюючого, раніше судимого:

1.08.12.2004 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області за ст.ст.186 ч.2, 185 ч.3, 70 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України надано іспитовий строк 2 роки;

2.26.06.2006 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області за ст.186 ч.2, 71 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі, звільненого 09.12.2009 року на підставі постанови Володимирецького районного суду Рівненської області від 01.12.2009 р. умовно-достроково на 9 місяців 22 дні;

- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 146 ч.2, 189 ч.2, 289 ч.2, 186 ч.2, 357 ч.1 КК України,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с.Сокіл Рожищенського району Волинської області, українця, гр.України, з середньою освітою, не одруженого, має на утриманні одну малолітню дитину, не працюючого, мешканця АДРЕСА_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше судимого:

1.15.07.2004 року Рожищенським районним судом Волинської області за ст. 186 ч.2 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України надано іспитовий строк 3 роки;

2.13.12.2004 року Рожищенським районним судом Волинської області за ст.ст.185 ч.2, 71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, звільненого 23.10.2007 року на підставі постанови Маневицького районного суду Волинської області від 15.10.2007 р. умовно-достроково на 1 рік 5 місяців 2 дні;

3.08.08.2008 року Рожищенським районним судом Волинської області за ст.ст.186 ч.2, 342 ч.2, 70, 71 КК України до 4 років 2 місяців позбавлення волі; відповідно до постанови Сарненського районного суду Рівненської області від 14.04.2011 року невідбуту частину покарання замінено на обмеження волі на 1 рік 3 місяці 16 днів; звільненого 17.08.2011 року на підставі постанови Рівненського районного суду Рівненської області від 09.08.2011 р. умовно-достроково на 11 місяців 8 днів;

- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 146 ч.2, 189 ч.2, 289 ч.2, 186 ч.2 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , разом з особами матеріали відносно яких виділені в окреме провадження, від яких їм стало відомо про наявність у раніше незнайомого ОСОБА_4 значних коштів, що надходили йому на платіжну картку та автомобіля «OPEL Vectra», 05.08.2014 року у невстановлений органом досудового розсілування час, попередньо домовилися про вчинення ряду злочинів.

Так, 06.08.2014 року близько 01.00 год., обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , будучи обізнаними про місце відпочинку потерпілого ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою між собою та особами, справа відносно яких виділена в окреме провадження, автомобілем «Renault Kango» д.н.з. НОМЕР_1 та іншим невстановленим досудовим розслідуванням автомобілем, приїхали до розважального комплексу «101 км», що по АДРЕСА_4 , де особа, справа відносно якого виділена в окреме провадження під вигаданим приводом, вивела ОСОБА_4 із вказаного комплексу та змусила сісти в автомобіль «Renault Kango» н.з НОМЕР_1 .
В подальшому, того ж дня близько 01.30 год., знаходячись обабіч автошляху сполученням Устилуг-Київ, неподалік с.Піддубці Луцького району Волинської області, обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , та особи, справа відносно яких виділена в окреме провадження, погрожуючи застосуванням насильства, застосовуючи психічне насильство, що виразилось в залякуванні потерпілого про спричиненням шкоди йому та його батькам, пред`явили вимогу про передачу їм платіжної картки із грошима на рахунку в сумі 200 тисяч гривень, а на відмову потерпілого - ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , застосували фізичне насильство, шляхом нанесення близько трьох ударів по тулубу ОСОБА_4 , спричинивши фізичного болю. Дізнавшись про неможливість негайного надання їм банківської картки з грошовими коштами (в зв`язку з її перебуванням в одному із банкоматів м.Луцька), погрожуючи нанесенням тілесних ушкоджень та застосовуючи психологічний тиск, що виразився в повідомленні потерпілому неправдивої інформації про наявність матеріальних претензій від клієнта банку, грошові кошти якого помилково надійшли ОСОБА_4 , повторно, висловили вимогу добровільно та негайно передати їм грошові кошти.
Після цього, обвинувачені ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , повторно, з корисливих мотивів та керуючись метою незаконного заволодіння транспортним засобом, за попередньою змовою між собою та іншими учасниками вчинення злочину, справа відносно яких виділена в окреме провадження, висловили вимогу про передачу їм належного ОСОБА_4 автомобіля «OPEL Vectra», р.н.з. НОМЕР_2 , що перебував на автостоянці розважального закладу «101 км».

Повернувшись після вищевказаних подій до приміщення розважального комплексу «101 км», що за адресою: с.Піддубці Луцького району, вул.Київська,97а, ОСОБА_4 , на вимогу вищевказаних осіб, перевіз автомобіль «OPEL Vectra», р.н.з. НОМЕР_2 на протилежне узбіччя, де обвинувачений ОСОБА_7 , з відома інших учасників злочину, подолавши волю потерпілого до опору, пред`явив незаконну вимогу потерпілому ОСОБА_4 про передачу та незаконно отримав документи на автомобіль - свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «Opel Vectra 2.0» НОМЕР_2 , серії НОМЕР_3 , довіреність серії ВРЕ №979147 від імені ОСОБА_10 від 24.02.2011 року, довіреність серії ВРЕ № 549374 від імені ОСОБА_11 від 28.01.2011 року та договір страхування, що були необхідні для подальшої реалізації вказаного транспортного засобу.

Таким чином, обвинувачені ОСОБА_12 , ОСОБА_8 , за попередньою змовою з особами, справа відносно яких виділена в окреме провадження, в ніч на 06.08.2014 року особа, біля розважального комплексу «101 км» с.Піддубці Луцького району, вул. Київська,97а, незаконно заволоділи автомобілем «OPEL Vectra» р.н. НОМЕР_2 вартість якого, згідно висновку судової експертизи №89 від 21.11.2014 року, становить 44970 грн., який в подальшому реалізували, а отримані кошти обернули на свою користь.

Отримавши, у вищевказаний спосіб, доступ до автомобіля, обвинувачений ОСОБА_7 , близько 2.30 год. 06.08.2014 року, поїхав за кермом до магазину «Наш Край», що по пр.Відродження, 18 в м.Луцьку, де, близько 03.00 год., особа, справа відносно якого виділена в окреме провадження, діючи з відома та за попередньою змовою з ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та іншими учасниками вчинення злочину, повторно, з багажника автомобіля «OPEL Vectra» р.н. НОМЕР_2 , у присутності потерпілого ОСОБА_4 , відкрито викрали сабвуфер іноземного виробництва вартістю 1800 грн., спричинивши потерпілому ОСОБА_4 майнової шкоди.

Окрім того, цього ж дня, близько 10.00 год., обвинувачений ОСОБА_7 , знаходячись біля приміщення магазину «Наш Край», що вул. Шевченка,50 в м.Луцьку, повторно, з відома та за попередньою змовою з особами, справа відносно яких виділена в окреме провадження, в присутності ОСОБА_4 , з автомобіля «OPEL Vectra» р.н. НОМЕР_2 відкрито викрав музичні колонки «PIONEER» вартістю 800 грн. та магнітолу «PIONEER« вартістю 1100 грн., спричинивши потерпілому майнової шкоди на загальну суму 1900 грн.

Продовжуючи свої злочинні дії, 06.08.2014 року близько 23.00 год., обвинувачений ОСОБА_7 , знаходячись у квартирі АДРЕСА_5 , повторно, за попередньою змовою із ОСОБА_8 та особою, справа відносно якого виділена в окреме провадження, у присутності ОСОБА_13 (засудженого вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03.03.2015 р.) та потерпілого ОСОБА_4 , відкрито викрали комп`ютерні колонки вартістю 120 грн., магнітолу іноземного виробництва вартістю 200 грн. та вентилятор вартістю 120 грн., спричинивши потерпілому ОСОБА_4 майнової шкоди на загальну суму 440 грн.

Усвідомлюючи, що для досягнення кінцевої злочинної мети незаконного отримання коштів з платіжної картки ОСОБА_4 , необхідно особисте звернення потерпілого у відділення ПАТ КБ «Надра» та з метою унеможливити його звернення до правоохоронних органів, обвинуваченими - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та особами, справа відносно яких виділена в окреме провадження, було прийнято рішення про незаконне позбавлення волі потерпілого ОСОБА_4 . З цією метою до вчинення злочину було залучено ОСОБА_13 (засудженого вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03.03.2015 р. за ст.146 ч.2 КК України, залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 13.05.2015 р.), в обов`язки якого входила постійна цілодобова присутність біля потерпілого, обмеження спілкування по мобільному телефону, повідомлення щодо можливого застосування насильства зі сторони ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та осіб, справа відносно яких виділена в окреме провадження, в разі невиконання їхніх вимог.

