Справа № 1-6/2007 рік
ВИРОК ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2007 року Рокитнянський районний суд Київської області в складі: головуючого судді Нечепоренка Л.М., при
секретарі Клепі Т.В., за участю прокурора Сахно
Л.В., захисника ОСОБА_1, представників потерпілого
ОСОБА_2 та ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Рокитне кримінальну справу по обвинуваченню

ОСОБА_4, уродженця с.Цукурине Селідовського району Донецької області, українця, громадянина України, із
вищою освітою, одруженого, працюючого ІНФОРМАЦІЯ_1, військовозобов"язаного, мешканця АДРЕСА_1, не судимого

по ст.28 6 ч.2
КК України,-

встановив :

02 травня 2005 року підсудний, керуючи автомобілем
"Ауді-100" д.н.з. НОМЕР_1, що належить йому на праві особистої власності і рухаючись із швидкістю 4 0 км/год. автодорогою Довгалівське-Миронівка
в смт.Рокитне-2 по вул.Зарічній в зоні дії дорожнього
знаку 3.2 9 "Обмеження швидкості руху 4 0 км/год.", виявив на тротуарі малолітнього пішохіда
ОСОБА_5, який ішов в сторону пішохідного переходу, а потім в безпосередній близкості від пішохідного переходу почав
швидким кроком переходити проїзну частину
дороги, перетинаючи рух автомобілю.

На порушення п.1.7 Правил дорожнього руху, згідно яких
водії зобов"язані бути особливо уважними до таких категорій учасників
дорожнього руху, як діти, п.4.16 Правил, що пішохід має право на перевагу під
час переходу проїзної частини позначеними нерегульованими пішохідними
переходами та п.12.3 Правил: "У разі виникнення
небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об"єктивно спроможний
виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до
зупинки траспортного засобу",
підсудний не надав дорогу потерпілому, який розпочав
рух через дорогу, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного заходу і вчинив наїзд на потерпілого,
внаслідок чого той отримав тяжкі тілесні ушкодження.

В судовому засіданні підсудний винним себе та заявлений
по справі цивільний позов не визнав і пояснив, що 02.05.05 р. він власним автомобілем "Ауді-100" д.н.з. НОМЕР_1 рухався з чотирма пасажирами із с.Острів в м.Київ. В смт.Рокитне-2 за поворотом біля магазину "АБС" за 50-60 м від себе побачив хлопчика, який йшов по тротуару в бік
мосту, тобто по ходу руху автомобіля. Раптово за метрів 15 хлопчик почав перебігати дорогу. Намагався загальмувати, але була мала відстань і поїхав вправо до узбіччя, так як рухався біля осьової
лінії, але біля узбіччя збив автомобілем
потерпілого. Власним автомобілем доставив потерпілого до лікарні, а потім
добровільно надав матеріальну допомогу потерпілому під час знаходження того в
лікарні на суму більше 3000 грн.. Вважає винним потерпілого, який почав перебігати дорогу безпосередньо перед
автомобілем.

Незважаючи на
заперечення своєї вини, винність підсудного у вчиненні інкримінуємого йому злочину підтверджується:

Показаннями потерпілого ОСОБА_5, що
весною 2005 року він ішов з магазину по
тротуару і почав перед пішохідним переходом перебігати дорогу.
Автомобіля не бачив і що було далі, не пам"ятає.

Показаннями свідка ОСОБА_6, що 02.05.05 р. він стояв біля магазину "АВС" в смт.Рокитне-2 ближче до мосту, коли з магазину вийшов його
племінник ОСОБА_5 і побіг по тротуару в його сторону, а потім неподалік від
пішохідного переходу почав перебігати дорогу. Побачив автомобіль, який виїхав з-за повороту і рухався з швидкістю 80-90 км/год. напереріз руху ОСОБА_5, а потім
неподалік від осьової лінії дороги збив лівою частиною ОСОБА_5,
він підлетів догори і впав на капот з правої сторони автомобіля
і через 7 м автомобіль зупинився біля автобусної зупинки одним колесом на узбіччі.

