Справа № 314/1988/15-к
Провадження № 1-в/314/512/2015
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09.06.2015 року м. Вільнянськ
Вільнянський районний суд Запорізької області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3

представника адміністрації: ОСОБА_4

засудженого: ОСОБА_5

розглянувши у дистанційному судовому засіданні подання адміністрації Вільнянської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області (№ 20) про вирішення питання щодо умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Запорізька область Василівський район село Коновалово. До арешту мешкав за адресою: АДРЕСА_1 . Громадянин України. Раніше судимий: 1.10.01.2008 року Оріхівським районним судом Запорізької області за статтею 185ч.2 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік. 2.19.01.2011 року Шевченківським районним судом міста Запоріжжя за статтею 185ч.2,185ч.3,70 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки. 3.13.03.2012 року Орджонікідзевським районним судом міста Запоріжжя за статтею 185ч.2,70ч.4 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі. По даній справі засуджений: 26.07.2012 року Оріхівським районним судом Запорізької області за статтями 185ч.2,185ч.3,70ч.1 КК України до 3 років позбавлення волі. Відповідно до статті 70 ч.4 КК України частково приєднати невідбуте покарання згідно з вироком Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 13.03.2012 року, призначивши до відбуття 4 роки 7 місяців позбавлення волі.

Початок строку: 09.04.2012 року. Кінець строку: 09.11.2016 року.
2/3 - 29.04.2015 року

ВСТАНОВИВ:
До Вільнянського районного суду Запорізької області від адміністрації Вільнянської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області (№ 20) надійшло подання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 .

В поданні поставлено питання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_5 який на день розгляду справи судом відбув 2/3 частини строку покарання, має 2 заохочення сумлінну поведінку та ставлення до праці, стягнень не має.

У судовому засіданні представник адміністрації колонії дане подання підтримав і суду пояснив, що засуджений ОСОБА_5 своєю повідною та ставленням до праці заслуговує на умовно-дострокове звільнення.

Засуджений ОСОБА_5 суду пояснив, що у скоєному злочині щиро розкаюється, зробив для себе належні висновки і просить суд задовольнити подання адміністрації установи про умовно-дострокове звільнення

Прокурор заперечував проти задоволення подання, вважає, що засуджений не довів своє виправлення та не заслуговує на умовно-дострокове звільнення.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши представника адміністрації колонії, засудженого ОСОБА_5 , висновок прокурора, суд вважає, що в поданні слід відмовити з наступних підстав.

У відповідності зі ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від покарання можливо при обов`язковій та одночасній наявності в їх сукупності підстав та умов. При цьому головним та вирішальним є не факт відбування певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Згідно з ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно рекомендацій, викладених у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливо лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

З матеріалів подання встановлено, що під час тримання у Вільнянському слідчому ізоляторі, де знаходився з 12.04.2012 року по 25.08.2012 рік, характеризувався посередньо. Вимоги режиму тримання не порушував, стягнень та заохочень не мав.
З 25.08.2012 року відбуває покарання у Вільнянській виправній колонії Запорізької області (№ 20). За час відбування покарання характеризується позитивно. Вимоги режиму відбування покарання не порушує, стягнень не має. За сумлінну поведінку і ставлення до праці 2 рази заохочувався правами начальника установи.
Працевикористовується днювальним у гуртожитку для засуджених. Згідно ст.. 118 КВК України позанормово за власним бажанням та без оплати праці залучається до роботи по благоустрою колонії, відділень а також у роботах щодо поліпшення житлово-побутових умов засуджених.
Згідно довідки про працевлаштування засудженого ОСОБА_5 у 2014 році засуджений працював лише у період з січня по вересень місяць, при цьому з березня по червень має малий відсоток норми виробітку, у 2015 році взагалі працевлаштований не був.

Згідно з довідкою по стягнення та заохочення виданої на засудженого ОСОБА_5 , встановлено, що останній мав 2 заохочення за сумлінну поведінку та ставлення до праці, одне з яких отримав безпосередньо перед настанням пільги а саме 14.04.2015 року.

Стягнень не мав.

Висновок суду про виправлення засудженого повинен базуватися на врахуванні даних про його поведінку в цілому та відношенню до праці за весь період знаходження у виправних установах, а не за час, що безпосередньо передує розгляду подання.

Суд не може не врахувати, що примірна поведінка - це не тільки пасивна форма поводження засудженого, що полягає в утриманні від порушення режиму відбування покарання, а й активна форма поведінки, котра за своєю суттю є намагання своєю діяльністю виправити вину за скоєне кримінальне правопорушення.

Крім того, відбуття засудженим певної частини строку покарання не є обовязковою підставою для звільнення засудженого від подальшого відбування покарання, оскільки це є лише правом, а не обовязком суду, а засуджений повинен довести своє виправлення та перевиховання сумлінною поведінкою і ставленням до праці протягом всього періоду знаходження у виправних установах.

На цьому фоні сумнівним та передчасним виглядають твердження подання про те, що ОСОБА_5 сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення та перевиховання і заслуговує на умовно-дострокове звільнення, а його відношення до праці протягом певного періоду часу пояснюється не намаганням спокутувати свою вину у скоєному, а лише наполегливим намаганням будь-яким засобом вийти з місць позбавлення волі, будучи щиросердно впевненим, що його участь у будь-якій праці безперечно повинна потягнути за собою його умовно-дострокове звільнення.

При вивчених обставинах на теперішній час суд не знаходить досить підстав для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_5 оскільки він до теперішнього часу не проявив себе як такий, що довів своє виправлення та перевиховання, а встановлені в судовому засіданні дані у своїй сукупності не можуть свідчити, на погляд суду, про його виправлення та перевиховання.

Керуючись ст. 81 КК України, п. 2 ч. 1 ст. 537, п. 1 ч. 2 ст. 539 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні подання адміністрації Вільнянської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області (№ 20) щодо умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_5 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області через Вільнянський районний суд Запорізької області протягом 7 діб з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1

Дата призначення до судового розгляду 09.06.2015 14:30

09.06.2015