Справа № 461/1771/15-к
Провадження № 1-кс/461/1075/15
УХВАЛА
16.02.2015 року слідчий суддя Галицького районного суду м.Львова ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю скаржника ОСОБА_3 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову про закриття кримінального провадження від 27.10.2014 року слідчого СВ прокуратури Львівської області ОСОБА_5 ,
В судовому засіданні скаржник скаргу підтримав, дав пояснення аналогічні доводам, викладеним у скарзі. Просить скаргу задовольнити.
Прокурор у судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду скарги був повідомлений належним чином. Зважаючи на те, що відповідно до ч.3 ст. 306 КПК України, відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги, вважаю за можливе розглянути скаргу у відсутності прокурора.
Під час судового розгляду скарги встановлено, що 17.06.2014 року адвокат ОСОБА_3 в інтересах обвинуваченого у кримінальній справі ОСОБА_4 звернувся з скаргою до прокуратури міста Трускавця Львівської області. Згідно змісту скарги, ОСОБА_3 стверджував що відносно його підзахисного чинився фізичний тиск зі сторони працівників правоохоронних органів, а допит проводився з порушеннями. За таких обставин, ОСОБА_3 просив провести перевірку зазначених обставин з обов`язковою участю ОСОБА_4 та притягнути винних осіб до кримінальної відповідальності. (т.1, арк. 11-14 матеріалів кримінального провадження).
В ході досудового розслідування постановою начальника СВ Трускавецького МВ ГУМВСУ у Львівській області ОСОБА_6 від 21.06.2011 року відмолено у задоволенні клопотання адвоката щодо проведення допиту ОСОБА_4 про обставини отримання ним тілесних ушкоджень, з тих мотивів, що останній був допитаний в якості підозрюваного та обвинуваченого із застосуванням відеозйомки, за участю адвоката, під час яких повністю визнав вину у інкримінованому йому злочині та не заявляв будь-яких скарг з приводу свого стану здоров`я (т.1, арк. 21 матеріалів кримінального провадження ).
З журналу обліку прийому хворих в стаціонар Трускавецької міської лікарні, встановлено що 16.06.2011 року об 06 год.00 хв. був оглянутий ОСОБА_23 , котрому за результатами огляду встановлено діагноз тверезий. (арк.117-118 матеріалів кримінального провадження).
Надалі, згідно з відомостями, які занесені наступного дня, 17.07.2011 року працівниками невідкладної медичної допомоги у журнал запису звернень про невідкладну медичну допомогу, об 11 год. 10 хв. був оглянутий у приміщенні СІЗО ОСОБА_4 , котрому встановлено діагноз: гематома лівого плеча, лівого стегна та рвана рана волосяної частини голови. (арк. 119-120 матеріалів кримінального провадження).
З висновку комісійної судово-медичної експертизи №196 від 14.10.2014 року проведеної на підставі медичних документів встановлено, що у червні 2011 року лікарем ШМД та фельдшером ІТТ було виявлено: гематому лівого плеча, лівого стегна, рвану рану волосяної частини голови, синці на обох колінах, котрі утворились від дії тупого предмета. Вказані тілесні ушкодження могли виникнути в період 14-16 червня 2011 року, можливо від ударів рукою, ногою та сумкою, як на те вказує ОСОБА_4 і відноситься до легкого тілесного ушкодження.
З такими висновками слідчого, викладеними в оскаржуваній постанові слідчий суддя не погоджується, з наступних мотивів.
Згідно з ст. 94 ч.1 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Аналізуючи зібрані матеріали кримінального провадження у взаємозв`язку з викладеними доводами у постанові слідчого про закриття кримінального провадження, слідчим суддею встановлено, що досудове розслідування проведено не повно, зокрема: належним чином не перевірено показів ОСОБА_4 щодо обставин спричинення йому тілесних ушкоджень працівниками органів внутрішніх справ, наявність яких достовірно встановлена даними записами працівників медичного закладу. Крім того, з метою встановлення причетності працівників органів внутрішніх справ до вчинення злочину не проведено ряд процесуальних дій, а саме - впізнання, зважаючи на те, що ОСОБА_4 вказує на те, що зможе впізнати винних осіб та називає їх.
Такі показання ОСОБА_4 не спростовані зібраними матеріалами кримінального провадження, натомість слідчий ОСОБА_5 у своїй постанові обмежився показаннями окремих свідків та не надав їм оцінку у порівняні з показаннями інших очевидців, які викладені у висновку службового розслідування від 14.08.2014 року.
Керуючись ст. ст. 303, 304, 306, 307, 318-380 КПК України,
Скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову про закриття кримінального провадження від 27.10.2014 року слідчого СВ прокуратури Львівської області ОСОБА_5 задоволити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_26