ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 695/421/14-к

24 грудня 2014 року м. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6

з участю прокурора ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9

адвокатів ОСОБА_10 , ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Золотоноша кримінальну справу про обвинувачення:

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня, неодруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, групи інвалідності не має, раніше судимого: 1. 19.05.2009 Канівським міськрайонним судом Черкаської області за ч.2 ст.186 КК України до 4р. позбавлення волі; 2. 18.05.2012 Придніпровським районним судом м. Черкаси за ст.391 КК України до позбавлення волі строком на 1 рік, на підставі ст. 71 КК України частково приєднано невідбуте покарання у виді 6 місяців позбавлення волі за вироком Канівського міськрайсуду від 19.05.2009 та призначено покарання у вигляді 1 року 6 місяців позбавлення волі; 03.10.2013 звільнений по відбуттю строку покарання, (інші судимості погашені), -
ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_2 , громадянина України, освіта середня, неодруженого, не працюючого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, групи інвалідності не має, раніше судимого: 1. 25.11.2005 Золотоніським міськрайонним судом Черкаської області за ч.З ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.ст.75, 76, 104 КК України від відбуття покарання звільнено з випробуванням, надано іспитовий строк на 2 роки; 09.02.2006 Золотоніським міськрайонним судом скасовано звільнення від відбуття покарання з іспитовим строком на 2 роки і направлено для відбуття покарання у вигляді 3 років позбавлення волі; 12.09.2007 звільнений постановою Піщанського районного суду Вінницької області, вид умовно-дострокове звільнення, невідбутий термін 1 рік 5 місяців 5 днів; 2. 03.07.2008 Золотоніським міськрайонним судом за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення ролі, із застосуванням ст. 71 КК України остаточно призначено покарання до відбуття 5 років позбавлення волі; звільнений 26.02.2013 по відбуттю строку покарання, -
у вчиненні злочину передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, -

В с т а н о в и в :

28.11.2013 близько 22 години 00 хвилин ОСОБА_12 та ОСОБА_13 за попередньою змовою між собою, повторно обидва, шляхом вибиття віконного скла, через вікно та двері, проникли до домоволодіння ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , де з метою заволодіння майном із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої ОСОБА_14 , що виразилось в нанесенні ударів руками ОСОБА_12 по голові та тулубу останньої, чим спричинили тілесні ушкодження у виді синця обличчя, що відноситься до тілесних ушкоджень легкого ступеню тяжкості без короткочасного розладу здоров`я та з погрозою застосування такого насильства, що виразилося у словесному залякуванні нанести тілесні ушкодження, відкрито заволоділи телевізором марки «Рапаsопіс» вартістю 575 грн., чим спричинили ОСОБА_14 матеріальних збитків на вказану суму.
Свою вину у вчиненні злочину передбаченого ч.3 ст.186 КК України ОСОБА_12 не визнав та по суті обвинувачення пояснив що близько 22год. 28 листопада 2013 року, він перебував у себе вдома і дивився телевізор. В цей день він ОСОБА_13 бачив лише вдень, ввечері вони не зустрічалися і ні про що не домовлялися. Біля будинку ОСОБА_14 він не був, у неї нічого не крав. Документи підписував у міліції не читаючи їх.

В ході судового слідства свою вину у вчиненому злочині визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому і пояснив, що повністю погоджується із показами, даними на досудовому слідстві і визнає ті обставини, вказані у цих показах. При цьому просить суворо не карати, оскільки хворіє на невиліковну хворобу.

Свою вину у вчиненні злочину передбаченого ч.3 ст.186 КК України ОСОБА_13 не визнав та по суті обвинувачення пояснив що близько 22год. 28 листопада 2013 року, він перебував у себе вдома і займався справами по господарству. У ОСОБА_15 в той день не був і нічого у неї не крав. 29.11.13р. його визвали в дільницю в с. Гельмязів і працівники міліції, провели з ним бесіду а 02.12.13р. він підписав зізнання, що він та ОСОБА_12 вчинили злочин. Насправді його змусили підписати це працівники міліції, він цього не робив.

Проте в подальшому ході судового слідства свою вину у вчиненому злочині визнав повністю і пояснив, що повністю погоджується із показами, даними на досудовому слідстві і визнає ті обставини, вказані у цих показах. При цьому просить суворо не карати, оскільки хворіє на невиліковну хворобу.