Аналогічні
показання дав свідок ОСОБА_7, уточнивши, що потерпілий не йшов і
не біг через дорогу, а йшов швидким кроком.

Його показаненя підтвердив свідок ОСОБА_8, що він побачив автомобіль, який рухався
згори із значною швидкістю, бачив, як потерпілий вибіг з
магазину і побіг по тротуару, а потім за 1 м від пішохідного переходу почав
перебігати, вірніше, швидким кроком переходити дорогу напереріз автомобілю, який збив його за 1-1.5 м від узбіччя. Перед дорожньо-транспорною пригодою автомобіль не гальмував.

Показаннями свідка ОСОБА_9, який
показав, що їхав через міст в смт.Рокитне вантажним автомобілем в бік магазину
"АВС", коли побачив дитину, яка йшла по тротуару, а потім почала
переходити дорогу біля пішохідного переходу. Потім побачив автомобіль, який
рухався йому назустріч з гори, а напереріз даному автомобілю через
дорогу йшов хлопчик і бачив, як автомобіль в 1.5 м від тротуару по ходу свого руху збив даного хлопчика і потім почав гальмувати. Перед
зіткненням він не гальмував, таке враження, що не
бачив дитину, бо їхав прямо, не звертаючи.

Показаннями
свідка ОСОБА_10, що вона почула звук удару і
побачила, як дитина підлетіла догори. Звуку гальмування чи сигналу автомобіля перед цим не чула. За кілька хвилин до цього пройшов дощ, але на момент аварії дощ перестав,
бо стояла без парасольки.

Свідок ОСОБА_4 показав, що 02.05.05 р. він, син власним автомобілем, дружина, дочка
та зять їхали з с.Острів на Київ. Коли їхали по смт.Рокитне-2
від топотехнікума вниз звернув увагу сина, що встановлений
знак 40
км/год. і син зменшив швидкість до даної позначки.
Потім повернули біля школи до магазину "АВС" і побачив дитину, яка
йшла по протилежному тротуару в попутному напрямку. Раптово, за 10-15 м від автомобіля дитина почала перебігати дорогу, по якій
вони рухалися і на їх полосі рузу відбулося зіткнення із дитиною. Весь час
моросив невеликий
дождь.

Крім того, вина підсудного підтверджується висновком судово-медичної
експертизи №25/1 від 13.03.2006 року, відповідно якого у потерпілого встановлена
політравма: тяжкий забій гловного
мозку з геморагічним компонентом в області правої півкулі, забій стволової частини головного мозку, субарахноідальній
крововилив і набряк головного мозку, закритий
перелом із зміщенням обох кісток правої гомілки, чисельні саднини тулуба, забійна рана м"яких тканин лівої тіменної області. Пошкодження супроводжувалися
комою 2-3 ст. Вказані тілесні ушкодження відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя в момент його
заподіяння;

та висновком № 24 від 25 травня 2006 року судової автотехнічної експертизи, згідно якої у вказаній дорожній ситуації водій автомобіля "Ауді-100" ОСОБА_4, рухаючись в зоні дії дорожнього знаку 3.29 "Обмеження максимальної швидкості руху 40 км/год." повинен був вести
транспортний засіб таким чином, щоб обрана ним швидкість руху не перевищувала дозволеної, а у випадку виникнення
небезпеки для руху, яку водій об"єктивно спроможний виявити, він повинен
був негайно вжити заходів до зменшення швидкості руху аж до зупинки транспортного заходу у відповідності до
п.12.3 ПДР України.

