Ухвала

іменем україни

31 березня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_12,

суддів: ОСОБА_13, ОСОБА_14,

при секретарі

судового засідання ОСОБА_15,

за участю прокурора ОСОБА_16,

розглянувши в судовому засіданні у межах кримінального провадження за № 0000066 касаційну скаргу прокурора на ухвалу Апеляцінйого суду Волинської області від 28 березня 2014 року щодо ОСОБА_2.,

в с т а н о в и л а:

Вироком Любомльського районного суду Волинської області від 07 листопада 2013 року

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та мешканця АДРЕСА_1, громадянина Литовської Республіки, такого, що не має судимості,

засуджено до покарання у виді позбавлення волі: за ч. 2 ст. 305 КК - на строк вісім років з конфіскацією психотропних речовин, що були предметом контрабанди, та майна, яке є його власністю; за ч. 2 ст. 307 КК - на строк шість років з конфіскацією майна, яке є його власністю, й за ч. 4 ст. 358 КК - до покарання у виді обмеження волі на строк один рік.

Відповідно до ст. 70 КК за сукупнісю злочинів ОСОБА_2 остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк вісім років з конфіскацією психотропних речовин, що були предметом контрабанди, та майна, яке є його власністю.

Вирішено питання про речові докази та судові витрати.

Вироком місцевого суду ОСОБА_2 визнано винуватим у тому, що він 20 липня 2013 року близько 18.20 год. з метою незаконного перетину державного кордону між Республікою Польща та Україною у бік останньої, у пункті пропуску «Ягодин» Ягодинської митниці під час паспортного конторолю перд'явив працівникам прикордонної служби Луцького прикордонного загону завідомо підроблений паспорт громадянина Литви № НОМЕР_1 на ім'я ОСОБА_11.

Одночасно ОСОБА_2 як пасажир автомобіля «AUDI А-4 AVANT» (реєстраційний номер НОМЕР_2) перемістив через митний кордон України з приховуванням від митного контролю способом, що утруднював виявлення, прозорий поліетиленовий пакет, обмотаний жовтим скотчем, у якому знаходилось 3 пакети з психотропними речовинами у вигляді пігулок трьох кольорів загальною вагою 138,15 г, що є великим розміром, з вмістом 6,34 г метамфетаміну, обіг якого обмежено, та 3,4 метилендіоксиметамфетаміну вагою 5,91 г, обіг якого заборонено, не заявивши про їх наявність під час проведення прикордонно-митного контролю.

Апеляційний суд скасував вирок місцевого суду в частині засудження ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 305, ч. 2 ст. 307 КК і закрив провадження за цим обвинуваченням на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КК за невстановленням достатніх доказів для доведеності винуватості особи в суді і вичерпанням можливості їх отримати. Виключив із вироку вказівку про обрання покарання із застосуванням ст. 70 КК. Постановив вважати ОСОБА_2 засудженим за ч. 4 ст. 358 КК до покарання у виді обмеження волі на строк один рік. У решті вирок залишено без зміни.

У касаційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу апеляційного суду та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді апеляційної інстанції у зв'язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та м'якістю покарання. Прокурор вважає, що апеляційний суд безпідставно скасував вирок місцевого суду в частині засудження ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 305, ч. 2 ст. 307 КК, про що навів відповідні доводи.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримання касаційної скарги, обговоривши доводи, викладені у скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню на таких підставах.

Згідно з ч. 3 ст. 419 КПК при скасуванні судового рішення в ухвалі має бути зазначено, які статті закону порушено та в чому саме полягають ці порушення або необґрунтованість вироку.

Апеляційний суд належно не дотримався цих вимог закону при перегляді вироку щодо ОСОБА_2

Так, цей суд дійшов висновку про те, що обвинувачення ОСОБА_2 за ст. 2 ст. 305, ч. 2 ст. 307 КК ґрунтується фактично на тих показаннях обвинуваченого, в яких він визнав винуватість під час затримання на кордоні.

Між тим, такий висновок є необгрунтованим.

Як убачається зі змісту журналу судового засідання, місцевий суд під час судового слідства спочатку допитав свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, дослідив зміст документів, висновки експертиз, сукупністю яких, як вважав цей суд, підтверджувалась винуватість обвинуваченого, а вже після цього допитав ОСОБА_2, який визнав свою винуватість частково і погодився з тим, що виявлені в автомобілі психотропні речовини належать йому (хоча і стверджував, що збувати їх наміру не мав). При цьому було дотримано усіх процесуальних прав обвинуваченого, якого було забезпечено захисником та перекладачем.

Такі процесуальні дії місцевого суду відповідають положенням судового розгляду і в правилам доказування, передбаченим Главами 4, 28 КПК.

Проте, з ухвали апеляційного суду не убачається, яких порушень вимог кримінального процесуального закону припустився суд першої інстанції, поклавши в основу обвинувального вироку сукупність вищевказаних доказів, зокрема показання ОСОБА_2 саме в судовому засіданні, враховуючи, що цей суд згідно з ч. 4 ст. 95 КПК обгрунтував свої висновки у вироку на показаннях обвинуваченого, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання.

За таких показань обвинуваченого в судовому засіданні видається безпідставним висновок апеляційного суду про недопустимість показань свідків як доказів обвинувачення, адже ОСОБА_2 з ними погодився.

Апеляційний суд при перегляді кримінального провадження не врахував й того, що ОСОБА_2 та його захисник не оспорювали в судовому засіданні порядку збирання доказів, змісту акта огляду транспортного засобу, протокола огляду місця події та не стверджували про процесуальні порушення під час досудового розслідування провадження.

Зокрема, визнаючи недопустимим доказом протокол огляду місця події, цей суд не зазначив у чому незаконність цього документу в частині виявлення в автомобілі психотропних речовин, які в судовому засіданні ОСОБА_2 визнав належними йому.

За таких обставин, на думку колегії суддів, рішення апеляційного суду скасувати вирок місцевого в частині засудження ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 305, ч. 2 ст. 307 КК з закриттям провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК є необгрунтованим, постановленим з істотним порушеннм вимог кримінального процесуального закону (що вплинуло на правильність застосування закону про кримінальну відповідальність і на покарання у бік м'якості), а тому ухвала цього суду у повному обсязі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду кримінального провадження у суді апеляційної інстанції, під час якого належить врахувати вказівки касаційного суду, перевірити доводи апеляційних скарг та ухвалити законне, обгрунтоване й справедливе рішення.

Таким чином, касаційна скарга прокурора підлягає задоволенню.

Керуючсиь статтями 433, 436 КПК, колегія суддів

У х в а л и л а:

Касаційну скаргу прокурора задовольнити.

Ухвалу Апеляцінйого суду Волинської області від 28 березня 2014 року щодо ОСОБА_2 скасувати і призначити новий розгляд кримінального провадження в суді апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_12 ОСОБА_13 ОСОБА_14