Крім повного визнання своєї вини у вчиненні злочину, передбаченого ст.186 ч.3 КК України, вина ОСОБА_12 та ОСОБА_13 повністю стверджується зібраними по справі доказами:
- протоколом огляду місця події від 29 листопада 2013 року, відповідно до якого було оглянуто місце вчинення злочину, а саме домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 .

(а.с.9-19)
· висновком судовомедичної експертизи № 248 від 09.12.2013, згідно якої у ОСОБА_14 виявлене тілесне ушкодження: синець обличчя, виник від дії тупого предмету, виключено в час, вказаний в постанові, відноситься до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеню тяжкості. (а.с.32)

· протоколом допиту потерпілої ОСОБА_14 від 03 грудня 13 року, проголошеним в порядку ст. 358 КПК Уукраїни, яка пояснила, що 28 листопада 2013 року, а саме вночі, точного часу не пам`ятає а знаходилася в спальні свого будинку та відпочивала. В. цей час до її будинку, а саме льної кумнати забігли двоє невідомих їй чоловіки. Перший чоловік, який зайшов до її хати підбіг до неї та почав наносити їй тілесні ушкодження руками по голові та тулубу, вона точно не зможе вказати чи бив він долонями чи кулаками, так як дуже злякалася. При нанесенні їй тілесних ушкоджень, вона лежала в ліжку та з нього не вставала і не падала. Після цього обидва чоловіки, які проникли до її домоволодіння почали на неї кричати і лаяти нецензурноюлайкою. Вони питали, де вона ховає свої грошові кошти та казали, якщо вона їм не асть гроші, то вони її будуть бити. Вона реально сприймала їх погрози та боялася за своє життя і здоров`я, але сказала, що грошей немає. Після цього вони почали ходити по домоволодінню та перевертати речі в пошуках грошей. Потім не знайшовши грошей, вони забрали її власний телевізор марки «Рапаsопіс», який їй подарувала онука. Забравши телевізор невідомі особи вийшли з будинку в невідомому напрямку. Після вона боячись вийти з будинку знаходилася в ньому. Наступного дня, 29 листопада 2013р., зранку, вона пішла до своєї сусідки, яка за нею доглядає ОСОБА_16 та повідомила про напад на неї вночі. ОСОБА_16 відразу викликала міліцію, а її доставили до Гельмязівської дільничої лікарні. Близьких родичів в с. Гельмязів та Золотоніському районі в неї немає, тому за нею доглядає її сусідка та давня знайома ОСОБА_16 , так як вона не взмозі самостійно себе обслуговувати. (а.с.42-44)
· показаннями свідка ОСОБА_16 яка пояснила, що вона доглядає за своєю давньою знайомою та сусідкою ОСОБА_14 , так як вона особа похилого віку та не взмозі себе обслуговувати. Вона допомагає тій по господарству, отримує по довіреності за неї пенсію та купує продукти харчування і інші речі, котрі потрібні, та розраховується за комунальні послуги. 29 листопада 2013 року близько 08 години 30 хвилин до її домоволодіння прийшла ОСОБА_14 та вона відразу помітила в неї на обличчя синець. Вона запитала в ОСОБА_14 звідки взявся синець, на що ОСОБА_14 їй сказала, що вночі, 28 листопада 2013 року, до її будинку проникли двоє невідомих їй чоловіків та побили її, а також вимагали від неї гроші, але не знайшовшигрошей, вони забрали телевізор марки «Рапазопіс», який їй подарувала онука, котра на даний час проживає в м. Харків. Після чого вона зателефонувала до міліції та повідомила про дану подію. Потім вона зателефонувала до швидкої медичної допомоги, після чого ОСОБА_17 забрали до Гельмязівської дільничої лікарні.
· заявою від 03 грудня 2013 року, згідно якбї^ ОСОБА_18 чив до матеріалів кримінального провадження телевізор марки «Рапаsопіс», який 30 листопада 2013 року йому віддав на зберігання ОСОБА_19 .
(а.с.37)