Так, обвинувачений ОСОБА_7 , позбавляючи можливості вільно пересуватися ОСОБА_4 незаконно утримував його, з відома ОСОБА_8 та осіб, справа відносно яких виділена в окреме провадження, в автомобілі «OPEL Vectra», р.н.з. НОМЕР_2 приблизно до 08.00 год. 06.08.2014 року. Після чого, діючи згідно попередньої домовленості, особа, справа відносно якого виділена в окреме провадження, продовжував незаконно утримувати ОСОБА_4 в автомобілі, перебуваючи на території автомийки, що по вул. Набережній м.Луцька, де із салону та багажника повикидав особисті речі останнього. Перебуваючи там же, особа, справа відносно якого виділена в окреме провадження представився потерпілому співробітником Служби безпеки України, продемонструвавши відповідне посвідчення, яке останній сприйняв як дійсне та висловив погрози щодо застосування насильства при зверненні до правоохоронних органів, подолавши таким чином волю останнього до опору. Того ж дня, близько 09.10 год., особа, справа відносно якого виділена в окреме провадження привіз потерпілого ОСОБА_4 у відділення ПАТ КБ «Надра», що за адресою: Київський майдан,1 м.Луцька, для отримання картки із наявними на ній грошовими коштами.

З`ясувавши, що час, необхідний для відновлення картки, становить не менше трьох робочих днів, обвинуваченими ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та особами, справа відносно яких виділена в окреме провадження, було організовано перебування ОСОБА_4 під їх постійним наглядом. Таким чином, з 06 по 09 серпня 2014 року ОСОБА_4 був незаконно позбавлений волі та знаходився, в період приблизно з 15.00 год. по 19.00 год. 06.08.2014 року - в приміщенні мотелю «Гуцул», що по вул. Карпенка-Карого, 3 м.Луцька під наглядом обвинуваченого ОСОБА_8 ; а в періоди: з 19.00 год. 06.08.2014 року по 09.00 год. 07.08.2014 року - в квартирі АДРЕСА_5 ; з 12.00 год. 07.08.2014 року по 12.00 год. 09.08.2014 року - у квартирі АДРЕСА_6 та з 15.00 год. 11.08.2014 року по 09.00 год. 12.08.2014 року у готелі «Транзит+», що по вул.Луцькій, 8 с.Гірка Полонка Луцького району Волинської області під наглядом ОСОБА_13 (засудженого вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03.03.2015 р. за ст.146 ч.2 КК України, залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 13.05.2015 р.).

12.08.2014 року, у невстановлений органом досудового розслідування час, особа, справа відносно якого виділена в окреме провадження, перебуваючи у відділенні ПАТ КБ «Надра» №0202, що по пр.Соборност,42а/37 м.Луцька, дізнавшись про відсутність коштів на рахунку ОСОБА_4 , з відома усіх учасників вчинення злочину, відпустили потерпілого ОСОБА_4 додому.

Окрім того, обвинувачений ОСОБА_8 , діючи самостійно, 09.08.2014 року близько 17.00 год., перебуваючи по пр.Молоді м.Луцька, повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного заволодіння майном ОСОБА_4 , погрожуючи потерпілому нанесенням тілесних ушкоджень, висловив вимогу про передачу мобільного телефону марки «Lenovo» модель А369і імеі 1: НОМЕР_4 ; імеі 2: НОМЕР_5 , яким незаконно заволодів та обернув на свою користь, спричинивши майнової шкоди на загальну суму 1100 грн.

Таким чином, обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , кожен зокрема, своїми умисними діями, які виразились у відкритому викраденні чужого майна, вчиненими повторно, за попередньою змовою групою осіб, вчинили кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.186 КК України.

Своїми умисними діями, які виразились у вимозі передачі чужого майна, з погрозою насильства над потерпілим, вчиненими повторно, за попередньою змовою групою осіб, вчинили кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.189 КК України.

Своїми умисними діями, які виразились у незаконному позбавленні волі, вчиненими з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, здійснюване протягом тривалого часу, вчинили кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст.146 КК України.

Своїми умисними діями, які виразились у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненими повторно, за попередньою змовою групою осіб, вчинили кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.289 КК України.

Окрім того, обвинувачений ОСОБА_7 своїми умисними діями, які виразились у вимаганні офіційних документів, вчиненими з корисливих мотивів, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.357 КК України.

Допитані в судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , кожен зокрема, винуватості у обвинуваченні по якому їх повідомлено про підозру, не визнали.

Обвинувачений ОСОБА_7 дав показання, що ввечері 05.08.2014 року він зустрівся з ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та вирішили поїхати відпочити, забравши по дорозі ОСОБА_8 . Про те, що його знайомий ОСОБА_4 відпочиває у розважальному закладі «101 км» с.Піддубці їм повідомив ОСОБА_15 . Приїхавши на місце, у приміщення пішов ОСОБА_15 та вийшов звідти з ОСОБА_4 , поспілкувавшись на дорозі вони вирішили поїхати та попити десь кави. Від`їхавши кілька метрів вони передумали, після чого повернулись назад, при цьому, ОСОБА_4 сказав, що поїде з ними, тільки хотів забрати свій автомобіль. Оскільки той був п`яний і, виїжджаючи з стоянки, проїхав по тротуару та клумбах, тому він ( ОСОБА_7 ) сів за кермо, на що потерпілий добровільно погодився. Будь-яких документів з автомобіля він не вимагав та не забирав, так як і не викрадав речей, що були в автомобілі. Вони приїхали до магазину «Наш край», що по пр.Відродження м.Луцька, де були ОСОБА_9 та ОСОБА_16 , поспілкувались між собою (ніхто ніяких речей з автомобіля не викрадав), після цього ОСОБА_4 попросив завезти його друзів, які залишались у «101 км» додому (с.Метельне). Він погодився та повернувся до вказаного закладу. По дорозі додому всі вели себе спокійно та розмовляли на різні побутові теми. Повертаючись у м.Луцьк ОСОБА_4 розповів про надходження на його картку значних сум грошей, за частину з яких він придбав автомобіль, повідомивши про те, що забув картку у банкоматі. Почувши цю розповідь він порекомендував ОСОБА_4 продати автомобіль, оскільки працівники служби безпеки банку його можуть забрати, на що той погодився. Вони поїхали на вул.Паркову м.Луцька, де спілкувались між собою, а потім поїхали до кафе «Ліон», де зустрілись з ОСОБА_16 , якому він розповів про все почуте від ОСОБА_4 . Вони вирішили допомогти останньому забрати картку та продати його автомобіль, для цього ОСОБА_4 та ОСОБА_16 поїхали у приміщення банку дізнатись про картку, а він поїхав по своїх справах. Того ж дня, близько 10-11 год., вони знову зустрілись біля магазину «Наш Край» та вирішували як можна продати автомобіль, з дозволу ОСОБА_4 замінили акумулятор на старий (той, що був на автомобілі собі забрав ОСОБА_14 ) та почали шукати клієнтів для придбання автомобіля. Того ж дня їздили і на квартиру, де жив ОСОБА_4 , однак нічого звідти не брали. Для того, щоб ОСОБА_4 було де ночувати, вони винаймали квартири, оскільки той не хотів йти до своїх друзів, які жили разом з ним через суперечку. Кілька разів вони їздили до банку, однак нічого з`ясувати за картку не вдавалось, тому потерпілий залишався в Луцьку. Коли вони показували автомобіль клієнтам, які мали намір його придбавати, завжди був присутній ОСОБА_4 , тому все робилось за його особистої згоди, а коли автомобіль продали ОСОБА_17 (при цьому, документами та передачею коштів займався ОСОБА_14 ), то потерпілий святкував та пригощав їх у барі « ІНФОРМАЦІЯ_3 ». Вважає, що потерпілий ОСОБА_4 їх оговорює, з метою уникнення відповідальності перед банком за привласнення коштів, що йому не належали, оскільки той до працівників правоохоронних органів звернувся лише після того, як до нього почали приходити з служби безпеки банку та пред`являти претензії з приводу необхідності повернення коштів. В зв`язку з тим, що він не вчиняв жодних неправомірних дій, просив його виправдати.

Обвинувачений ОСОБА_8 дав показання, що в ніч з 05 на 06 серпня 2014 року йому зателефонував ОСОБА_7 та сказав вийти з дому. До нього під`їхав ОСОБА_14 з двома незнайомими йому чоловіками, вони поїхали до с.Струмівка, де він пересів у автомобіль ОСОБА_7 та дізнався по дорозі, що вони їдуть відпочивати у розважальний заклад «101 км» с.Піддубці. Приїхавши на місце, у приміщення пішов ОСОБА_15 та вийшов звідти з ОСОБА_4 , поспілкувавшись вони вирішили їхати в інше місце, бо останній не хотів залишатись з своїми товаришами. Від`їхавши ближче до с.Піддубці, де перебували близько 15 хвилин, вони повернулись до вищевказаного закладу, оскільки ОСОБА_4 хотів забрати свій автомобіль. Коли той під`їхав, то він бачив в автомобілі відеореєстратор, який відразу ж зник (як казав ОСОБА_4 його забрав ОСОБА_18 ). 06.08.2014 року близько обіду він зустрівся з ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , оскільки останній хотів спати, тому він ( ОСОБА_8 ) зняв номер у мотелі «Гуцул», де вони перебували кілька годин до приїзду ОСОБА_14 . Йому відомо, що потім ОСОБА_4 разом з ОСОБА_13 перебували у квартирах, які винаймали його знайомі. Зрештою ОСОБА_4 поїхав додому, оскільки ніхто проти його волі його не утримував. Окрім того, оскільки ОСОБА_4 не мав коштів, щоб доїхати додому, тому він мав здати до ломбарду свій телефон, який він вирішив сам викупити. Він забрав його телефон, який оцінили у 400 грн., натомість йому купив інший за 180 грн. і дав гроші (50 грн.) на дорогу. В подальшому, після падіння та ушкодження, вищевказаний телефон повернув ОСОБА_4 . Ствердив, що автомобіль був реалізований за згодою ОСОБА_4 , який потім це святкував та пригощав їх у кафе. Не заперечує, що ходив на зустрічі з ОСОБА_4 , які відбувались приблизно через місяць після вказаних подій, оскільки переживав за свого товариша ОСОБА_7 , а щодо його бажання зустрітись з ОСОБА_15 з приводу зникнення відеореєстратора, то вказав, що переживав за ОСОБА_4 та хотів йому повернути вказану річ. Жодних неправомірних дій не вчиняв, щодо прийняття рішення покладається виключно на думку суду.

