АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/39/15 Справа № 206/7459/14-к Головуючий у 1 й інстанції- ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2015 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні, в м. Дніпропетровську, кримінальне провадження № 0000190 за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_6 на ухвалу Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 08 грудня 2014 року, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який народився в м. Дніпропетровську, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Кримінальне провадження розглянуто за участю: прокурора ОСОБА_6

потерпілих ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9

їх представника ОСОБА_10

обвинуваченого ОСОБА_11

захисників ОСОБА_12 ,

ОСОБА_13

В с т а н о в и л а:

Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 08 грудня 2014 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні за № 0000190 за обвинуваченням ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, повернуто прокурору в порядку п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у зв`язку з невідповідністю вимогам кримінального процесуального закону.

В обґрунтування прийнятого рішення суд зазначив, що потерпілою ОСОБА_8 заявлено цивільний позов до ОСОБА_11 та ПрАТ «Страхова компанія «ТАС»», однак в порушення вимог п. 5 ч. 4 ст. 291 КПК України до обвинувального акту не додано довідку про юридичну особу, щодо якої здійснюється кримінальне провадження, із відповідними відомостями. Також суд зазначив, що згідно пред`явленого позову, цивільний позивач просить стягнути моральну шкоду в розмірі 300 000 грн. Проте, як вбачається з реєстру матеріалів досудового розслідування, експертиза для визначення розміру моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, в порушення п. 6 ч. 2 ст. 242 КПК України, - не проводилась. Також, суд зазначив, що в обвинувальному акті ОСОБА_11 вказується як підозрюваний, тоді як відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт повинен містити відомості щодо кожного обвинуваченого, а тому обвинувальний акт не відповідає вимогам закону в даній частині.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду скасувати у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження а також істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону і призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції. В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що висновки суду щодо необхідності долучення до обвинувального акту довідки про юридичну особу суперечать вимогам кримінального процесуального закону, оскільки в даному кримінальному провадженні юридична особа ПрАТ «Страхова група «ТАС»» - є цивільним відповідачем, а не юридичною особою щодо якої здійснюється кримінальне провадження, оскільки до цієї юридичної особи не застосовуються заходи кримінального-правового характеру, визначені ст. 96-3 КК України. Зазначає, що вирішуючи питання щодо необхідності проведення експертизи для визначення розміру шкоди немайнового характеру, завданої злочином, суд вийшов за межі судового розгляду під час підготовчого судового засідання, оскільки вдався в обговорення питань, які не можуть вирішуватись на цій стадії кримінального провадження. Вважає, безпідставними висновки суду, що обвинувачення ОСОБА_11 не пред`явлено, оскільки згідно обвинувального акту він є підозрюваним. Вважає що, відповідно до ст. 42 КПК України, обвинувачений набуває такого статусу тільки після передачі обвинувального акту до суду. Вказує, що рішення суду про повернення обвинувального акту прокурору Дніпропетровської області не відповідає КПК України, оскільки останній є керівником органу прокуратури, а не процесуальним керівником, який затвердив обвинувальний акт.

В судовому засіданні прокурор підтримав свою апеляційну скаргу в повному обсязі і просив ухвалу суду скасувати та призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції.

Потерпілі та їх представник в судовому засіданні підтримали апеляційну скаргу прокурора, просили її задовольнити та скасувати ухвалу суду.

В судовому засіданні обвинувачений та його захисники заперечували проти апеляційної скарги прокурора, просили залишити рішення суду без змін.

Перевіряючи доводи прокурора щодо невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та істотного порушення вимог кримінального процесуального кодексу, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до положень п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам статей 291, 292 КПК: зокрема, якщо цей документ містить положення, що суперечать одне одному; у документі наведено недопустиму натуралізацію опису злочину; він не підписаний слідчим (крім випадків, коли прокурор склав їх самостійно) чи не затверджений прокурором; до нього не долучено передбачені законом додатки…

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 291 КПК України, до обвинувального акту додається довідка про юридичну особу, щодо якої здійснюється провадження, у якій зазначаються: найменування юридичної особи, її юридична адреса, розрахунковий рахунок, ідентифікаційний код, дата і місце державної реєстрації.

Статтею 96-3 КПК України визначені підстави для застосування до юридичної особи заходів кримінально-правового характеру.

Апеляційним судом встановлено, що згідно обвинувального акту, обсягу і змісту пред`явленого обвинувачення, категорії злочину, провадження щодо застосування заходів кримінально-правового характеру до юридичної особи ПрАТ «Страхова група «ТАС»», визначених вказаної статтею, в межах даного провадження, не здійснюється.