- показаннями свідка ОСОБА_18 , який пояснив, що 30 листопада 2013 року до нього на мобільний телефон зателефонував ОСОБА_19 , житель с. Гельмязів та попросив про допомогу. Він погодився, оскільки ОСОБА_20 був його товаришем, тому того ж дня, близько 14години приїхав до нього додому, після чого вони разом з ОСОБА_19 поїхали до с. Піщане, де купили тому балон з газом. По приїзду додому ОСОБА_20 йому розповів, що на днях він купив телевізор марки «Рапаsопіс» чорного кольору, але в сумнівних людей та попросив його, щоб він телевізор забрав до себе на певний час. Він згодився, вони разом з ОСОБА_19 погрузили телевізор до нього в автомобіль і він поїхав до себе додому. 02 грудня 2013 року до нього додому прийшли працівники міліції та попросили його добровільно видати, на що він погодився і при цьому написав їм відповідну заяву. У кого ОСОБА_19 придбав телевізор йому не відомо, той йому нічого не говорив. Тепер від міліції він знає, що той телевізор належить ОСОБА_14

- протоколом допиту свідка ОСОБА_19 від 03 грудня 2013р., проголошеним в порядку ст. 358 КПК України, (на даний час свідок помер), який пояснив, що 29 листопада 2013 року близько 17 години до нього додому прийшов ОСОБА_21 , житель с. Гельмязів Золотоніського району та запропонував йому купити нього телевізор за 200 грн. Він погодився. Через певний час ОСОБА_22 приніс йому додому телевізор марки «Рапаsопіс» чорного кольору, а він йому заплатив 200 грн. Коли він купував даний телевізор, то запитав у ОСОБА_23 де той взяв телевізор, на що той йому сказав, що з дому. Коли він вже його купив, то почав сумніватися в тому, чи правильно зробив. 30 листопада 2013 року він зателефонував своєму товаришеві ОСОБА_18 на мобільний та по просив того йому допомогти, на що танній погодився та через певний час приїхав до нього додому на своєму авто. Після чого вони поїхали до с. Піщана Золотоніського району купити йому балон газу. По приїзду з ОСОБА_24 він попросив ОСОБА_18 забрати до себе телевізор, який він придбав у однієї сумнівної людини, але імені не називав. ОСОБА_18 погодився та забрав до себе додому телевізор. 02 грудня 2013 року до нього додому прийшли працівники міліції та запитати в нього чи не купував він в ближчий час телевізор, на це він відповів, що недавно купив телевізор марки «Рапаsопіс» чорного кольору у ОСОБА_12 за 200 грн. Потім він дізнався від працівників міліції, що телевізор, який придбав у ОСОБА_23 , належить жінці похилого віку, що проживає в с. Гельмязів.

- протоколом огляду предмету від 03 грудня 2013 року, згідно якого було оглянуто телевізор марки «Рапазопіс», який добровільно видав ОСОБА_18

(а.с.54-55)

- Висновком судово-товарознавчої експертизи № 6/321 від 18 грудня 2013 року, згідно якої ринкова вартість бувшого у користуванні представленого на експертизу телевізору «Рапаsопіс» на момент вчинення кримінального правопорушення - 28.11.2013 року при умові, що телевізор придатний для використання за призначенням, могла становити 575,00 грн. (за цінами вторинного ринку).

(а.с.62-67)

Висновком судово-психіатричної експертизи № 571 від 23 грудня 2013 року, згідно якої на період часу, до якого відноситься скоєння ОСОБА_13 інкримінованих йому дій та на теперішній ОСОБА_13 виявляв і виявляє ознаки легкої розумової відсталості в ступені легкої дебільності з помірно вираженими психопатоподібними розладами соціального типу в стані компенсації, що враховуючи непсихотичний рівень розладів, компенсованість емоційно-вольових порушень, незначну глибину та легкість інтелектувальних вад, при збереженості продуктивності мислення, критичних і прогностичних функцій - не позбавляло та не позбавляє на даний час його здатності усвідомлювати свої дії та керувати їй. За своїм психічним станом на теперішній час ОСОБА_13 може брати участь у слідчих діях та судовому засіданні. Застосування будь-яких примусових заходів медичного характеру, передбачених ст. 94 КК України, ОСОБА_13 не потребує.