Не зважаючи на невизнання своєї вини обвинуваченими ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , їх винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, по яких їх, кожного зокрема, повідомлено про підозру, підтверджується зібраними під час досудового провадження та дослідженими в судовому засіданні доказами.

Насамперед, відповідно до ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту. Таким чином, судовий розгляд проводиться відповідно до вимог ст.337 КПК України.

Так, потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні дав показання, що в лісовому господарстві, де він працював близько 5 місяців, йому видали банківську картку. Заробітна плата у нього була близько 2500 грн. Після його звільнення на картку надійшли кошти двічі по 2 тис. грн., а потім почали надходити різні значні суми, загальна сума яких становила близько 200 000 грн. Про надходження коштів розповів батькам та друзям ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 . Ним було знято 130 000 грн. та придбано автомобіль. 06.08.2014 року до нього зателефонував ОСОБА_22 та запропонував відсвяткувати купівлю автомобіля. З цією метою вони разом з ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 поїхали автомобілем "OPEL Vectra" д.н.з. НОМЕР_2 у розважальний комплекс «101 км», що по вул.Київській, 97а с.Піддубці Луцького району Волинської області. Зазначив, що з ОСОБА_22 познайомився в с.Піддубці близько двох тижнів до вказаних подій, так як той працював таксистом, і возив їх по місту відпочивати, при цьому, чув усі розмови, які вони між собою вели (в тому числі і про гроші, які надходили на картку). Оскільки він був випивший, то ОСОБА_22 завіз їх до вказаного закладу, а потім в заклад зайшов ОСОБА_15 та повідомив, що ОСОБА_22 поїхав в м.Луцьк, а його чекає інше таксі. Вийшовши на вулицю, побачив автомобіль «Renault Kango», ОСОБА_15 сказав туди сісти: спереду в автомобілі сидів ОСОБА_16 , збоку - ОСОБА_7 , тому він присів з-заду, а поруч з ним ОСОБА_15 . Хлопці повезли його в сторону с.Піддубці, а по дорозі почали говорити, що гроші, які приходили на картку належать їм, а тому він повинен їх негайно повернути. Під`їхавши до посадки поблизу траси, вони зупинились та почали висловлювати погрози застосування фізичного насильства до нього та його батьків у випадку неповернення коштів негайно. ОСОБА_8 , який під`їхав іншим автомобілем, підійшов та вдарив його, після чого ОСОБА_7 сказав, що потрібно віддати гроші та також наніс йому два удари в тулуб. Злякавшись вказаних погроз, розуміючи, що їх погрози є реальними, він повідомив, що за частину коштів, які йому надходили на картку, він придбав автомобіль та ще деякі речі. Тоді всі сіли в автомобілі та поїхали до розважального комплексу «101 км», де він вийшов з ОСОБА_15 та на вимогу вищевказаних осіб, перегнав автомобіль "OPEL Vectra" на протилежну сторону дороги, де вже чекав ОСОБА_7 . Останній сів за кермо вказаного автомобіля, наказав сідати і йому, і вони поїхали до м.Луцька. По дорозі ОСОБА_7 наказав віддати всі документи на вказаний автомобіль, а тому він, реально побоюючись за своє здоров`я та життя, віддав документи, які були у його розпорядженні та знаходились у бардачку автомобіля. Біля магазину "Наш Край", що по пр.Відродження, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_16 вийняли з автомобіля сабвуфер та переклали в автомобіль «Renault Kango». ОСОБА_7 , який перебував за кермом його автомобіля, та ще одна особа, проїхав до автомийки, що по вул. Набережній в м. Луцьку, де помили автомобіль та повикидали у смітник його речі. Вищевказана особа представлялась йому працівником Служби Безпеки України, показав посвідчення і вони разом приїхали у відділення ПАТ КБ "Надра", де отримали інформацію про те, що банківська картка може бути повернута протягом трьох робочих днів. Приїхавши до магазину "Наш Край" по пр.Відродження, на них чекали ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_16 , поспілкувавшись кілька хвилин, він з ОСОБА_8 поїхали в готель "Гуцул", де перебували кілька годин, а потім їх забрав ОСОБА_7 . Пізніше, біля магазину "Наш Край" обвинуваченим ОСОБА_7 та іншими особами було забрано автомобільні колонки та магнітолу та було вирішено, що, з метою його постійного перебування під їх контролем, з ним постійно перебуватиме ОСОБА_13 . Перебуваючи у квартирі з ОСОБА_13 , він написав своїм друзям повідомлення про неприємності, які з ним сталися. На наступний день він з ОСОБА_13 поїхали на квартиру по АДРЕСА_7 , де він тимчасово проживав, туди ж приїхали ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_16 , які ходили по квартирі, оглядали її, та забрали звідки комп`ютерні колонки, магнітолу та вентилятор. Він не міг протистояти цьому, хоча бачив, що їх забирали, оскільки вважав, що гроші, за які він їх придбавав, належали їм. В подальшому його перевезли на іншу квартиру - АДРЕСА_8 , де він, разом з ОСОБА_13 , пробув 2 дні. На протязі цих днів він двічі зустрічався з друзями у супроводі ОСОБА_13 , казав, що у нього виникли проблеми з карткою та просив нікого не повідомляти, оскільки боявся за себе та своїх рідних. Перед тим, як його відпустили додому, у нього сфотографували паспорт та сказали, що обов`язково знайдуть, якщо він буде розповідати комусь про вищевказані події. До автостанції його проводжав обвинувачений ОСОБА_8 , якому він, на його вимогу, передав мобільний телефон марки "Lenovo", який він купив влітку, за власну заробітну плату - 1100 грн. При цьому, ОСОБА_8 дав йому інший телефон, значно дешевший, щоб вони могли з ним постійно зв`язуватись та незначну суму коштів для того, щоб він міг доїхати додому.

Щодо автомобіля марки "OPEL Vectra", то повідомив, що придбавав його з друзями ОСОБА_21 та ОСОБА_20 за 35 тис. грн. в м.Нововолинськ, керував ним по дорученню (відповідні документи на своє ім`я не оформляв). Окрім вартості автомобіля витратив кошти на заміну обшивки та ще близько 10 тис грн. на деталі, придбав також музичну систему та відеореєстратор (які забрали обвинувачені ще до його реалізації разом з акумулятором, поставивши натомість старий). Ствердив, що особисто був присутній при реалізації автомобіля, однак це було зроблено проти його волі, оскільки він змушений був віддати його замість грошей, які витратив, так як вважав, що вони належать обвинуваченим. Зокрема, його автомобіль показували обвинувачені разом з ОСОБА_23 покупцю поблизу МРЕВ м.Луцька. Жодних розмов з приводу реалізації з ним ніхто не вів, за яку суму коштів його реалізували йому не відомо, кошти йому ніхто не давав. Після його реалізації відпочивав з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_16 , ОСОБА_14 в кафе, де ОСОБА_7 давав йому кошти для розрахунку.

Приблизно через два місяці почали телефонувати з банку, з вимогою про повернення коштів, після чого він зрозумів, що кошти не належали обвинуваченим, тому вони неправомірно заволоділи його майном, в зв`язку з чим він звернувся із заявою до працівників правоохоронних органів.

Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 19.10.2014 р. потерпілий ОСОБА_4 вказав на особу під номером 3 ( ОСОБА_7 ) як на такого, який знаходився в ніч з 5 на 6 серпня 2014 року неподалік с.Піддубці, вислював вимоги щодо передачі йому банківської картки «Надра», матеріальних цінностей, автомобіля, погрожуючи застосуванням фізичної сили, нанісши удари по тулубу. Крім цього, вказана особа проти його волі керував належним йому автомобілем та приймав участь у його реалізації.

Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 19.10.2014 р. потерпілий ОСОБА_4 вказав на особу під номером 5 ( ОСОБА_8 ) як на такого, якого вперше побачив у серпні 2014 року поблизу розважального центру «101 км». Вказана особа разом з іншими висловлювали вимогу передачі їм банківської картки «Надра» з грошовими коштами, наявними на рахунку та автомобіля «Опель-Вектра». Вказана особа висловлювала словесні погрози про застосування фізичного насильства та наніс удари по тулубу. В подальшому саме вказана особа заволоділа його мобільним телефоном марки "Lenovo".

З протоколу проведення слідчого експерименту від 13.11.2014 року вбачається, що потерпілий ОСОБА_4 вказав на приміщеня, де його проти волі утримували обвинувачені, спільно з іншими особами, розповів про обставини, ствердивши про наявність попередньої домовленості на вчинення злочину усіх учасників даних злочинів, оскільки вони діями спільно та узгоджено.

При цьому, показання потерпілого під час проведення слідчого експерименту повністю співпадають з показаннями його, даними в ході судового слідства, відповідають показанням свідків, допитаних в суді, а тому суд вважає їх об`єктивними, правдивими та кладе в основу для постановлення даного вироку.

Свідок ОСОБА_22 в судовому засіданні дав показання, що знайомий з обвинуваченими ОСОБА_7 , ОСОБА_8 . З потерпілим ОСОБА_4 познайомився по роботі, оскільки працював водієм таксі, приблизно за тиждень до подій, які відбувались в «101 кілометрі». Зі слів ОСОБА_4 йому було відомо, що на його картку постійно надходили гроші, які вони витрачали на розваги. Про вказаного чоловіка та наявну у нього картку він розповів своєму знайомому - ОСОБА_15 . На початку серпня він разом з ОСОБА_4 і його друзями відпочивали в розважальному комплексі "101 кілометр". Згодом до них приїхав ОСОБА_24 , який викликав його за межі вказаного закладу. Вийшовши він побачив автомобіль білого кольору та незнайомих осіб, які відвезли його в протилежну від м.Луцька сторону і почали розпитувати про наявність грошових коштів у потерпілого, за його автомобіль, при цьому, вони поводили себе агресивно, представлялись співробітниками УБОЗ. В подальшому вони поїхали в м.Луцьк до бару «Техас», про те, що відбувалось в «101 км» йому більше нічого не відомо. Пізніше він мав розмову з потерпілим ОСОБА_4 , який був дуже наляканий. Звідки обвинуваченим стало відомо про кошти, які надходили на картку, йому не відомо, ствердивши, що він розповідав про це лише ОСОБА_15 .

Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 08.12.2014 р. свідок ОСОБА_22 вказав на особу під номером 6 ( ОСОБА_7 ) як на такого, який на початку серпня 2014 року був присутній біля розважального закладу «101 км» під час відпочинку ОСОБА_4 із друзями. При цьому, вказана особа, разом з іншими присутніми з ним, у категоричній та різкій формі з`ясовували наявність матеріальних цінностей та грошей у ОСОБА_4 .

Свідок ОСОБА_21 в судовому засіданні дав показання, що був знайомий з потерпілим з дитинства, навчались у одній школі. Влітку 2014 року від ОСОБА_4 йому стало відомо про надходження на його банківську картку значних сум грошей, які він витрачав на власний розсуд. Під час святкування дня народження ОСОБА_20 , на якому були ОСОБА_4 , ОСОБА_19 та він, вони познайомились з ОСОБА_25 (останнього викликали через службу таксі, він залишив їм візитку). В подальшому ОСОБА_4 періодично звертався до ОСОБА_25 (для надання послуг таксі), вони потоваришували та іноді разом відпочивали. Через деякий час ОСОБА_4 у м.Нововолинськ, разом з ним та ОСОБА_20 , за гроші, котрі надходили на картку, придбав автомобіль марки «Опель Вектра», а також придбав нові речі - сабвуфер, колонки, магнітолу, компресор та новий аккумулятор. В автомобілі потерпілий також змінив обшивку та провів тонування скла. На початку серпня 2014 року ввечері, до ОСОБА_4 зателефонував ОСОБА_25 , запропонував зустрітись та відсвяткувати придбання автомобіля. Тому він, потерпілий, ОСОБА_19 , ОСОБА_20 та ОСОБА_25 поїхали в розважальний комплекс «101 кілометр», що в с.Піддубці Луцького району Волинської області. Згодом ОСОБА_4 та ОСОБА_25 кудись вийшли, а потім ОСОБА_26 повернувся з незнайомим їм чоловіком та сказав збиратись додому, оскільки він мав їхати на озеро Світязь. Коли вони сідали до автомобіля та ставили свої речі, то він помітив, що в автомобілі не було саббуфера та відеореєстратора. На наступний день йому на мобільний телефон надійшло смс-повідомлення від ОСОБА_4 , що його не випускають через грошові кошти. На наступний день, він, ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , на прохання потерпілого ОСОБА_4 , зустрілись поблизу гіпермаркету «Там-Там», куди останній прийшов з раніше незнайомим хлопцем (як виявилось пізніше ОСОБА_13 ). Під час розмови потерпілий просив нікого поки про вказану подію не повідомляти. Потім була ще одна зустріч між ними біля готелю «Україна». Під час розмови бачив, як ОСОБА_20 хтось з чоловіків вдарив, при цьому, потерпілий просив нічого нікому не повідомляти. Коли вони знову зустріли потерпілого він розповів, що у нього вимагали гроші, погрожували життю та здоров`ю йому та його рідним.

Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 20.10.2014 р. свідок ОСОБА_21 вказав на особу під номером 3 ( ОСОБА_7 ) як на такого, який у серпні 2014 року автомобілем «Опель-Вектра», що належав ОСОБА_4 , завіз їх в с.Метельне Ківерцівського району та поїхав разом з ОСОБА_4 у невідомому напрямку. Ця ж особа була присутня під час зустрічі, що мала місце в серпні 2014 року біля готелю «Україна».

Свідок ОСОБА_20 в судовому засіданні дав показання, що з ОСОБА_4 проживають в сусідніх селах, знайомі близько півтора року. В липні 2014 року він протягом місяця разом з ОСОБА_21 , а іноді і ОСОБА_19 , проживали в АДРЕСА_4 , квартиру орендував потерпілий. В цей період йому стало відомо, що на банківську картку ОСОБА_4 приходять значні суми коштів. 18.07.2014 року під час святкування його дня народження познайомились з ОСОБА_25 , який працював водієм таксі, який потім часто відпочивав разом з ними. За відпочинок та розваги оплачував ОСОБА_4 . Згодом потерпілий в м.Нововолинську придбав автомобіль (приблизно за 30-35 тис.грн.). В подальшому ним було придбано аудіомагнітолу та колонки, сабвуфер, «GPS навігатор», компресор та новий акумулятор. 05.08.2014 року ввечері він разом з потерпілим, ОСОБА_19 , ОСОБА_21 та ОСОБА_25 поїхали в розважальний комплекс «101 кілометр», що в с.Піддубці Луцького району Волинської області, поставивши автомобіль на стоянці для транспортних засобів. З розважального комплексу потерпілий з ОСОБА_25 кудись від`їжджали, після чого ОСОБА_4 повернувся пригнічений. Тоді ж до них зайшов чоловік на ім`я ОСОБА_27 , який пограв у більярд, поки вони збирались, і завіз їх в с.Метельне. На наступний день від ОСОБА_21 йому стало відомо, що від ОСОБА_4 прийшло смс-повідомлення про вимагання у нього коштів. Особисто він з ОСОБА_4 у цей період він не зізвонювався. В той же день вони мали зустріч з потерпілим поблизу гіпермаркету «Там-Там», куди потерпілий прийшов з незнайомим хлопцем. ОСОБА_4 сказав, що у нього вимагають кошти, не відпускають додому та сфотографували паспорт, казав, що його били, однак тілесних ушкоджень у нього він не бачив. При цьому, він просив, щоб нікому, в тому числі і батькам, вони нічого не розповідали. 08.08.2014 року він з ОСОБА_19 знову зустрічались з потерпілим (який був з ОСОБА_13 ) біля гіпермаркету «Там-Там». А через декілька днів вони зустрічались біля готелю «Україна», де до них підійшло троє чоловіків, один з них на ім`я ОСОБА_27 (той, що віз їх з розважального комплексу додому). Під часм розмови чоловіки (серед яких були присутні обвинувачені ОСОБА_28 та ОСОБА_29 ) повідомили, що потерпілий винен їм гроші, висловлюватись до них нецензурною лексикою, один із них ( ОСОБА_8 ) вдарив його. Після цього, на найближчих вихідних, потерпілий повернувся додому та розповів, що в нього вимагали гроші, погрожували життю, забрали мобільний телефон.

Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 19.10.2014 р. свідок ОСОБА_20 вказав на особу під номером 1 ( ОСОБА_8 ) як на такого, якого вперше побачив під час зустрічі з потерпілим біля готелю «Україна». Саме вказаний чоловік казав, що гроші, які надійшли на картку ОСОБА_4 належать йому і він повинен їх повернути.

Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 19.10.2014 р. свідок ОСОБА_20 вказав на особу під номером 6 ( ОСОБА_7 ) як на такого, який у серпні 2014 року у нічний час автомобілем «Опель-Вектра», що належав ОСОБА_4 , завіз його та ОСОБА_30 в с.Метельне Ківерцівського району. Ця ж особа була присутня під час зустрічі, що мала місце в серпні 2014 року біля готелю «Україна».

Свідок ОСОБА_19 дав показання, що знайомий з потерпілим ОСОБА_4 з дитинства, підтримує дружні відносини. В липні 2014 року під час святкування дня народження ОСОБА_20 познайомились з ОСОБА_22 , якому потерпілий розповідав про надходження на його банківську карточку значних сум грошових коштів. В подальшому потерпілим було придбано автомобіль "Опель Вектра" приблизно за 35 тис. грн. Окрім того, йому відомо, що до автомобіля потерпілий придбав аудіоапаратуру, сабвуфер, навігатор, колонки, акумулятор, змінив обшивку в салоні автомобіля. На початку серпня він разом з друзями та потерпілим на вищевказаному автомобілі, поїхали в розважальний комплекс «101 кілометр», що в с.Піддубці Луцького району Волинської області. Близько другої ночі ОСОБА_22 привів невідомого чоловіка та представив його як « ОСОБА_31 », повідомивши, що він буде розвозити їх додому. Через деякий час ОСОБА_22 , потерпілий та той чоловік зникли з закладу, а коли ОСОБА_4 повернувся, то сказав збиратись, оскільки їде з дівчиною відпочивати на озеро Світязь. Поки хлопці збирались, то він з ОСОБА_7 , який прийшов разом з потерпілим, грали в теніс. В автомобілі потерпілого, яким їх завезли в с.Метельне, за кермом був ОСОБА_7 . На наступний день він телефонував потерпілому, однак той не піднімав трубку, а коли брав, то говорив не охоче. Приблизно через день після вказаної події, ОСОБА_21 повідомив, що йому прийшло смсповідомлення від потерпілого, що у нього вимагають гроші, після чого вони постійно телефонували потерпілому, однак той не брав трубку. Згодом вони домовились про зустріч біля гіпермаркету «Там-Там», куди ОСОБА_4 прийшов разом з раніше невідомими хлопцем, який знаходився постійно біля нього. Потерпілий був наляканий, говорив не спокійно, казав, що боїться за себе та батьків, переживав, щоб ті хлопці додому не приїхали та попросив, щоб вони не розповідали нікому про вказані події, показуючи жестами, що за ним спостерігають. В подальшому особу, який постійно був з потерпілим вони знайшли в соціальній мережі "контакт" ним виявився хлопець на ім`я ОСОБА_32 . Друга зустріч відбувалась також біля гіпермаркету «Там-Там», куди він приїхав разом зі ОСОБА_20 . Потерпілий був з тим самим чоловіком, що і минулий раз. Потерпілий повідомляв, що йому страшно та знову просив нікого не повідомляти, бо йому може бути ще гірше. Потім була ще одна зустріч, про яку попросив потерпілий біля готелю «Україна». Спочатку підійшов потерпілий, повідомив, що у нього вимагають гроші, тоді підійшло ще двоє чоловіків. Між ними та незнайомими чоловіками розпочалась розмова за гроші, за квартиру, зокрема, ОСОБА_8 повідомляв, що гроші, які надходили на картку ОСОБА_4 належать їм. Коли потерпілий повернувся додому, то розповів, що його тримали у різних квартирах та вимагали повернути гроші, забрали його автомобіль.

Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 19.10.2014 р. свідок ОСОБА_19 вказав на особу під номером 5 ( ОСОБА_8 ) як на особу, що перебувала в серпні 2014 року під час зустрічі з потерпілим біля готелю «Україна». Безпосередньо він повідомив, що на картку Банк Надра, яка перебувала у ОСОБА_4 , надійшли належні йому гроші, і тепер ОСОБА_4 змушений повернути борг. При цьому, з`ясовував, чи відомо їм щось про вищевказані кошти.

Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 19.10.2014 р. свідок ОСОБА_19 вказав на особу під номером 3 ( ОСОБА_7 ) як на такого, який в ніч з 5 на 6 серпня 2014 року автомобілем «Опель-Вектра», що належав ОСОБА_4 , завезла їх з розважального комплексу «101 км» у в с.Метельне Ківерцівського району.

Свідок ОСОБА_33 дав показання, що з 24.04.2012 року по грудень 2014 року працював менеджером у відділенні КБ «Надра», що по пр. Соборності, 42а/37 м.Луцька. Приблизно в серпні 2014 року у відділення приходив потерпілий ОСОБА_4 з візуально знайомим йому чоловіком на ім`я ОСОБА_27 та хотіли зняти кошти з картки, яка була втрачена. Однак такої технічної можливості не було, тому він, з дозволу власника картки ОСОБА_4 - зробив роздруківку про рух коштів. Усю інформацію по карточці запитував ОСОБА_27 , ОСОБА_4 лише дав паспорт і ніяких питань не ставив.

Свідок ОСОБА_34 в судовому засіданні дала показання, що у серпні 2014 року вона здала в оренду (подобово) квартиру, що по АДРЕСА_8 . У квартиру поселявся ОСОБА_7 і ще одна особа. Впізнала вказаних осіб, коли їй пред`являли фотознімки (їх було багато), в протоколі пред`явлення про це зазначено. Приблизно через 3-4 місяці після цього до неї прийшли працівники правоохоронних органів та запитали чи є у неї записані клієнти, яким вона здавала квартиру, оскільки вона зберігає у своїй телефонній книзі телефони тих осіб, які орендували квартиру, тому вона добровільно надавала їм для огляду свій мобільний телефон та записник.

Мобільний телефон ОСОБА_34 оглянуто, згідно протоколу огляду від 25.11.2014 року, та встановлено наявність запису під назвою контакту « ОСОБА_35 » № НОМЕР_6 , в особистому записнику наявні записи щодо подобової здачі квартири по АДРЕСА_8 , зокрема 07 та 08 серпня 2014 р.

Факт офіційної передачі квартири АДРЕСА_6 в оренду ОСОБА_34 стверджується копією договору найму квартири від 23.07.2014 року, де згідно п.1.3 об`єкт оренди, тобто вищевказана вквартира, надається наймачеві ( ОСОБА_34 ) для подобової здачі третім особам.

Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 25.11.2014 р. свідок ОСОБА_34 вказала на особу під номером 6 ( ОСОБА_7 ) як на такого, який спільно з іншим невідомим їй чоловіком (якого вона також опізнала по фото), орендували вквартиру АДРЕСА_9 та 08 серпня 2014 року.

З протоколів огляду речових доказів від 01-02.01.2015 р., 06.12.2014 р. оптичних дисків з інформацією про вихідні та вхідні дзвінки абонентів, отриманої на підставі ухвал слідчого судді від 18.12.2014 року, від 17.11.2014 р., вбачається, що в період часу, відповідно 06.-09.08.2014 року, 11-12.08.2014 року ОСОБА_22 спілкувався з Шевчуком та ОСОБА_36 ; ОСОБА_14 - з Бесарабом, Шнитом, Шевчуком, Долінчуком, Єфіменком; Долінчук з Лемещуком, Бесарабом, Шнитом, Вашковцем, Паридубець, Цепловським; Бесараб з Лемещуком, Шнитом, Долінчуком, Вашковцем; Шнит з Бесарабом, Лемещуком, Вашковцем, Долінчуком; Лемещук з Бесарабом, Шнитом, Долінчуком; Цепловський - з Сікорським, Долінчуком, Токарем та Стафійчуком. Вказане свідчить про те, що вказані особи між собою в цей період досить активно, зважаючи на значну кількість розмов, розмовляли та, зважаючи на наявні протоколи за результатами проведених негласних слідчих дій, узгоджували свої дії, що підтверджує їх обізнаність у вчиненні кожним з них певних дій. Вказані диски оглянуто, визнано речовими доказами та приєднано до матеріалів кримінального провадження.

З протоколу огляду речових доказів від 21.11.2014 р. оптичного диску з відеозаписом з камер спостереження, встановлених у відділенні ПАТ «БК Надра», що в м.Луцьку, Київський майдан, 1 та копій документів, які стали підставою для оформлення і видачі зарплатної картки № НОМЕР_7 на ім`я ОСОБА_4 , довідки про проведені операції по вказаному картковому рахунку, отриманих на підставі ухвали слідчого судді від 10.10.2014 року, вбачається, що вищевказана картка була видана потерпілому як працівнику Клеванського лісгоспу Сморжівського лісництва Рівненської області, на протязі червня-серпня 2014 року на рахунок надходили значні суми коштів, які відразу ж знімались як готівкою, так і шляхом розрахунку за товари та послуги. З записів з камер відеоспостереження вбачається, що 06.08.2014 року ОСОБА_4 приходив до відділення банку, що за вищевказаною адресою та вів розмову з працівником, така ж зустріч відбувалась і 07.08.2014 року (в присутності особи, що візуально схожа на ОСОБА_13 ). Вказані диск та документи оглянуто, визнано речовими доказами та приєднано до матеріалів кримінального провадження.

