Справа № 0216/160/2012
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2012 року Мурованокуриловецький районний суд Вінницької області в складі: головуючої - судді Тучинської Н.В.

при секретарі Хонькович Л.І.

з участю прокурора Гладченко-Корнійчук Ю.М.

та підсудного ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Муровані Курилівці справу про обвинувачення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, вдівця, безробітного, в силу ст. 89 КК України не судимого, - за ч. 1 ст. 263 КК України, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 в 90-их роках, будучи мисливцем, придбав у м. Вінниця порох для виготовлення набоїв для гладкоствольної зброї. У 2006 році ОСОБА_1 добровільно здав мисливську зброю та анулював дозвіл на зберігання зброї, а порох продовжував зберігати до 20.01.2012 року без мети збуту у металевому сейфі свого будинку що в с. Лучинчик Мурованокуриловецького району Вінницької області.

20 січня 2012 року при проведенні огляду домоволодіння ОСОБА_1, що розташоване у с. Лучинчик Мурованокуриловецького району, а саме металевого сейфу, що знаходиться у веранді будинку, було виявлено та в подальшому вилучено сипучі дрібнозернисті речовини чорного та темно-зеленого кольору, які відповідно до висновку судово-хімічної експертизи № 15 від 02.02.2012 року являються вибуховими речовинами метальної дії, димним та бездимним порохом масою 149, 82 та 316,06 грама.

Допитаний в судовому засіданні підсудний ОСОБА_1 свою вину в інкримінованому злочині визнав і суду показав, що у 90-их роках він, отримавши відповідний дозвіл, став мисливцем. Для того, щоб ходити на полювання, він сам виготовляв собі набої, а тому у мисливському магазині купляв бездимний та димний порох. У 2006 році він добровільно здав свою мисливську зброю у Мурованокуриловецький РВ УМВС України у Вінницькій області. Частину приладдя для виготовлення набоїв він віддав іншим мисливцям, а порох залишив собі на зберігання.

Підсудний ОСОБА_1 відмовився від допиту у судовому засіданні свідків та дослідження інших доказів у справі, заявивши, що не оспорює ті фактичні обставини справи, про які вони стверджували на досудовому слідстві, визнає їх за правдиві і достовірні. За таким клопотанням підсудного та з врахуванням думки прокурора, суд визнав недоцільним допит свідків та дослідження інших доказів у справі, оскільки такі докази ніким не оспорюються, і дослідження фактичних обставин справи було обмежено допитом підсудного та дослідженням характеризуючих його особу даних.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що вина ОСОБА_1 в інкримінованому йому злочині доведена повністю і його дії слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 263 КК України як зберігання вибухових речовин без передбаченого законом дозволу.

Призначаючи покарання ОСОБА_1, суд враховує суспільну небезпеку вчиненого ним злочину, зокрема, що злочин, передбачений ч. 1 ст. 263 КК України, є злочином середньої тяжкості; особу винного, який за місцем проживання (а.с. 23) характеризується виключно позитивно як такий, що не порушує громадський порядок, не зловживає спиртними напоями до роботи відноситься добросовісно. Суд також враховує обставини, що пом'якшують покарання для ОСОБА_1, зокрема, щире каяття в скоєному злочині, активне сприяння досудовому та судовому слідству, а також обставину, що вчинення кримінально карного діяння не спричинило негативних наслідків для громадян та суспільства в цілому. У діях ОСОБА_1 суд не вбачає обставин, які б обтяжували йому покарання.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за правильне призначити підсудному покарання, передбачене санкцією інкримінованої частини статті - позбавлення волі, визначивши його строк як мінімальний, передбачений санкцією ч. 1 ст. 263 КК України.

З цих же підстав, зокрема, сукупності помякшуючих покарання обставин, суд вважає за можливе застосувати ст. 75 КК України та звільнити ОСОБА_1 від покарання з призначенням мінімального іспитового строку.

Речові докази відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 81 КПК України мають бути передані відповідній установі для подальшого знищення.

З огляду на обране для ОСОБА_1 покарання, суд не вбачає підстав для зміни чи скасування запобіжного заходу, і до вступу вироку в законну силу залишає в силі запобіжний захід у виді підписки про невиїзд.

Керуючись ст. ст. 323, 324 КПК України, суд -

З А С У Д И В:

ОСОБА_1 визнати винним та призначити покарання за ч. 1 ст. 263 КК України у виді двох років позбавлення волі.

На підставі ст. ст. 75, 76 КК України ОСОБА_1 звільнити від відбування покарання, якщо він протягом однорічного іспитового строку не вчинить нового злочину, повідомлятиме орган кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання чи роботи і не виїжджатиме за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції.

До вступу вироку в законну силу міру запобіжного заходу підсудному ОСОБА_1 залишити без зміни підписку про невиїзд.

Речовий доказ по справі порох - передати до складу озброєння УМВС України у Вінницькій області для утилізації.

На вирок протягом п`ятнадцяти діб з моменту його проголошення може бути подано апеляцію до апеляційного суду Вінницької області.

Суддя: ________________