Відповідно до ст. 62 КПК України визначено, що цивільним відповідачем у кримінальному провадженні є фізична або юридична особа, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану злочинними діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, та до якої пред`явлено цивільний позов у порядку, встановленому цим Кодексом.

Пунктом 25 ч. 1 ст. З КПК України передбачено, що учасниками кримінального провадження є, у тому числі, цивільний відповідач та його представник, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження.

Права та обов`язки цивільного відповідача та його представника регламентовані ст. ст. 62-63 КПК України, а права та обов`язки представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, визначено положеннями ст. 64-1 КПК України.

Виходячи з наведеного, можна робити висновок, що цивільний відповідач та юридична особа, щодо якої здійснюється кримінальне провадження, є окремими учасниками кримінального провадження, які мають окремий процесуальний статус та наділені різними правами та обов`язками.

У зв`язку з вищенаведеним, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора в цій частині і приходить до висновку, що п. 5 ч. 4 ст. 291 КПК України не застосовується в даному конкретному випадку, так як ПрАТ «Страхова група «ТАС»» не є юридичною особою щодо якої здійснюється провадження, а є цивільним відповідачем, тому суд першої інстанції допустив хибне тлумачення норм кримінального процесуального закону і керувався нормами, які не підлягають застосуванню щодо даних кримінально-процесуальних правовідносин.

Також, колегія суддів вважає необґрунтованими висновки суду першої інстанції, що обвинувачення ОСОБА_11 фактично не було пред`явлено, оскільки в обвинувальному акті він вказується як підозрюваний.

Із диспозиції ч. 2 ст. 42 КПК України вбачається, що обвинуваченим (підсудним) є особа, обвинувальний акт щодо якої переданий до суду в порядку ст. 291 КПК України. Тобто, тільки після направлення обвинувального акту до суду, (чим завершується стадія досудового розслідування і після призначення підготовчого судового засідання починається стадія судового розгляду), останній набуває процесуального статусу обвинуваченого.

Отже, на момент складання обвинувального акту та вручення копії обвинувального акту підозрюваному, такий учасник кримінального провадження має процесуальний статус саме підозрюваного, тому обвинувальний акт, в даній частині, відповідає КПК України.

Вказуючи на порушення стороною обвинувачення вимог ст. 291 КПК України суд в ухвалі послався також на те, що органами досудового слідства не проведена єкспертиза щодо визначення розміру шкоди немайнового характеру в зв`язку з поданим потерпілою цивільним позовом.

Відповідно до ч. 2 ст. 242 КПК України та доповнень до неї, прийнятих Законом України № 1261- VII від 13.05.2014 року, викладених у п.6, слідчий або прокурор зобов`язаний звернутися до експерта для проведення експертизи щодо визначення розміру матеріальних збитків, шкоди немайнового характеру, шкоди довкіллю, заподіяної кримінальним правопорушенням.
Таким чином вищевказана норма закону зобов`язує саме слідчого або прокурора звернутися до експерта для проведення експертизи щодо визначення розміру матеріальних збитків або шкоди немайнового характеру. Перекладення цих обов`язків на суд, суперечить засадам кримінального провадження, визначеним в Главі 2 КПК України і є недопустимим.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що суд, не проводивши судового розгляду та не досліджуючи докази, зібрані у кримінальному провадженні, в ухвалі увійшов в обговорення тих питань, які не вирішуються на даному етапі кримінального провадження, зокрема питань, пов`язаних з розглядом цивільного позову, його доведеністю та обгрунтованістю і прийшов до передчасних висновків.

Так, відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 368 КК України такі питання: чи підлягає задоволенню пред`явлений цивільний позов і, якщо так, на чию користь, в якому розмірі та в якому порядку, суд повинен вирішити ухвалюючи вирок.
Відповідно до ч.1 ст. 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, … суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Враховуючу вище наведене, відповідні доводи прокурора, на думку колегії суддів, є обґрунтованими і підлягають задоволенню, а ухвала скасуванню.

Відповідно до п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу повністю чи частково та ухвалити нову ухвалу.
Що стосується доводів прокурора щодо посадової особи органу прокуратури, якій суд повинен повертати обвинувальний акт, колегія суддів вважає їх необгрунтованими, оскільки відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: повернути обвинувальний акт, … прокурору. Таким чином в законі не зазначено чи він керівник органу прокуратури, чи процесуальний керівник. Рішення суду в цій частині не суперечить вимогам кримінального процесуального закону, а також відповідає легальному визначенню даного учасника кримінального провадження, яке міститься, в тому числі, і в п. 15 ч. 1 ст. 3 КПК України.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 9, 291, 404, 405, 407, 409 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 08 грудня 2014 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000190 за обвинуваченням ОСОБА_7 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, повернуто прокурору скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді апеляційного суду:

___________________ _____________________ _____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4