Вироком Луцького міськрайоного суду Волинської області ОСОБА_13 визнано винним та засуджено за ст.146 ч.2 КК України та призначено покарання 3 роки обмеження волі, на підставі ст.75 КК України надано іспитовий строк 2 роки. Ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 13.05.2015 р. вказаний вирок залишено без змін.

Протоколами дослідження результатів проведення негласних слідчих (розшукових) дій у вигляді зняття інформації з транспортних телекомукаційних мереж, шляхом контролю за телефонними розмовами відповідних абоненських номерів від 08.11.2014 року, від 23.11.2014 року, отриманих на підставі ухвал слідчого судді Голови Апеляційного суду Волинської області №1098т від 10.09.2014 р., №1105 т від 10.09.2014 р., №1199т від 10.09.2014 р. та ухвал слідчого судді Апеляційного суду Волинської області №1184т від 25.09.2014 р., №1185т від 25.09.2014 р., №1186т від 25.11.2014 р. та безпосереднього дослідження в судовому засіданні результатів, здобутих за допомогою застосування технічних засобів, стверджуються факти проведених зустрічей, розмов, передання інформації між обвинуваченими та особами, справа відносно яких виділена в окреме провадження, при цьому, зі змісту досліджених розмов безсумнівно вбачається як факт незаконного заволодіння транспортним засобом потерпілого, так і іншими речами, незаконне утримання потерпілого на різних квартирах, спроби співучасників отримати картку потерпілого у відповідному банку та подальша реалізація транспортного засобу, що йому належав. Оптичні диски, з відповідними аудіо файлами за результатами проведення негласних слідчих дій оглянуто, визнано і приєднано до матеріалів провадження в якості речових доказів.
Під час безпосереднього огляду в судовому засіданні інформації вказаних матеріалів оперативно-технічних заходів, встановлено, що вона повністю відповідає показанням потерпілого та свідків, досліджених безпосередньо в судовому засіданні, показання яких вказані вище.

Встановлено, що негласні слідчі (розшукові) дії у даному провадженні проводились з дотриманням порядку, встановленого Главою 21 КПК України, зокрема, з врахуванням, що відомості про злочин та конкретних осіб, що їх вчинили, неможливо було отримати у інший спосіб, у кримінальному провадженні щодо тяжких злочинів, на підставі ухвал слідчих суддів, що уповноважені на їх розгляд, при цьому, фіксація ходу і результатів негласних слідчих дій відбувалась виключно у періоди дій ухвал (про що вказано у протоколах про результати проведення оперативно-технічних заходів), а також уповноваженими на те особами.

В зв`язку з чим, вищевказані докази, суд, на підставі ст.ст.85, 86 КПК України, вважає належними, допустимими та достовірними, оскільки вони прямо та опосередковано підтверджують пред`явлене ОСОБА_7 , ОСОБА_8 обвинувачення, а також були отримані у порядку, встановленому чинним Кримінальним процесуальним кодексом України.

Згідно висновку судової автотоварознавчої експертизи №89 від 21.11.2014 року ринкова вартість автомобіля «Opel Vectra A 2.0і» д.р.н. НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_8 станом на 06.08.2014 р. могла становити 44 970 грн.

Свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_37 , ствердили про факт реалізації автомобіля "Опель Вектра", кінцевим покупцем якого був ОСОБА_4 .

Свідок ОСОБА_38 в судовому засіданні дав показання, що знайомий з обвинуваченими, потерпілого знає візуально. З лютого 2012 року працює в «Західній торговій компанії», саме там він познайомився із ОСОБА_17 , який перебував на посаді водія. Влітку 2014 р. ОСОБА_17 повідомив, що хоче придбати автомобіль. В серпні 2014 року ОСОБА_14 повідомив, що є транспортний засіб "Опель Вектра" 1990 чи 1991 року випуску, який терміново продається за 2500 доларів США (20000 грн.). Коли він дивився вказаний автомобіль, то його показували ОСОБА_14 та ОСОБА_7 , при цьому був присутній і потерпілий, однак з ним ніхто ніякої розмови з приводу автомобіля не вів. Автомобіль був в нормальному технічному стані, тому ОСОБА_17 його придбав. Усі домовленості з приводу купівлі автомобіля велись з ОСОБА_14 . Пізніше його насторожило те, що автомобіль довго не могли переоформити на власника - ОСОБА_17 , однак згодом все владналось і документи були зроблені.

Свідок ОСОБА_17 дав показання, що влітку 2014 року він вирішив придбати автомобіль, повідомивши про це свого знайомого ОСОБА_39 . Останній зателефонував та повідомив, що є автомобіль, який його може зацікавити. На початку серпня він, разом з дружиною, під`їхали на вул.Рівненську м.Луцька, де оглянув автомобіль "Опель Вектра", який їм підійшов і тому вони вирішили його придбати, домовившись за ціну - 2500 тис. доларів США. Питаннями купівлі-продажу та його переоформлення займався ОСОБА_14 . При цьому, на місці були присутні - ОСОБА_7 , ще троє-четверо хлопців, серед яких був і потерпілий. Однак останній жодних розмов щодо продажу не вів. Всі обумовлені кошти він передав ОСОБА_14 ввечері того ж дня. ОСОБА_14 передав свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, інші документи та ключі. Через деякий час вони зустрілись з ОСОБА_14 поблизу МРЕВ, він отримав всі необхідні документи, які жодних сумнівів у нього не виникали, і автомобіль було переоформлено на нього, як на законного власника. Автомобілем він користувався близько двох місяців, потім йому зателефонував ОСОБА_14 та сказав заховати автомобіль, він цього не робив, оскільки придбав його у законний спосіб, однак в подальшому вказаний автомобіль, на підставі судового рішення, було вилучено. Клопотав про повернення йому автомобіля, як законному володільцеві, оскільки судового рішення або ж іншого документу, що стверджувало б протилежне, немає.

Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 09.12.2014 р. свідок ОСОБА_17 вказав на особу під номером 6 ( ОСОБА_7 ) як на такого, який разом з іншою особою, у серпні 2014 року реалізували йому автомобіль «Opel Vectra» синього кольору по вул.Рівненській м.Луцька.

Свідок ОСОБА_40 дав показання, що приблизно в серпні 2014 року до нього звернувся знайомий на ім`я ОСОБА_41 з проханням про допомогу у постановці автомобіля на облік, оскільки він займається перевезенням автомобілів з-за кордону та часто буває в МРЕВ. Оскільки всі необхідні документи були у наявності, автомобіль оглядався експертом, тому було проведено його реєстрацію.

Свідок ОСОБА_42 дав показання, що у серпні 2014 року до нього звертався ОСОБА_14 з приводу отримання довідкирахунку для переоформлення документів, на що він порекомендував йому звернутись на «ПП Де-На Плюс», оскільки там була дешевша ціна. Жодних домовленостей з працівниками даного підприємства щодо виписування такої довідки без власників він не мав.

Свідки ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , ОСОБА_45 , кожен зокрема, дали показання, що працюють з 2012 року на ПП «Де-На Плюс», що за адресою м. Луцьк вул. Рівненська,143, займаються випискою довідок-рахунків. Хто з них оформляв довідкурахунок на автомобіль «Опель-Вектра» не пам`ятають, однак всі дії вчиняють виключно у відповідності до вимог чинного законодавства.

Свідок ОСОБА_46 , допитаний в судовому засіданні за клопотанням сторони захисту, дав показання, що він працює офіціантом кафе «Стара Підкова». Пригадує, що після 05.08.2014 року був випадок, коли ОСОБА_8 , ОСОБА_7 відпочивали разом з ОСОБА_4 , де було ще кілька осіб, серед яких і ОСОБА_13 . Компанія відпочивала біля барної стійки, між ними була розмова про те, що хлопець продав автомобіль, що вони і святкують. Ствердив, що розраховувався за замовлення ОСОБА_4 , який вільно пересувався по закладу. На думку суду, показання даного свідка, як самі по собі, так і в сукупності з іншими доказами, не спростовують обвинувачення ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, по яких їм повідомлено про підозру.

Відповідно до протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 19.11.2014 року, проведеного на підставі ухвали слідчого судді від 14.11.2014 року, було отримано доступ до документів в УДАІ УМВС України у Волинській області на автомобіль «Opel Vectra A 2.0і» д.р.н. НОМЕР_2 , проведено їх огляд та вилучення. Вказані документи визнано речовими доказами та залишено у матеріалах кримінального провадження.

Відповідно до протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 28.11.2014 року, проведеного на підставі ухвали слідчого судді від 14.11.2014 року, зі згоди власника ОСОБА_17 , було отримано доступ до автомобіля «Opel Vectra A 2.0і» д.р.н. НОМЕР_2 , проведено його огляд та вилучення. Вказаний автомобіль визнано речовим доказом та передано на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_47 .

