Справа № 629/342/15-к
Номер провадження 1-кп/629/116/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 березня 2015 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , за участю секретарів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Лозівського міськрайонного суду Харківської області кримінальне провадження № 0002789 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Орел, Росія, громадянина України, який має середню освіту, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, не працює, не військовозобов`язаний, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 14.04.2014 року Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ч. 1 ст. 186 КК України до 2 років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання із застосуванням ст. 75 КК України з іспитовим строком 3 роки,
за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, -

з участю сторін кримінального провадження:

- обвинувачення прокурорів Лозівської міжрайонної прокуратури Харківської області ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , потерпілого ОСОБА_7 ,

- захисту обвинуваченого ОСОБА_4 , -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , будучи раніше засуджений за вчинення злочину проти власності, а також раніше вчинивши кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 186 КК України, судимість за яке не знята та не погашена у встановленому законом порядку, знову вчинив кримінальний злочин проти життя та здоров`я особи при наступних обставинах:

Так, ОСОБА_4 20 грудня 2014 року, близько 18-00 годин, прибув до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , який належить ПП «Рагуліна». Перебуваючи в магазині, ОСОБА_4 , знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, вчинив словесну сварку зі співробітниками магазину, в зв`язку з чим ОСОБА_7 зробив йому зауваження на які ОСОБА_4 не відреагував, внаслідок чого чоловіки вийшли на крильце магазину. В ході раптово виниклої сварки, діючи умисно, тобто усвідомлюючи протиправний характер свого діяння, вираженого в посяганні на здоров`я іншої людини, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи на ґрунті особистих неприязнених відносин, з метою умисного спричинення тілесних ушкоджень та фізичного болю, наніс ОСОБА_7 удар ножем в ліве стегно. В результаті умисних дій ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_7 заподіяно тілесне ушкодження у вигляді колото-різаної рани стегна. За ступенем тяжкості вищевказане тілесне ушкодження є легким тілесним ушкодженням.

Обвинувачений винним себе в скоєнні злочину визнав повністю та пояснив у судовому засіданні, що дійсно скоїв злочин при зазначених обставинах, щиро розкаявся у скоєному ним злочину.

Визнавальні свідчення обвинуваченого ОСОБА_4 , суд вважає правильними та достовірними, а також такими, що відповідають матеріалам справи, оскільки вони надані послідовно, несуперечливо та кладе в основу обвинувального вироку.

Зважаючи на те, що ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні, погодився з правовою кваліфікацію своїх дій, його свідчення відповідають суті обвинувачення, суд за згодою учасників судового провадження, які правильно розуміють обставини кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються, переконавшись у добровільності їх позицій, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про позбавлення в подальшому права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку, за відсутності сумнівів у добровільності позиції обвинуваченого, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та обмежився допитом обвинуваченого.

Таким чином, аналізуючи показання обвинуваченого, суд знаходить його вину повністю доказаною, а скоєне ним підлягаючим кваліфікації за ч. 2 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило тимчасовий розлад здоров`я.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, дані про особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України обвинувачений ОСОБА_4 скоїв злочин невеликої тяжкості.

Дослідженням особи обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він раніше судимий, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, на військовому обліку не перебуває, перебуває на обліку у лікаря нарколога з синдромом залежності від опіатів зі шкідливими наслідками, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, має середню освіту, не працює, зі слів має захворювання гепатит С, за місцем проживання характеризується формально позитивно.

Відповідно до вимог ст. 66 КК України обставинами, пом`якшуючими покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття в скоєному.

Відповідно до вимог ст. 67 КК України обставини, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд визнає рецидив злочинів та вчинення злочину особою, яка перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

Суд приходить до висновку, що обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , не є винятковими і не знижують істотним чином міру тяжкості скоєного злочину, не зменшують суспільну небезпеку злочину до рівня, що виходить за межі покарання, що виключає застосування до обвинуваченого ст. 69 КК України призначення більш м`якого покарання, яке передбачено законом.

Із врахуванням ступеня тяжкості скоєного злочину, особи обвинуваченого, обставин, які пом`якшують і обтяжують покарання, обставин скоєння злочину та відношення до скоєного, суд дійшов висновку про те, що виправлення обвинуваченого можливо тільки в ізоляції від суспільства і призначає покарання ОСОБА_4 в межах санкцій ч. 2 ст. 125 КК України, яке сприятиме його виправленню, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нового злочину.

