Справа № 307/4022/14-к
Провадження № 1-кп/307/84/15
В И Р О К
іменем України
08 червня 2015 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: з сторони обвинувачення: прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , його представника ОСОБА_5 , сторони захисту обвинуваченої ОСОБА_6 та її захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Тячів матеріали кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 , зареєстрованої в АДРЕСА_2 , громадянки України, не працює, судимості не має,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 , 04 вересня 2014 року, приблизно о 13 годині 00 хвилин, перебуваючи на подвір`ї житлового будинку АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_4 , на ґрунті довготривалих неприязних відносин, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, умисно кинула камінь, вагою 300 грам, у ОСОБА_4 , який влучив у обличчя потерпілого, внаслідок чого спричинила потерпілому тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, перелому кісток носа зі зміщенням відламків, забійної рани спинки носа, синця та контузії правого ока, а також забою м`яких тканин лівого плечового суглобу, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 650 від 06 вересня 2014 року відносяться до групи легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_6 в інкримінованому їй умисному нанесенні легкого тілесного ушкодження потерпілому, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, винуватою себе визнала та показала, що 04 вересня 2014 року, приблизно о 13 годині, вона перебувала на своїй земельній ділянці, в с. Лопухово, яка межує із земельною ділянкою ОСОБА_4 .. В цей час вона почула як на подвір`ї будинку ОСОБА_4 залаяло щеня, і оскільки в них пропало щеня, вона з чоловіком пішла його шукати. Для цього вона перелізла через огорожу на подвір`я потерпілого та пішла подивитися до нього в сарай. Побачивши це, потерпілий з вилами в руках почав наближатися до неї, між ними виникла сварка, в ході якої вона підняла із землі камінь та кинула ним в голову потерпілого. Камінь попав потерпілому в ніс, внаслідок чого з носа потекла кров. Однак, незважаючи на це, вона зайшла в сарай та переконалася, що це не її щеня, і пішла додому. Цивільний позов не визнає.

Крім визнання підсудною вини в скоєному злочині, її вина підтверджується показами потерпілого, свідків та документами, що є у справі, які були досліджені у судовому засіданні.

Вина обвинуваченої в скоєному злочині підтверджується показами потерпілого, свідків та доказами, що є у справі, які були досліджені у судовому засіданні.

Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що 04 вересня 2014 року, приблизно о 23 годині, він перебував на подвір`ї свого будинку в с. Лопухово. В цей час, до нього на подвір`я, перелізши через паркан, прийшла ОСОБА_6 , почала ображати його нецензурними словами та звинувачувати в тому, що він викрав у неї щеня. Після цього, ОСОБА_6 підняла із землі камінь та кинули ним йому в ніс, від чого він присів на землю, а з носа потекла кров. Заявлений ним цивільний позов про відшкодування з обвинуваченої матеріальної шкоди за лікування в сумі 2 500 гривень та моральної шкоди в сумі 52 500 гривень підтримує в повному обсязі.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив, що 04 вересня 2014 року, приблизно о 13 годині, він разом із своєю дружиною ОСОБА_6 знаходився на земельній ділянці, що межує із будинковолодінням ОСОБА_4 .. Вони почули, що в господарських спорудах потерпілого скавулить щеня, і вирішили піти подивитися, оскільки в них перед тим пропало щеня. Його дружина перелізла через паркан на подвір`я будинковолодіння ОСОБА_4 , і в цей час він побачив, як до його дружини з вилами біжить потерпілий. Побачивши це, ОСОБА_6 підняла із землі камінь та кинула ним в голову потерпілому, чим розбила йому ніс.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснив, що 04 вересня 2014 року, він на велосипеді приїхав до свого батька, який проживає в с. Лопухово. Під`їхавши до подвір`я батька, він побачив, що з нього вийшла ОСОБА_6 .. Зайшовши на подвір`я, він побачив свого батька ОСОБА_4 , який тримався за обличчя, з якого текла кров. Батько йому розповів, що ОСОБА_6 кинула йому в обличчя камінь.

Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 05 вересня 2014 року (т.1 а.с.7), з якого вбачається, що ОСОБА_4 просить прийняти міри до ОСОБА_6 , яка 04 вересня 2014 року, в с. Лопухово, нанесла йому тілесні ушкодження.