В даній дорожній ситуації водій автомобіля мав технічну можливість
попередити наїзд на пішохіда шляхом своєчасного застосування екстренного
гальмування, для чого у нього не було перешкод
технічного характеру. Проведеними дослідженнями встановлено, що водій знаходився в такій дорожній ситуації, що при
своєчасному виконанні технічних вимог п.12.3 ПДР він мав технічну можливість відвернути наїзд на пішохіда.

Свій висновок експерт ОСОБА_11 підтвердив у судовому засіданні, доповнивши, що питання можливості уникнути наїзду на пішохіда при більшій швидкості руху автомобіля
експертом не досліджувалося, так як слідчим не
ставилося перед ним дане питання.

Вказаний висновок експертизи підтверджений повторно проведеною судовою автотехнічною експертизою №6368 від 08.08.2006 року, згідно вичновку якої в даній
ситуації водій ОСОБА_4 мав технічну можливість
уникнути наїзду на пішохіда шляхом застосування екстренного гальмування
керованого ним автомобіля.

Крім того,
вина підсудного підтверджується рапортом чергового Рокитнянського РВГУ від 02 травня 2005 року про те, що згідно повідомлення з швидкої допомоги
біля магазину "АВС" сталася дорожньо-транспортна пригода;

Протоколом огляду місця пригоди від 02.05.05 р., згідно якого дорожнє покриття було мокре і
на тротуарі в 20 м від дороги виявлено дитяче взуття та схемою огляду до протоколу на якій
позначений пішохідний перехід;
Протоколом огляду транспорту від 02.05.05 р., відповідно якого на автомобілі
"Ауді-100"
д.н.з.60007 КК виявлені пошкодження лівої передньої верхньої частини переднього капота (вмятина, пошкоджено лакофарбове
покриття), пошкоджена
декоративна решітка (розірвана зліва, вмятина);

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного
засобу власником автомобіля "Ауді-100" д.н.з.НОМЕР_1 є
ОСОБА_4;

Протоколами відтворення обстановки і обставин
подій, проведеними із свідками ДТП ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_12, які на місці пригоди показали, де розміщувалися відносно один одного
потерпілий ОСОБА_5 та автомобіль підсудного і де було зіткнення.

Суд вважає, що наданий суду припис ДАІ від 10.06.05 р. про поновлення дорожнього знаку 3.29 "Обмеження максимальної швидкості" підтверджують, що дорожній знак "Обмеження максимальної
швидкості 40 км/год."
був встановлений до вчинення ДТП,
так як в приписі ставиться питання про поновлення
даного знаку і додатково встановлено дорожній знак 7.2.1 "Зона дії", що підтверджено довідкою начальника
філії "Рокитнянське райДУ" і тим паче, свідок
ОСОБА_4 - батько підсудного в судовому
засіданні підтвердив, що знак "Обмеження швидкості руху до 40 км/год." був встановлений на
момент ДТП.

Суд кваліфікує дії підсудного за ст.28б ч.2 КК України,
як порушення правил безпеки дорожнього руху особою,
яка керує транпортним засобом, що спричинили потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

При обранні міри покарання суд враховує особу підсудного,
його сімейний стан, позитивні характеристики з
місця проживання та роботи, що підсудний під час
досудового слідства добровільно надавав матеріальну допомогу потерпілому, неодноразово
відвідував того в лікарні.

Суд при обранні покарання також враховує поведінку
потерпілого безпосередньо перед дорожньо-транспортною пригодою.

Пом"якшуючими обставинами по
справі суд вбачає часткове відшкодування матеріальної шкоди.

Обтяжуючих обставин суд не вбачає.

Суд вважає, що підсудному потрібно обрати покарання
у виді позбавлення волі з врахуванням
особи підсудного, обставин, при яких був вчинений злочин та
наслідків вчиненого злочину.

Але враховуючи тяжкість вчиненого злочину, особу винного,
позитивні характеристики з місця проживання та
роботи, добровільне часткове відшкодування матеріальної шкоди, інші обставини,
суд приходить до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування
покарання.

Суд визнає за можливе звільнити підсудного від відбування
призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку не вчинить
нового злочину і виконає
покладені на нього обов"язки.

Відповідно до ст.28 КПК України особа, яка зазнала
матеріальної шкоди від злочину, вправі пред"явити до обвинуваченого
цивільний позов.

Аналогічна вимога мається в ст.50 КПК, що цивільним позивачем визнається
громадянин, який зазнав матеріальної шкоди
від злочину і пред"явлено вимогу про відшкодування збитків
відповідно до ст.2 8 КПК.

Ст.49 КПК України передбачено, що
потерпілим визнається особа, якій злочином заподіяно
моральну, фізичну або майнову шкоду.

Згідно ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала, а ст.1167 ЦК зазначено, що моральна шкода відшкодувається особою, яка її завдала, при наявності її вини.

Згідно ст.1187 ЦК України
шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності...,
тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об"єктом, використання, зберігання або утримання якого
створює підвищену небезпеку.

При визначенні грошового відшкодування моральної
шкоди, у відповідності до ст.23 ЦК України суд враховує глибину душевних страждань потерпілого та законного представника потерпілого, ступеня вини підсудного, а також
інших обставин, які мають істотне
значення з врахуванням вимоги розумності і справедливості.

В зв"язку з цим суд вважає за можливе
задовольнити частково цивільний позов, заявлений
представником потерпілого ОСОБА_3 в частині відшкодування
матеріальної шкоди на суму 9739 грн., вартість якої підтверджена
фіскальними чеками і вартість наданої правової допомоги в сумі 1500 грн. та відмовити у задоволенні відшкодування транспортних витрат, які не підтверджені відповідними фіскальними чеками чи касовими ордерами.

Також суд вважає за можливе частково задовольнити
моральну шкоду, заявлену представником потерпілого на його користь в інтересах
потерпілого, так як крім переліку в позовній заяві моральних
страждань, які поніс представник потерпілого внаслідок
спричинення його сину тяжких тілесних ушкоджень, представником потерпілого не
зазначено, з яких міркувань він виходив,
визначаючи розмір моральної шкоди та якими доказами це підтверджується (Постанова Пленуму Верховного
Суду України №4 від 31.03.95 р. із змінами від 25.05.2001 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди").

При цьому суд враховує, що підсудним була надана матеріальна допомога потерпілому на суму більше 3000 грн.

Керуючись ст.ст. 323-324 КПК України, суд

засудив :

Визнати винним ОСОБА_4 ст.286 ч.2 КК
України та призначити покарання у виді чотирьох
років шести місяців позбавлення волі без
позбавлення права керування транспортними засобами.

На підставі ст.ст.75, 7 6 КК України ОСОБА_4 звільнити
від відбування призначеного покарання, якщо він
протягом двох років не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов"язки - періодично з"являтися для реєстрації в органи
кримінально-виконавчої системи та повідомляти органи
кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання та роботи.

Стягнути з засудженого ОСОБА_4 на користь
ОСОБА_3 в інтересах потерпілого ОСОБА_5 9739
грн. матеріальної шкоди та 12000 грн. моральної шкоди, а також 1500 грн. за надання правової долмомоги.. Всього підлягає
стягненню 23239 грн..

Стягнути із засудженого ОСОБА_4 37 6 грн. 62 коп. за проведення судової
автотехнічної експертизи на рахунок

Код ЄДРПОУ- 2 557 4 713

Р/р- 5021 в УДК в Київській області

МФО- 821018

Призначення платежу- для зарахування НД ЕКЦ ГУ МВС України
в Київській області за експертні дослідження, в т.ч.ПДВ.

До набрання вироком законної сили залишити засудженому ОСОБА_4 запобіжний захід - підписку про невиїзд з постійного місця проживання.

Строк оскарження вироку до апеляційного суду Київської області 15 діб з дня його
проголошення.