АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27січня 2015 р. м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Чернівецької області у складі:

Головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4
з участю учасників судового провадження:
прокурора прокуратури Чернівецької області ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000416 щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Шевченківського районного суду м.Чернівців від 03.04.2012 р. за ст.ст.185 ч.1, 186 ч.2 КК України до покарання у виді 2 роки позбавлення волі, -

- обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ст.186 ч.2 КК України,-
В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Шевченківського районного суду м.Чернівців від 14 листопада 2014 року ОСОБА_7 визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст.186 ч.2 КК України і йому призначено покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді трьох років позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_7 вирішено обчислювати з 02.09.2014 р.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 моральну шкоду в розмірі 1500 гривень.

Вироком суду встановлено, що 22 лютого 2014 р. приблизно о 23.00 год. ОСОБА_7 разом з ОСОБА_9 , вирок щодо якого набрав законної сили та невстановленою слідством особою, перебуваючи навпроти центрального входу в парк ім. Т.Г.Шевченка на розі вул. Головної та Садової м.Чернівці, зупинили ОСОБА_8 та його знайомих ОСОБА_10 ОСОБА_11 .. Підійшовши до них, ОСОБА_7 відвів в сторону ОСОБА_10 , а ОСОБА_9 та невстановлена слідством особа, застосовуючи погрози фізичного насильства відносно ОСОБА_8 , відкрито заволоділи грошима останнього в сумі 530 грн. та 25 доларів США, а всього на суму 750 грн. 95 коп., які в подальшому, з рук невстановленої слідством особи вирвав ОСОБА_7 і всі троє з місця події втекли.

провадження №11кп/794/33/15 р.

Дії обвинуваченого кваліфіковано за ст.186 ч.2 КК України як відкрите викрадення чужого майна, вчинене повторно та за попередньою змовою групою осіб.

На цей вирок державний обвинувач ОСОБА_12 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржуване рішення та постановити новий вирок.
Не заперечуючи кваліфікації дій обвинуваченого та доведеності його вини, прокурор вказував, що суд безпідставно застосував ст.69 КК України при призначенні покарання обвинуваченому. При цьому зазначав, що обвинувачений в судовому засіданні вказав, що ніяких погроз потерпілому не висказував, грошей у нього не вимагав та не змушував того віддавати своє майно, а суд такі показання
розцінив як фактичне визнання останнім своєї вини. Ще апелянт посилався на роз`яснення Пленумів Верховного Суду України та що обвинувачений раніше вчиняв корисливі злочини і його поведінка свідчить про небажання виправитись. Просив скасувати оскаржуваний вирок із-за неправильного застосування норм матеріального права (ст.69 КК України) та постановити новий вирок.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який просив задовольнити апеляційні вимоги, посилаючись на обставини, що наведені в скарзі, захисника ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_7 , які просили відмовити в задоволенні апеляційних вимог прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апелянта, колегія суддів вважає, що вимоги апелянта необхідно задовольнити.
Апеляційним судом встановлено, що 22 лютого 2014 р. приблизно о 23.00 год. ОСОБА_7 разом з ОСОБА_9 , вирок щодо якого набрав законної сили та невстановленою слідством особою, перебуваючи навпроти центрального входу в парк ім. Т.Г.Шевченка на розі вул. Головної та Садової м.Чернівці, зупинили ОСОБА_8 та його знайомих ОСОБА_10 ОСОБА_11 . Підійшовши до них, ОСОБА_7 відвів в сторону ОСОБА_10 , а ОСОБА_9 та невстановлена слідством особа, застосовуючи погрози фізичного насильства відносно ОСОБА_8 , відкрито заволоділи грошима останнього в сумі 530 грн. та 25 доларів США, а всього на суму 750 грн. 95 коп., які в подальшому, з рук невстановленої слідством особи вирвав ОСОБА_7 і всі троє з місця події втекли.

Винність ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, що наведені у вироку, повністю підтверджується дослідженими в суді доказами, яким дана правильна юридична оцінка та не оспорюється прокурором в поданій скарзі.
А тому колегія суддів, керуючись ст.404 КПК України, не наводить доводів на підтвердження тих висновків суду першої інстанції, які не оспорено в апеляційній скарзі.
Що стосується призначеного покарання обвинуваченому та застосування вимог ст.69 КК України, колегія суддів вважає, що воно не відповідає принципу необхідності та достатності внаслідок м`якості.
Відповідно до ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, встановлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини його та враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 раніше засуджувався за вчинення умисних, в тому числі і тяжкого, злочинів, до позбавлення волі, після звільнення з місць позбавлення волі на шлях виправлення не став, а через незначний проміжок часу знову вчинив тяжкий, умисний злочини за попередньою змовою групою осіб.
Крім того, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_7 ухилявся від явки до суду і у зв`язку з цим судом оголошувався розшук останнього і йому було змінено запобіжний захід з домашнього арешту на тримання під вартою. (т.1 а.с.27-28, 41).
Дані про особу обвинуваченого, його процесуальна поведінка після вчинення злочину, обставини вчиненого злочину та його показання в суді, на думку колегії суддів, не давали підстав для призначення йому покарання із застосуванням ст.69 КК України.
А тому колегія суддів вважає, що вирок суду в частині призначення покарання ОСОБА_7 за ст. 186 ч.2 КК України необхідно скасувати, як незаконний, та постановити новий вирок.
При призначенні покарання ОСОБА_7 колегія суддів враховує те, що злочин він вчинив у період не знятої та не погашеної судимості за попереднім вироком, свою вину визнав повністю, розкаявся у вчиненому, стан його здоров`я, а також те, що останній перебуває на обліку в наркологічному диспансері з 2001 р. з діагнозом: поєднане вживання алкоголю із шкодою для здоров`я та гостра інтоксикація опіоїдами та психостимуляторами (т.1 а.с.177), по місцю проживання характеризується посередньо.
Підстав для застосування ст.69 КК України при призначенні покарання ОСОБА_7 колегія суддів не вбачає.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 374, 404, 405, 407, 409, 413, 420 КПК України, колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернівецької області, -
У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу старшого прокурора прокуратури Шевченківського району задовольнити.
Вирок Шевченківського районного суду м. Чернівців від 14 листопада 2014 року щодо ОСОБА_7 в частині призначення йому покарання скасувати та ухвалити свій вирок.
Визнати винуватим ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ст.186 ч.2 КК України і призначити йому покарання у виді 4 роки позбавлення волі.
В іншій частині вирок районного суду залишити без змін.
Вирок може бути оскаржено до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту його проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_7 в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.
Головуючий ОСОБА_1
Судді ОСОБА_3
ОСОБА_2
Копія вірна: суддя