(а.с.106-109)

Аналізуючи викладені докази суд вважає винність ОСОБА_12 та ОСОБА_13 у вчиненні злочину, передбаченого ст.. 186 ч.3 КК України доведеною повністю, а їх дії кожного кваліфікує як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у приміщення. При цьому суд враховує, що в ході досудового слідства дії підсудних стороною обвинувачення були перекваліфіковані із ч. 3 ст. 187 КК України на ст.. 186 ч.3 КК України.

При призначенні покарання підсудним суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого ними злочину та особи підсудних, які обидва характеризуються посередньо.

Обставинами, які пом`якшують покарання підсудного ОСОБА_12 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає, щире каяття у вчиненому злочині та те, що він відшкодував заподіяні злочином збитки, оскільки викрадене майно повернуте потерпілій і потерпіла до нього претензій не має і те, що він хворіє на тяжку невиліковну хворобу.

Обставинами, що обтяжують покарання ОСОБА_12 суд визнає вчинення злочину групою осіб та щодо особи похилого віку.
Обставинами, які пом`якшують покарання підсудного ОСОБА_13 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає, щире каяття у вчиненому злочині та те, що він відшкодував заподіяні злочином збитки, оскільки викрадене майно повернуте потерпілій і потерпіла до нього претензій не має і те, що він хворіє на невиліковну хворобу.

Обставинами, що обтяжують покарання ОСОБА_13 суд визнає вчинення злочину групою осіб та щодо особи похилого віку.
Наявність пом`якшуючих ОСОБА_25 та ОСОБА_13 покарання обставин у їх сукупності суд визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину та враховуючи особи обох підсудних вважає можливим призначити їм обом основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті Особливої частини Кримінального кодексу.
Враховуючи викладене суд вважає, що виправлення обох підсудних можливе в умовах ізоляції від суспільства і визнає необхідним призначити їм покарання у вигляді позбавлення волі.
Судові витрати по справі підлягають стягненню з підсудних на користь експертної установи.

Суд вирішує питання про речові докази відповідно до вимог КПК України.

Керуючись ст.ст. 373-375 КПК України, -

П р и с у д и в :

ОСОБА_12 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст..186 ч.3 КК України і призначити, із застосуванням ст..69 КК України, покарання один рік дев`ятнадцять днів позбавлення волі.

Зарахувати ОСОБА_12 в строк відбутого покарання час його перебування рід вартою із 05 грудня 2013року по 24 грудня 2014року.

Звільнити ОСОБА_12 з-під варти в залі суду негайно по відбуттю строку покарання.

Запобіжний захід ОСОБА_12 до вступу вироку в законну силу обрати особисте зобов`язання та зобов`язати ОСОБА_12 не змінювати місця свого проживання та не виїздиди за межі Золотоніського району без дозволу суда.

ОСОБА_13 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.. 186 ч.3 КК України і призначити, із застосуванням ст..69 КК України, покарання один рік дев`ятнадцять днів позбавлення волі.

Зарахувати ОСОБА_13 в строк відбутого покарання час його перебування рід вартою із 05 грудня 2013року по 24 грудня 2014року.

Звільнити ОСОБА_13 з-під варти в залі суду негайно по відбуттю строку покарання.

Запобіжний захід ОСОБА_13 до вступу вироку в законну силу обрати особисте зобов`язання та зобов`язати ОСОБА_13 не змінювати місця свого проживання та не виїздиди за межі Золотоніського району без дозволу суда.

Стягнути із ОСОБА_12 та ОСОБА_13 в дольовому порядку порівну на користь Держави в особі НДЕКЦ УМВС в Черкаській області судові витрати в сумі 733,72грн.

Цивільний позов потерпілою ОСОБА_14 по справі не заявлений.

Речові докази по справі: сліди пальців рук (6шт.) та дактилокарти на ОСОБА_12 та ОСОБА_13 зберігати в матеріалах справи; сліди низу взуття, пластиліновий зліпок сліду знаряддя зламу, мікронакладення знищити; телевізор «Panasonik» залишити в користуванні потерпілої ОСОБА_14 , знявши з нього всілякі заборони.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Черкаської області через Золотоніський міськрайонний суд протягом тридцяти днів або на нього може бути внесене подання прокурора в той же строк.

Головуючий суддя ОСОБА_1

судді ОСОБА_2

Таратін ОСОБА_26