Згідно ППВСУ «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту» №14 від 23.12.2005 року (із відповідними змінами та доповненнями) незаконне заволодіння транспортним засобом це умисне, протиправне вилучення його з будь-якою метою у власника або законного користувача всупереч їх волі. Таке заволодіння може бути вчинене таємно або відкрито, шляхом обману чи зловживання довірою, із застосуванням насильства або погроз.

Зважаючи на те, що обвинувачені, діючи спільно, попередньо домовившись між собою та особами, справа відносно яких виділена в окреме провадження, шляхом обману потерпілого ОСОБА_4 , всупереч його волі, незаконно заволоділи та його реалізували, тому їх дії за ч.2 ст.289 КК України кваліфіковані вірно.

Окрім того, органом досудового розслідування дії обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 кваліфіковані за ст.ст.189 ч.2, 146 ч.2, 186 ч.2 КК України, а обвинуваченого ОСОБА_7 , окрім того, за ст.357 ч.1 КК України.

Насамперед, оскільки обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та особи, справа відносно яких виділена в окреме провадження, по відношенню до потерпілого ОСОБА_4 вчиняли спільно, їх дії були узгодженими, вони разом приїхали до місця події, вчиняли активні насильницькі дії (як фізичного, так і психологічного характеру) по відношенню до нього з метою поданням його опору, пред`явили незаконну вимогу про передачу їм коштів, що надходили на його банківську картку, погрожуючи, при цьому, фізичним насильством як над ним, так і над її його близькими родичами батьками та застосовуючи таке фізичне насильство до нього безпосередньо, зазначаючи про належність саме їм вказаних грошей, тоді як вони їм не належали, в подальшому - незаконно заволодіваючи його майном (окрім епізоду по вимаганню мобільного телефону марки «Леново», де ОСОБА_8 діям самостійно, без відому інших учасників), спільно його реалізовуючи та розділяючи між собою речі та кошти, що стверджується дослідженими в судовому засіданні доказами у їх сукупності, тому суд приходить до висновку про наявність попередньої домовленості та спільного умислу на вчинення ікримінованих дій.

Зважаючи на ту обставину, що обвинувачені пред`явили незаконну вимогу потерпілому про передачу майна, яке їм не належало, діяли виключно з корисливих мотивів, бажаючи заволодіти майном, мотивуючи свої дії належністю саме їм грошових коштів, що надходили на банківську картку потерпілого, застосовували фізичне та психологічне насильство до потерпілого, погрожуючи подальшим застосуванням такого насильства, при цьому, таку погрозу, враховуючи конкретну ситуацію, потерпілий сприймав реально, тому дії обвинувачених, з врахуванням непогашених судимостей та відповідно до п.1 примітки до ст.185 КК України, за ст.189 ч.2 КК України, кваліфіковані вірно.

З Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про злочини проти власності» №10 від 06.11.2009 року вбачається, що грабіж це відкрите викрадення чужого майна у присутності потерпілого або інших осіб, які усвідомлюють протиправний характер дії винної особи, яка у свою чергу усвідомлює, що її дії помічені і оцінюються як викрадення.

Розрізняючи грабіж, від інших корисливих злочинів, слід виходити зі спрямованості умислу винної особи та даних про те, чи усвідомлював потерпілий характер вчинюваних винною особою дій. Якщо обман або зловживання довірою були лише способом отримання доступу до майна, а саме вилучення майна відбувалось таємно чи відкрито, то склад шахрайства відсутній. Такі дії слід кваліфікувати як, відповідно, крадіжку, грабіж або розбій. Окрім того, коли потерпіла особа через вік, фізичні чи психічні вади або інші обставини не могла правильно оцінювати і розуміти зміст, характер і значення своїх дій або керувати ними, передачу нею майна чи права на нього не можна вважати добровільною.

Як встановлено судом, обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , разом з іншими особами, справа відносно яких виділена в окреме провадження, пред`являли вимогу до потерпілого про негайну передачу грошових коштів, ніби-то їм належних, однак права такої вимоги вони не мали, оскільки судом не встановлено реальності (дійсності) належності їм грошових коштів, а тому обман потерпілого щодо цього, був лише способом отримання доступу до його майна сабвуфера, музичних колонок, магнітоли, комп`ютерних колонок, магнітоли та вентилятора.

Окрім цього, зважаючи, що обвинувачені вилучали майно потерпілого відкрито, у його присутності та присутності інших осіб, яким було достеменно відомо про те, що кошти, за які придбавалаось вказане майно, обвинуваченим не належали, ОСОБА_4 взагалі діяв лише за їх словами та вказівками, тому їх дії за ст.186 ч.2 КК України кваліфіковані вірно.

Окрім того, зважаючи на те, що документи на автомобіль «Опель Вектра» були передані потерпілим ОСОБА_4 на незаконну вимогу обвинуваченого ОСОБА_7 , який в подальшому передав їх ОСОБА_14 для подальшої реалізації вказаного транспортного засобу, тому дії ОСОБА_28 і за ст.357 ч.1 КК України кваліфіковані вірно.

Судом критично оцінюються показання обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 про те, що вони не вчиняли інкримінованих злочинів, оскільки вони є суперечливими та не відповідають обставинам справи, визнаним судом доведеними. А тому такі показання обвинувачених суд до уваги не приймає та розцінює їх як намагання уникнути відповідальності за вчинення злочинів.

Враховуючи, що показання потерпілого ОСОБА_4 , свідків ОСОБА_21 , ОСОБА_20 , ОСОБА_19 , ОСОБА_22 , ОСОБА_34 , ОСОБА_33 , ОСОБА_17 та інших не містять суперечностей, не викликають сумнівів у їх достовірності, оскільки підстав ставити їх під сумнів у суду немає, досліджені докази, здобуті органом досудового слідства та судом, відповідають встановленим судом обставинам у їх сукупності, тому суд бере їх за основу при постановленні даного вироку та приходить до висновку про винуватість ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.189 ч.2, 146 ч.2, 289 ч.2, 186 ч.2, а ОСОБА_7 , окрім того, і за ст.357 ч.1 КК України.

При обранні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень і дані про особу винних.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , суд не вбачає.

До обставин, що обтяжують покарання обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , суд відносить рецидив злочинів.

Обвинувачений ОСОБА_7 має постійне місце проживання та реєстрації, де, згідно характеристики дільничого інспектора, характеризується позитивно, має на утриманні та вихованні малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_4 , його батько є інвалідом ІІ групи та хворіє, а тому також перебуває на його утриманні, він отримує певний дохід, працюючи неофіційно (зі слів самого обвинуваченого), однак раніше судимий за вчинення умисних корисливих злочинів, відбував реальну міру покарання, судимість не знята та не погашена у встановленому законом порядку, винність не визнав, даючи суперечливі показання намагався уникнути відповідальності за фактично вчинені ним дії, потерпілий наполягає на реальній мірі покарання, злочини, у вчиненні яких суд вважає винність доведеною, згідно ст.12 КК України, відносяться відповідно, до категорії тяжких, середньої тяжкості та злочину невеликої тяжкості, у вчиненому не розкаявся, враховуючи характер та мотиви вчинення злочинів, тому суд призначає покарання в межах санкції ст.ст. 189 ч.2, 146 ч.2, 289 ч.2, 186 ч.2, 357 ч.1 КК України, у виді, відповідно, позбавлення волі та обмеження волі, з застосуванням ч.1 ст.70 КК України, та з конфіскацією усього належного на праві приватної власності майна, що передбачене санкцією ст.289 ч.2 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_8 має постійне місце проживання та реєстрації, де, згідно характеристики дільничого інспектора, характеризується задовільно, оскільки скарг на його поведінку не надходило, має на утриманні та вихованні малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_5 , а також виховує дитину громадської дружини від першого шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_6 , працює неофіційно (зі слів самого обвинуваченого), однак раніше неодноразово судимий за вчинення умисних корисливих злочинів, відбував реальні міри покарання, судимість не знята та не погашена у встановленому законом порядку, винність не визнав, даючи суперечливі показання намагався уникнути відповідальності за фактично вчинені ним дії, потерпілий наполягає на реальній мірі покарання, злочини, у вчиненні яких суд вважає винність доведеною, згідно ст.12 КК України, відносяться відповідно, до категорії тяжких, середньої тяжкості, у вчиненому не розкаявся, враховуючи характер та мотиви вчинення злочинів, тому суд призначає покарання в межах санкції ст.ст. 189 ч.2, 146 ч.2, 289 ч.2, 186 ч.2 КК України, у виді позбавлення волі, з застосуванням ч.1 ст.70 КК України, та з конфіскацією усього належного на праві приватної власності майна, що передбачене санкцією ст.289 ч.2 КК України.

Призначаючи конфіскацію майна, як факультативне додаткове покарання, визначене санкцією ст.289 ч.2 КК України, судом враховується наявність корисливого мотиву у вчиненні даного злочину обвинуваченими ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , що відповідає вимогам ст.59 КК України, оскільки конфіскація майна може бути призначена лише за умови, зокрема, якщо вчинений злочин (тяжкий чи особливо тяжкий) є корисливим.