При призначенні покарання, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_4 вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 14.04.2014 року засуджений за ч. 1 ст. 186 КК України та йому призначено покарання у виді 2 років позбавлення волі з застосуванням ст. 75 КК України 3 роки іспитового строку, та в період іспитового строку знов скоїв злочин, тому суд остаточно призначає покарання відповідно до ч. 1 ст.71 та ст. 72 КК України, повністю приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

За правилами ст. 72 КК України одному дню позбавлення волі відповідає два дня обмеження волі.

Цивільний позов, заявлений в судовому засіданні Лозівською міжрайонною прокуратурою Харківської області, яка діє в інтересах держави в особі фінансового управління Лозівської районної державної адміністрації Харківської області про відшкодування витрат завданих злочином, суд вважає необхідним задовольнити виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 1206 ЦК України на особу, яка вчинила злочин, покладено обов`язок відшкодувати закладові охорони здоров`я витрати на лікування потерпілого від злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищені меж необхідної самооборони або в стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого.

Згідно з вимогами ст. 1206 ЦК України сума, витрачена на лікування потерпілого від злочину, підлягає стягненню на користь бюджету, з якого фінансується лікувальний заклад, в сумі фактичних витрат з особи, що скоїла злочин, тобто обвинуваченого по справі ОСОБА_4 ..

Згідно з довідкою комунального закладу охорони здоров`я Лозівської центральної районної лікарні, потерпілий від даного злочину ОСОБА_8 , знаходився на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні КЗОЗ «Лозівська центральна районна лікарня» з 20.12.2014 року по 05.01.2015 року. Загальна вартість витрачених державних коштів на стаціонарне лікування потерпілого від злочину ОСОБА_7 становить 3570 гривень 88 копійок, що підтверджується довідкою КЗОЗ «Лозівська центральна районна лікарня» № 74 від 27.01.2015 року. Вказаний розрахунок проведено відповідно до «Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16.07.1993. Згідно з цим Порядком, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому на лікуванні перебуває потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 в ході досудового розслідування судом не обирався.

Застосувати запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу в СІЗО-27 м. Харкова, взявши його під варту в залі суду.

Відповідно до ст. 124 КПК України, суд стягує з обвинуваченого витрати за проведення судової експертизи.

Питання щодо речових доказів суд вирішує в поряду ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 371, 374 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:

Визнати ОСОБА_9 винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та піддати його покаранню у виді 1 (одного) року обмеження волі.

У відповідності до ст. 71 КК України, до вказаного покарання, суд повністю у виді 2 (двох) років позбавлення волі, приєднує невідбуту частину покарання за вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 14.04.2014 року та остаточно визначає до відбування обвинуваченому ОСОБА_4 за сукупністю вироків покарання у виді 2 (двох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Обрати ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу в СІЗО-27 м. Харкова, взявши під варту в залі суду.

Початок строку відбування покарання рахувати з 05 березня 2015 року.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Орел, Росія, громадянина України, паспорт серія НОМЕР_1 , виданий Лозівським МВ ГУМВС України в Харківській області, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 на користь фінансового управління Лозівської районної державної адміністрації Харківської області, юридична адреса: м. Лозова, Харківської області, вул. Лозовського, 10 А, р/р 0349 в УДК Лозівського управління державної казначейської служби в Харківській області, МФО 851011, для перерахування комунальній установі охорони здоров`я Лозівської РДА «Лозівська центральна районна лікарня», р/р 1804, МФО 851011, вартість лікування потерпілого від злочину у розмірі 3570 гривень 88 копійок.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати за проведення:

- судово-криміналістичної експертизи № 20 від 27 січня 2015 року в розмірі 393 гривні 12 копійок, перерахувавши кошти на р/р 0005 в УДКС України в Комінтернівському районі м. Харкова, МФО 851011, код по ОКПО 37999680, код доходів 24060300.

Речові докази по справі:

- ніж побутового призначення з ручкою чорного кольору та слід РБК на марлевому тампоні, які знаходяться на зберіганні в камері зберігання речових доказів Лозівського МВ ГУМВС України в Харківській області відповідно до квитанції № 1897, знищити, як такі, що не представляють цінності.

Долю речових доказів вирішити після набрання вироком законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженому та прокурору.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України до апеляційного суду Харківської області через Лозівський міськрайонний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_1