АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №11-кп/778/1260/15 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ч.1 ст.122 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 липня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Запорізької області в складі:

Головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_8 на вирок Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 22 квітня 2015 року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Запоріжжі, освіта середня-спеціальна, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого: АДРЕСА_2 , в силу ст.89 КК України раніше не судимого,

засуджено за ч.1 ст. 122 КК України до 2 років обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України, ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного судом покарання з іспитовим строком на 1 рік, та з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишено особисте зобов`язання.

Постановлено стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 в рахунок відшкодування матеріального збитку 14165 грн. 07 коп. та моральної шкоди 10000 грн.

В вироку вирішена доля речових доказів по справі.

Згідно з вироком суду, 08.06.2014р. о 19год., обвинувачений ОСОБА_7 , водій таксі, знаходячись біля зупинки громадського транспорту «вул. Бородинська» в м. Запоріжжі, під час конфлікту з потерпілим ОСОБА_8 , пасажиром таксі, який знаходився в стані алкогольного сп`яніння та якого обвинувачений доставив за місцем призначення, через відмову ОСОБА_8 сплатити вартість проїзду, на ґрунті неприязних стосунків, що раптово виникли до потерпілого, обвинувачений ОСОБА_7 наніс йому не менше двох ударів дерев`яною палицею по правій нозі та правій руці, спричинивши тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості: закритий осколковий перелом верхньої третини діафізу правої великогомілкової кістки зі зміщенням та садно правої гомілки, які не були небезпечними для життя, але потягли за собою тривалий розлад здоров`я, а також, у потерпілого виявлені інші ушкодження: садна в області правого передпліччя, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.

В апеляції потерпілий ОСОБА_10 , не оспорюючи обставин справи, доведеність вини та юридичну кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_7 , просить вирок суду у відношенні останнього, скасувати у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. Постановити свій вирок, яким визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України та призначити покарання у вигляді 2 років позбавлення волі та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

На апеляцію потерпілого прокурором, який приймав участь у суді першої інстанції подани заперечення, у яких прокурор просить залишити апеляцію без задоволення, а вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді по справі; потерпілого, який підтримав апеляцію та наполягав на її задоволенні, обвинуваченого ОСОБА_7 , який заперечував проти задоволення апеляції, прокурора, який просив залишити апеляцію без задоволення, а вирок суду першої інстанції просив залишити без змін, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи викладені в апеляції, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_7 у скоєнні злочину зазначеного у вироку, засновані на доказах досліджених у судовому засіданні, і є обґрунтованими.

Суд дав правильну оцінку дослідженим доказам, належним чином мотивував у вироку свої висновки та правильно кваліфікував дії ОСОБА_7 за ч.1 ст.122 КК України.

Доведеність вини й кваліфікація дій обвинуваченого ніким з учасників провадження не оспорюється.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд призначив у відповідності з положеннями Загальної частини КК України у межах, встановлених санкцією статті Особливої частини КК України, яка передбачає відповідальність за скоєне ним правопорушення. При цьому суд врахував ступінь тяжкості скоєного правопорушення та особу винного, а саме: ОСОБА_7 раніше судимий, має родину та на утриманні неповнолітню дитину, позитивно характеризується за місцем проживання у скоєному розкаявся.

А також враховуючи, що на момент розгляду справи у апеляційній інстанції обвинувачений у сумі 200 грн. частково відшкодував матеріальну шкоду.

З урахуванням викладеного, а також фактичних обставин справи, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо необхідності призначення ОСОБА_7 покарання у межах санкції статті за скоєне ним правопорушення, із застосуванням положень ст.ст.75, 76 КК України, що, на думку колегії суддів, буде необхідним і достатнім для виправлення останнього та попередження вчинення ним в подальшому нових кримінальних правопорушень, та вважає, що доводи викладені в апеляції потерпілого, правильність висновків суду першої інстанції не спростовують.

Судом першої інстанції також розглянуто цивільний позов, заявлений потерпілим ОСОБА_8 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, який розглянуто частково: в сумі витрат на ліки та суми 50 % невиплаченої потерпілому заробітної плати за лікарняними листами, а всього 14165 грн. 07 коп. Крім того, судом враховано всі об`єктивні та суб`єктивні обставини по справі та стягнуто на користь потерпілого 10 000 грн. моральної шкоди.

Суттєвих порушень кримінального процесуального законодавства, які тягнуть скасування або зміну вироку суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи, не встановлено.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА.
Апеляцію потерпілого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 22 квітня 2015 року у відношенні ОСОБА_7 , якого засуджено за ч.1 ст.122 КК України, - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого Спеціалізованого Суду України протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:
ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4