На думку суду, обрана міра покарання, є необхідною та достатньою для їх виправлення та попередження вчинення ними нових правопорушень.

Речові докази, згідно ст.100 КПК України, відповідно, залишити та повернути за належністю законним володільцям та у матеріалах кримінального провадження.
Судові витрати, згідно ст.124 КПК України, що підтверджені документально, покласти на обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , відповідно до ступеню вини кожного, тобто у рівних частинах.
Згідно п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.07.1995 року №11 "Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат" /з відповідними змінами/, судові витрати за проведення почеркознавчої експертизи в сумі 1572, 48 грн. не підлягають стягненню з обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , оскільки органами досудового слідства не пред"являлось обвинувачення та вони не були засуджені за підроблення документів, збут чи використання підроблених документів, а тому судові витрати за проведення вказаної експертизи, повинні прийматися за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд,

З А С У Д И В :
ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 189 ч.2, 146 ч.2, 289 ч.2, 186 ч.2, 357 ч.1 КК України, призначивши покарання:

-за ст.189 ч.2 КК України 3 (три) роки позбавлення волі;

-за ст.146 ч.2 КК України - 2 (два) роки позбавлення волі;

-за ст.289 ч.2 КК України 5 (п`ять) років позбавлення волі з конфіскацією усього належного на праві приватної власності майна;

-за ст.186 ч.2 КК України 4 (чотири) роки позбавлення волі;

-за ст. 357 ч.1 КК України 1 (один) рік обмеження волі.

На підставі ст.70 ч.1 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, з розрахунку, що згідно ст.72 КК України, одному дню позбавлення волі відповідає два дні обмеження волі, остаточно визначити до відбуття ОСОБА_7 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців позбавлення волі з конфіскацією усього належного на праві приватної власності майна.

ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 189 ч.2, 146 ч.2, 289 ч.2, 186 ч.2 КК України, призначивши покарання:

-за ст.189 ч.2 КК України 3 (три) роки позбавлення волі;

-за ст.146 ч.2 КК України - 2 (два) роки позбавлення волі;

-за ст.289 ч.2 КК України 5 (п`ять) років позбавлення волі з конфіскацією усього належного на праві приватної власності майна;

-за ст.186 ч.2 КК України 4 (чотири) роки позбавлення волі.

На підставі ст.70 ч.1 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно визначити до відбуття ОСОБА_8 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців позбавлення волі з конфіскацією усього належного на праві приватної власності майна.

Строк відбуття покарання обвинуваченим ОСОБА_7 , ОСОБА_8 рахувати з дня приведення вироку до виконання, тобто з моменту їх затримання.

Речові докази:
-мобільний телефон марки «Нокіа 6021» імеі НОМЕР_9 з сім-карткою МТС № НОМЕР_10 та записник, добровільно надані 25.11.2014 р. для огляду ОСОБА_34 , залишити за належністю законному володільцеві ОСОБА_34 ;

-автомобіль марки «Opel Vectra A 2.0і», 1991 р.в., д.р.н. НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_8 та ключ запалювання, що переданий на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_4 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_11 , що знаходиться у матеріалах кримінального провадження повернути законному володільцеві ОСОБА_17

-коробку від мобільного телефону марки «Lenovo» з документами у ній, коробку від автомобільного компресору «Урал» («БЕЛАВТО»), 2 коробки до колонок «PIONEER TS-А6926», «PIONEER TS-G1722І», що знаходяться у камері схову УБОЗ УМВС України у Волинській області повернути законному володільцеві ОСОБА_4 ;

-платіжну картку Надра Банк № НОМЕР_7 , видану на ім`я « ОСОБА_48 », оптичний диск для лазерних систем зчитування інв.№222 від 18.12.2014 р., на якому містяться відомості щодо телефонних розмов абонентського номеру НОМЕР_12 , яким користується ОСОБА_14 ; оптичний диск для лазерних систем зчитування формату «CD-R» із написом «DATEX 700 mb 52x speed vitesse 80 min», що містить 7 файлів; оптичний диск для лазерних систем зчитування формату «CD-R» із написом «ARITA 80 min 700 mb» із рукописним написом барвником чорного кольору «ЄД/К1-П/14/16029 22.12.2014», що містить 9 файлів; оптичний диск для лазерних систем зчитування формату «CD-R» із написом «DATEX 700 mb 52x speed vitesse 80 min» із рукописним написом барвником чорного кольору «вх.17551-52 вих.11826/1/1кт від 20.11.2014, що містить 2 папки; оптичний диск для лазерних систем зчитування формату «CD-R» із написом «recordable 52x| 80 min|» із рукописним текстом виконаним барвниками червоного та зеленого кольорів «ВБКОЗ нетаємно, таємно (перекреслено) Акт 54/3-5649 25.11.14 (підпис) р.н. 183 від 08.11.2014 р. відп. (підпис) О.Змунчило; оптичний диск для лазерних систем зчитування формату «CD-R» із написом «recordable 52x| 80 min|» із рукописним текстом виконаним барвниками червоного та зеленого кольорів «ВБКОЗ нетаємно, таємно (перекреслено) Акт 54/3-5649 25.11.14 (підпис) р.н. 184 від 08.11.2014 р. відп. (підпис) О.Змунчило; оптичний диск для лазерних систем зчитування формату «CD-R» із написом «recordable 52x| 80 min|» із рукописним текстом виконаним барвниками червоного та зеленого кольорів «ВБКОЗ нетаємно, таємно (перекреслено) Акт 54/3-5649 25.11.14 (підпис) р.н. 185 від 08.11.2014 р. відп. (підпис) О.Змунчило; оптичний диск для лазерних систем зчитування формату «CD-R» із написом «recordable 52x| 80 min|» із рукописним текстом виконаним барвниками червоного та зеленого кольорів «ВБКОЗ нетаємно, таємно (перекреслено) Акт 54/3-5649 25.11.14 (підпис) р.н. 186 від 08.11.2014 р. відп. (підпис) О.Змунчило; оптичний диск для лазерних систем зчитування формату DVD+R «TDK» із відеозаписом з камер спостереження, встановлених у віділенні ПАТ «КБ «Надра»; оптичний диск для лазерних систем зчитування формату CD-R «Maximus» із написом «700 mb 80 min 52х» та рукописним текстом вх..18534 вих.12374/1/кт; оптичний диск для лазерних систем зчитування формату CD-R «Maximus» із написом «700 mb 80 min 52х» та рукописним текстом ЄД/К1/-П/14/15240 03.12.2014; завірені підписом начальника відділення №1710 та відтиском мокрої печатки копії сторінок паспорта гр.України ОСОБА_4 , пам`ятки клієнтів ПАТ «КБ «Надра», анкети-заяви клієнта на відкриття ПУ «Вільні кошти», виписки-повідомлення від 14.04.2014 р., анкети-опитувальника клієнта фізичної особи, «звіт по операціях по карктовомму рахунку НОМЕР_13 за період 01.01.2014 03.11.2014 на ім`я ОСОБА_4 ; свідоцтво серії НОМЕР_3 про реєстрацію транспортного засобу «Opel Vectra A 2.0і», 1991 р.в., д.р.н. НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_8 , довідку-рахунок серії НОМЕР_14 , квитанцію №2487.2352 від 27.08.2014 р., інформацію інформаційної системи ДАІ від 27.08.2014 р. щодо вказаного автомобіля, заяву №47296804 від 27.08.2014 р. ОСОБА_17 про проведення перереєстрації автомобіля, результати перевірки з підсистем НАІС ДДАІ МВС України, інформацію щодо відомостей про обмеження відчуження, факс з Червоноградського МРЕВ ДАІ облікова картка приватного ТЗ НОМЕР_2 ; заяву від імені ОСОБА_10 від 27.08.2014 р., акт №740321 технічного стану транспортного засобу, договір №740 321 комісійної купівлі-продажу транспортного засобу, договір комісії №740321 від 27.08.2014 р., витяг з Державного реєстру обтяжень №45008557 від 27.08.2014 р., дві довіреності від імені ОСОБА_10 від 24.02.2011 р., від імені ОСОБА_11 від 28.01.2011 р., квитанцію №7279 від 28.08.2014 р.; оптичні дсики для лазерних систем зчитування р.н.452 від 31.01.2014 р., №450 від 31.01.2014 р., №451 від 31.01.2014 р., №181 від 03.11.2014 р., №182 від 03.11.2014 р. - залишити у матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 в доход держави по 294 (двісті дев`яносто чотири) грн. 84 (вісімдесят чотири) коп., з кожного, судових витрат у справі за проведення автотоварознавчої експертизи.

До вступу вироку в законну силу відносно обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 залишити запобіжний захід у виді домашнього арешту, з забороною залишати місце свого проживання, відповідно, ОСОБА_7 АДРЕСА_1 , ОСОБА_8 АДРЕСА_2 , цілодобово.

На вирок суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Волинської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

ГОЛОВУЮЧИЙ: