Справа №
Головуючий у 1-й інстанції - Бурда Б.В.
Доповідач - Лантушенко Ю.Ф.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2008 року листопада “4” дня. Колегія суддів
судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Сумської області в
складі:

головуючого:
Безверхого О.М.

суддів:
Лантушенка Ю.Ф.,

Гончарова М.В.

з участю прокурора: Ворфоломеєвої
Н.П.

захисників:
ОСОБА_1, ОСОБА_2

засуджених: ОСОБА_3,
ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Суми кримінальну справу
за апеляціями засуджених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на вирок Зарічного районного суду
м. Суми від “5” серпня 2008р.,

яким, -
ОСОБА_3,

1986 року народження, раніше
судимий 31.12-2004р. за ст. ст. 185 ч. 3,

186 ч. 2, 70 КК України на 3 роки позбавлення
волі, житель с. Липняк,

Сумського району, Сумської області, -

засуджений: за ст. 186 ч. 2 КК України чотири роки позбавлення волі;

за ст. ст. 15 ч. 3, 186 ч. 2 КК України на чотири роки позбавлення волі;

за ст. 187 ч.2 КК України на сім років шість місяців
позбавлення волі з конфіскацією майна, крім житла;

на підставі ст. 70 ч. 1 КК України, за сукупністю
злочинів, остаточно визначено для відбування сім років шість місяців позбавлення волі з конфіскацією
майна, крім житла;

Постановлено
стягнути:

з ОСОБА_3 294,24грн. та з ОСОБА_4 294,24грн. судових
витрат на користь держави;

з ОСОБА_3, ОСОБА_4 солідарно 3000грн. моральної шкоди на
користь ОСОБА_5.

Цим вироком вищезазначені особи засуджені за вчинення
таких злочинів.

21 січня 2008р., близько 22 години 55 хвилин, напроти
будинку АДРЕСА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, за попередньою змовою між собою, з метою
відкритого викрадення чужого майна, завдали
потерпілому ОСОБА_6 легкі тілесні ушкодження, відкрито заволодівши його
мобільним телефоном “Моторолла С118” з рахунком та сім-картою, гаманцем і
грошима в сумі 108грн., всього загальною вартістю 297грн., застосувавши
насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров'я потерпілого.

29 січня 2008р., близько 00 годин 30 хвилин, біля аптеки
“Троїцька” по вул. Дзержинського № 51 м. Суми, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , за
попередньою змовою між собою, з метою відкритого викрадення чужого майна,
наздогнали потерпілого ОСОБА_7, завдали йому легкі тілесні ушкодження, забравши
у нього МП-3 плеєр “Ritmiks RF 9000” з двома USВ - перехідниками,
гаманець та гроші в сумі 40 грн., а
всього заволоділи майном вартістю 689грн., застосувавши насильство, яке не є
небезпечним для життя чи здоров'я потерпілого.

29 січня 2008р, близько 22 години 30 хвилин, біля зупинки
громадського транспорту “Суконна фабрика” по вул. Харківській м. Суми, ОСОБА_3
та ОСОБА_4, за попередньою змовою між собою, з метою заволодіння чужим майном,
вчинили напад, поєднаний із застосуванням насильства, небезпечного для життя та
здоров'я потерпілого ОСОБА_8, під час якого ОСОБА_3 схопив його і одночасно
вдарив ногою по ногах потерпілого,
збивши з ніг, а ОСОБА_4 придавив ОСОБА_8
своїм тілом до землі і почав здавлювати рукою його шию, від чого ОСОБА_8
було важко дихати, чим і застосував насильство, небезпечне для життя ОСОБА_8 в
момент заподіяння. Крім того, долаючи опір потерпілого, вони вдвох
спричинили йому легкі тілесні
ушкодження, забравши у нього мобільний
телефон “Соні-Еріксон Т-230”
вартістю 248грн..

29 січня 2008р., близько 23 години 15 хвилин, напроти
автостоянки “Сенс” по пр-ту М. Лушпи м. Суми, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, за
попередньою змовою між собою, з метою заволодіння чужим майном, вчинили напад
на потерпілого ОСОБА_9, завдали йому легкі тілесні ушкодження, що спричинило
короткочасний розлад здоров'я, після чого забрали у нього мобільний телефон
“Соні - Еріксон - 660” з сім-картою та
рахунком, гаманець, шкіряні рукавиці загальною вартістю 1567грн., застосувавши насильство, небезпечне для життя
чи здоров'я ОСОБА_9.

29 січня 2008р., близько 00 годин 30 хвилин, біля
ресторану “Челентано” напроти будинку №7
по вул. Харківській м. Суми, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, за попередньою змовою між
собою, з метою відкритого викрадення чужого майна, наздогнали потерпілого ОСОБА_5, завдали йому легкі тілесні
ушкодження, після чого забрали у нього
мобільний телефон “Соні - Еріксон W 200” вартістю 614грн.,
застосувавши насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров'я
потерпілого.

5 лютого 2008р.,
близько 23 години, на мосту через річку Стрілку на вул. Горького м. Суми, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, за попередньою
змовою між собою, з метою відкритого заволодіння чужим майном, наздогнали
потерпілого ОСОБА_10, якого збили з ніг, побили, завдавши фізичного болю, після
чого забрали у нього телефон “ Соні - Еріксон Z - 710 і ” з сім-картою і рахунком, картку пам'яті № 2 на
4 Гб та гроші в сумі 7грн., а всього заволоділи майном загальною вартістю
1526грн., застосувавши насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров'я
потерпілого.

5 лютого 2008р., близько 23 години 30 хвилин, по пров.
Халтуріна м. Суми, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , за попередньою змовою між собою,
маючи намір на відкрите заволодіння чужим майном, дочекавшись, коли мимо них
пройшов ОСОБА_7, почали його переслідувати по вул. Дзержинського м. Суми з метою
заволодіння чужим майном, але злочин до кінця не довели з причин, які не
залежали від їх волі, оскільки потерпілий від них втік.

В поданих апеляціях та в доповненнях до них:

засуджений ОСОБА_3 доводить, що судом невірно
кваліфіковані його дії за ст. 187 ч. 2 КК України щодо потерпілих ОСОБА_8
та ОСОБА_9, а ці дії слід було кваліфікувати за ст. 186
ч. 2 КК України, оскільки ОСОБА_8 були
заподіяні легкі тілесні ушкодження без
короткочасного розладу здоров'я, а ОСОБА_9 він, - ОСОБА_3, наніс удари в
обличчя з переломом кістки носа вже
після заволодіння його майном з метою уникнути затримання. Тому ці дії не
можна вважати розбоєм. У вироку вказано, що справу розглядають з участю
прокурора Рекуненка Б.П., який не був присутній в судовому засіданні, а на
першому слуханні справи поміняли на прокурора Жерьобкіна В.Д.. Суд
проігнорував його заяву, яку він додає
до доповнення до апеляції. Він не затягував ознайомлення з матеріалами справи, коли у нього не було
умов для цього ознайомлення, від якого його навмисно відсторонили, щоб
приховати істину, а секретар не повідомила його, що складає акти про допущені
ним порушення при ознайомленні з матеріалами справи, чим обмежили його права, і суддя виніс
незаконну постанову від 2
вересня 2008р.. Прохає скасувати вирок, а справу направити на новий судовий
розгляд;

засуджений ОСОБА_4
вважає, що його дії щодо потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 не можна вважати
розбоєм, оскільки ОСОБА_8 були спричинені легкі тілесні ушкодження без
короткочасного розладу здоров'я, а його брат ОСОБА_3 бив потерпілого ОСОБА_9
вже після того, як у останнього він, - ОСОБА_4, відібрав майно, та у зв'язку з
тим, щоб уникнути затримання після нападу. В судовому засіданні прокурора Марченко Н.В. замінили на прокурора
Жерьобкіна В.Д,, у вироку вказано, що справу розглянуто з участю прокурора
Рекуненка Б.П., який не був присутній
в судових засіданнях, а в першому засіданні їх не запитали, чи
потребують вони послуг адвоката, що є грубими порушеннями. Прохає звернути
увагу на постанову суду від 2 вересня 2008р.
про відсторонення від ознайомлення з матеріалами справи, скасувати
вирок, а справу направити на новий розгляд.

Вислухавши доповідь судді, виступи засуджених ОСОБА_3,
ОСОБА_4, їх захисників ОСОБА_1, ОСОБА_2, які підтримали апеляції, думку
прокурора Ворфоломеєвої Н.П. про
залишення вироку без змін, перевіривши
матеріали справи і обговоривши доводи апеляцій, колегія суддів не вбачає
підстав для їх задоволення.

Так, в судовому засіданні суду першої інстанції засуджені
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не заперечували факти відкритого викрадення ними майна потерпілих
ОСОБА_8 і ОСОБА_9 ввечері 29 січня 2008р., однак стверджували про те, що
ОСОБА_8 за шию руками не здавлювали, а ОСОБА_9
побили вже після заволодіння його майном з метою утримання цього майна.

Дослідженими в судовому засіданні показаннями
потерпілого ОСОБА_8
підтверджується про те, що коли 29 січня 2008р. біля зупинки громадського
транспорту “Суконна фабрика” по вул. Харківській м. Суми до нього підбігли двоє
незнайомих хлопців, то один з них потягнув його за плечі назад і одночасно ногою підбив його ноги, від чого
він впав. Один з цих хлопців придавив його тіло до землі, а коли він намагався
піднятися, то цей хлопець здавив рукою його шию, від йому було важко дихати. Ці
хлопці забрали у нього мобільний телефон “Соні - Еріксон Т- 230 “, про що він підтвердив на очних ставках з
ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_9 пояснив, що
коли 29 січня 2008р. він йшов по
проспекту М. Лушпи м. Суми біля автостоянки, а йому на зустріч йшли двоє
хлопців, і, коли вони зрівнялися, то один з хлопців кулаком вдарив в його
груди, від чого він впав. Далі ці хлопці побили його руками та ногами по голові
і різних частинах тіла, після чого забрали мобільний телефон “ Соні - Еріксон W - 660 і ”, гаманець з
грошима в сумі 36грн. та рукавиці, про що він підтвердив на очних ставках з
ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

Висновками судово-медичних експертиз підтверджується, що
потерпілому ОСОБА_8 були заподіяні легкі
тілесні ушкодження, а потерпілому ОСОБА_9 були заподіяні легкі тілесні
ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров'я.

Наявність вилучених на досудовому слідстві мобільних
телефонів потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9, визнаних речовими доказами по справі
підтверджує винність засуджених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненому щодо цих потерпілих.

Таким чином, за дослідженими обставинами справи, суд
першої інстанції дійшов до обгрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчинені ними злочину, передбаченого ст. 187 ч. 2 КК України, тобто у нападі з
метою заволодіння чужим майном, поєднаному з насильством, небезпечним для життя
чи здоров'я потерпілих ОСОБА_8 і ОСОБА_9, які зазнали нападу, - розбій,
вчинений за попередньою змовою групою осіб.

Викладені ж у апеляціях доводи проте, що дії засуджених
невірно судом кваліфіковані за ст. 187 ч. 2 КК України, а ці дії слід було б кваліфікувати за ст. 186
ч. 2 КК України, як грабіж, а не розбій, колегія суддів вважає безпідставними.

Так, за показаннями потерпілого ОСОБА_8, коли незнайомий
йому хлопець збив його з ніг і він впав, хлопець придавив його тіло до землі і
при його намаганні встати, той хлопець рукою здавив його шию, тому йому було
важко дихати.

За висновками судово-медичної експертизи ОСОБА_8 були
заподіяні легкі тілесні ушкодження.

За показаннями потерпілого ОСОБА_9, нападники заволоділи
його майном після того, як його побили, а за висновком судово-медичної
експертизи, ОСОБА_9 були заподіяні легкі тілесні ушкодження, що спричинило
короткочасний розлад здоров'я.

На думку колегії суддів, показання потерпілих ОСОБА_8
і ОСОБА_9 суд обгрунтовано поклав в основу вироку,
оскільки як на досудовому, так і в судовому слідстві їх показання є детальними,
послідовними, і, при умові, що потерпілі на моменти нападів на них були
незнайомі з ОСОБА_3 та ОСОБА_4, то у цих
потерпілих не було приводів і підстав обмовляти засуджених.

Отже, суд у вироку дійшов до обґрунтованого висновку про те,
що показаннями потерпілих ОСОБА_8
і ОСОБА_9 спростовуються показання засуджених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про те, що потерпілого ОСОБА_8 не здушували за шию, а перелом
кісток носа потерпілого ОСОБА_9, тобто заподіяння йому легкого
тілесного ушкодження, що спричинило
короткочасний розлад здоров'я, було вчинено вже після заволодіння ними його
майном.

Таким самим спростовуються доводи апеляцій про те, що відносно цих потерпілих було вчинено грабіж, а не розбій.

З врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що для
перекваліфікації дій засуджених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 щодо потерпілих ОСОБА_8 і
ОСОБА_9 зі ст. 187 ч. 2 КК України на ст. 186 ч. 2 КК України за поданими
апеляціями підстав немає, оскільки, коли
потерпілому ОСОБА_8 засудженими були заподіяні легкі тілесні ушкодження, що не
призвело до короткочасного розладу
здоров'я потерпілого, однак вчинене до нього насильство, що призвело до
здушення його шиї, суд обґрунтовано кваліфікував як насильство, небезпечне для
життя чи здоров'я потерпілого в момент заподіяння, а потерпілому ОСОБА_9 засудженими були
заподіяні легкі тілесні ушкодження, що спричинило короткочасний розлад
здоров'я, після чого вони відкрито заволоділи його майном, а за змістом
диспозиція ст. 187 КК України, розбій вважається закінченим з моменту нападу,
тобто з моменту застосування насильства,
незалежно від того чи вдалося винному заволодіти майном, чи ні.

В апеляціях засуджені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не
оспорюють, що свої злочинні дії ними
вчинено за попередньою змовою між собою, не оспорюють фактичні обставини справи
вчинених ними злочинних дій, кваліфікованих у вироку суду за ст. ст. 186 ч. 2,
15 ч. 3, 186 ч. 2 КК України, і не оспорюють розмір вирішеного у вироку суду
цивільного позову.

Викладені ж у апеляціях твердження про те, що в судовому
розгляді справи не брав участі прокурор Рекуненко Б.П., прізвище якого відображено у вироку, колегія суддів вважає безпідставними тому, що
згідно з проколом судового засідання
справу було розглянуто з участю прокурора Рекуненка Б.П., і з цього приводу
засуджені не подавали письмових зауважень на протокол судового засідання.

В доповненні до апеляції засуджений ОСОБА_3 стверджує, що
судом було проігноровано його заяву,
копію якої він додав до цього доповнення.

В справі є письмова заява ОСОБА_3 від 9 липня 2008р. (т. 2, а.с. 248), яка, за своїм
змістом, однакова з копією заяви, доданої до доповнення до апеляції.

В цій заяві викладена думка ОСОБА_3 по оцінці своїх дій
щодо потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_8 в тому, що він вчинив не розбій, а грабіж, і
ці дії охоплюються ст. 186 ч. 2 КК України, на чому наголошено і у апеляції.

Суд у вироку дав
належно умотивовану юридичну оцінку діям засудженого ОСОБА_3, які кваліфіковані
за ст. 187 ч. 2 КК України, з якою погоджується колегія суддів з вищенаведених
підстав.

Отже, твердження засудженого ОСОБА_3 про те, що судом
першої інстанції була проігнорована його
заява на адресу цього суду, не відповідає дійсності.

В підготовчій частині
судового засідання підсудним
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 судом були роз'яснені
їх права, передбачені ст. 263 КПК України, включаючи їх право мати захисника
або взяти захист своїх інтересів на себе.

Отже, посилання в доповнені до апеляції засудженого
ОСОБА_4 про те, що їх, як підсудних, не запитали, чи потребують вони послуг
адвоката, не відповідає дійсності.

За письмовими клопотаннями засуджених ОСОБА_3 та ОСОБА_4
їм була надана можливість ознайомитися з матеріалами справи протягом семи днів
в період з 18 серпня 2008р. по 2 вересня
2008р., коли кожного разу, крім 19 серпня 2008р., вони ознайомилися з
матеріалами справи по дві години замість шести годин, не повідомляючи причин
припинення чи відмови від цього ознайомлення, про що кожного разу були складені відповідні протоколи (акти).

У зв'язку з такими обставинами, у винесених і належно
умотивованих постановах від 2 вересня 2008р. головуючий по справі суддя, на
думку колегії суддів, дійшов до обґрунтованого висновку про те, що кожний з
засуджених умисно затягує ознайомлення з матеріалами справи та про завершення
цього ознайомлення засудженими ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ( т. 3, а.с. 83-84,
86-87).

Тому колегія суддів вважає, що викладені у доповненнях до
апеляцій доводи про незаконність вказаних постанов судді від 2 вересня 2008р. є
безпідставними.

Колегія суддів також вважає, що призначені
засудженим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 покарання відповідають вимогам ст. 65 КК України, оскільки суд при
цьому врахував ступені тяжкості вчинених злочинів, особи винних та обставини,
що пом'якшують покарання, які є необхідними й достатніми для попередження нових злочинів.

Зважаючи на викладене, колегія суддів дійшла до висновку
про те, що за поданими апеляціями з доповненнями до них для зміни чи скасування
вироку підстав немає.

Керуючись ст. ст. 362, 366, 377 КПК України, колегія
суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляції з доповненнями до них засуджених ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Вирок Зарічного районного суду м. Суми від 5 серпня 2008р. щодо ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 залишити без зміни.

Головуючий: Безверхий
О.М.

Судді:
Лантушенко Ю.Ф.,

Гончаров М.В.