Справа № 738/958/15-к
№ провадження 1-в/738/253/2015
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2015 року Менський районний суд
Чернiгiвської області
в складі:
головуючої - судді ОСОБА_1
секретаря ОСОБА_2
за участю
прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

представника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засiданнi в м. Мена клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання,

В С Т А Н О В И В:
Вироком Криворізького райсуду Дніпропетровської області від 28.02.2014 року ОСОБА_4 був засуджений за ч. 2 ст. 286, ч. 4 ст. 70 КК України до 6 років 6 місяців позбавлення волі. Зараховано в строк відбування покарання термін перебування під вартою з 17.02.2012 року по 27.02.2014 року.

Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 11.11.2014 року застосовано ст. 6 Закону України «Про амністію у 2014 році» і невідбуту частину покарання 4 роки 6 місяців 28 днів скорочено наполовину.

Ухвалою Менського районного суду від 19.02.2015 року невідбуту частину покарання замінено з позбавлення волі на обмеження волі.

Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 08.04.2015 року зараховано в строк відбування покарання термін перебування під вартою з 20.02.2015 року по 23.03.2015 року.

Строк відбуття покарання рахується з 28.02.2014 року.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_4 підтримав клопотання та просив суд його задовольнити.

Представник установи в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, посилаючись на те, що засуджений ОСОБА_4 в місцях позбавлення волі знаходить трохи більше 1 року, зарекомендував себе посередньо, постійно потребує нагадувань та контролю, на думку представника він не довід своє виправлення та перевиховання, а тому звільнення його умовно достроково від відбування покарання є передчасним.

Прокурор в судовому засіданні також заперечував проти задоволення клопотання, посилаючись на те, що засуджений ОСОБА_4 не став на шлях виправлення, а тому не заслуговує застосування до нього умовно дострокового звільнення від відбування покарання.

Представник спостережної комісії Менської РДА в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про розгляд справи тільки з його участю до суду не надходило, що дає можливість суду, відповідно до ст. 539 КПК України, розглянути справу без його участі.

Заслухавши пояснення засудженого, представника установи, думку прокурора, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та після фактичного відбуття засудженим відповідної частини призначеного судом строку покарання.

Підставою для умовно дострокового звільнення є досягнення однієї з цілей покарання виправлення засудженого, що підтверджується його сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Сумлінна поведінка полягає у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання. Сумлінне ставлення до праці насамперед передбачає, що особа бере участь у суспільно-корисній праці та передбачає добросовісне виконання трудових обов`язків, проявляється у покращенні кількісних та якісних показників виконуваної роботи, підвищенні виробничої кваліфікації, бережливому ставленні до обладнання та інструментів, додержанні правил охорони праці та техніки безпеки.

Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути заснований на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно трудовій установі, а не за час, який безпосередньо передує розгляду подання. Хоча ст. 81 КК України не наказує враховувати при умовно достроковому звільненні від покарання ступінь тяжкості вчиненого злочину і дані про особу, крім її сумлінної поведінки та ставлення до праці, висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися, в тому числі й на даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого у цілому.

Засуджений ОСОБА_4 в місцях позбавлення волі перебуває з 28.02.2014 року, відбув більше 2/3 частини строку призначеного покарання, працевлаштований на підприємстві установи, а саме на дільниці по виготовленню шлакоблоків, до праці ставиться посередньо, поставлені перед ним завдання виконує під контролем адміністрації, норму виробітку не виконує. За час відбування покарання зарекомендував себе наступним чином: дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання тільки під пильним наглядом адміністрації. Постійно потребує нагадувань для дотримання розпорядку дня установи. Стягнень та заохочено не має. Заходи виховного характеру, які проводяться в установі та відділенні відвідує, реагує на них не завжди правильно, не робить для себе належних висновків, тому суд вважає, що засуджений не довів своє виправлення i перевиховання.

На пiдставi викладеного i керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 370-372, 395, 537, 539 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання відмовити.
Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Чернігівської області через Менський районний суд протягом 7 діб з дня її проголошення.
Суддя ОСОБА_1