Висновком експерта № 650 від 10 вересня 2014 року (т.1 а.с.13-15), згідно якого у ОСОБА_4 мають місце тілесні ушкодження у вигляді ЗЧМТ, струсу головного мозку, перелому кісток носа зі зміщенням відламків, забійно-рваної рани спинки носа, синця та контузії правого ока, а також забою м`яких тканин лівого плечового суглобу. Дані тілесні ушкодження могли виникнути від локальної дії тупих твердих з обмеженою контактуючою поверхнею предметів, цілком можливо від ударів каменем. Строку події 04 вересня 2014 року дані тілесні ушкодження відповідають, і відносяться до групи легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.

Протоколом проведення слідчого експерименту та фототаблиці до нього (т.1 а.с. 19-24), з якого вбачається що потерпілий ОСОБА_4 розповів та показав де і за яких обставин ОСОБА_6 нанесла йому каменем тілесні ушкодження під час події, що мала місце 04 вересня 2014 року в с. Лопухово.

Досліджені докази не викликають сумніву у їх достовірності, так як взаємно підтверджуються, здобуті і закріплені у встановленому законом порядку, є об`єктивними.

За таких обставин суд приходить до переконання, що вина обвинуваченої ОСОБА_6 доведена повністю у нанесенні потерпілому умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, тому ці її дії слід кваліфікувати за ч.2 ст. 125 КК України.

Обираючи покарання обвинуваченій, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого нею злочину, який є злочином невеликої тяжкості, особу винної, яка по місцю проживання характеризується позитивно (т.1а.с.22), вперше притягується до кримінальної відповідальності.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_6 , суд визнає визнання вини та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, яка обтяжує покарання обвинуваченій, суд не знаходить.

При таких обставинах суд вважає, що до ОСОБА_6 слід обрати покарання у виді громадських робіт, яке є необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Щодо цивільного позову ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди в сумі 55 000 гривень (52 500 гривень моральна шкода, 2 500 гривень матеріальна шкода) слід зазначити наступне.

У відповідності із ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

У відповідності до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, які особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я та у душевних стражданнях, внаслідок протиправної поведінки щодо неї чи її близьких. Розмір грошового відшкодування визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала шкоди. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно зі ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Дослідженими у суді медичними документами незаперечно встановлено, що потерпілий ОСОБА_4 по причині отриманих через дії ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, терпів фізичний біль, знаходився на стаціонарному лікуванні з 21 вересня 2014 року по 30 вересня 2014 року, отже дійсно був порушений його звичний спосіб життя, він не мав можливості працювати. Очевидно, що позивач переніс і душевні страждання із-за тривалої безпомічності, незручності, нервовий стрес, переживання за своє майбутнє, оскільки отримана травма може мати негативні наслідки в майбутньому.

Потерпілим цивільним позивачем ОСОБА_4 суду надано документальне підтвердження понесених ним матеріальних витрат в сумі 1 533 гривні 06 копійок. Потерпілий пояснив, що жодних інших документів, в тому числі чеків, які б підтверджували його витрати, пов`язані з лікуванням, крім тих, які є в матеріалах справи, у нього не має, і він їх суду не представить.

Враховуючи вище наведене, тяжкість та глибину страждань потерпілого, заподіяних навмисними діями підсудної, яка ніде не працює, то розумним і справедливим на переконання суду доцільно вважати відшкодування заподіяної ОСОБА_6 потерпілому моральної шкоди у сумі 2 000 гривень.

Згідно з ст.100 КПК України речовий доказ два камені, вагою 1 630 та 300 грам, що знаходяться на зберіганні в Тячівському РВ УМВСУ у Закарпатській області, слід знищити.

Процесуальних витрат по справі не має.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 371, 373-376 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :
ОСОБА_6 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України та призначити їй покарання 170 (сто сімдесят) годин громадських робіт.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної злочином, задовольнити частково та стягнути з ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_4 1 533 (одну тисячу п`ятсот тридцять три) гривні 06 копійок матеріальної шкоди, 2 000 (дві тисячі) гривень 00 копійок моральної шкоди.

Речовий доказ два камені, вагою 1 630 та 300 грам, що знаходяться на зберіганні в Тячівському РВ УМВСУ у Закарпатській області - знищити.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення засудженому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1