справа № 1 - 249 / 07
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2007 року.

Рівненський
районний суд Рівненської області

в особі
головуючої судді Кушнір
Н.В.

при
секретарі Данчук
Л.А.

з участю
прокурора Ідрісова P.M.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в
м.Рівному кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця
с.Ржавинці Заставнівського району Чернівецької області, українця, громадянина
України, одруженого, на утриманні одна неповнолітня дитина, інженера лісових
культур ДП „Рівненський лісгосп", проживаючого по АДРЕСА_1не судимого

у скоєнні
злочину, передбаченого ч.1 ст.366 КК України,

встановив:

18.03.2005 року в.о. лісничого Любомирського лісництва ДП „Рівненський
лісгосп" ОСОБА_1 використовуючи службове становище склав, з метою
покращення показників підприємства, завідомо неправдивий адміністративний
протокол №2 про порушення вимог лісового законодавства ОСОБА_2, 1963 р.н.,
проживаючого по АДРЕСА_2 який даного адміністративного правопорушення не
вчиняв.

Підсудний в судовому засіданні свою вину у скоєному визнав повністю,
підтвердивши обставини, встановлені судом.

Показав, що він з 01 грудня 2004 року до березень 2007 року перебував на
посаді в.о. лісничого Любомирського лісництва ДП Рівненський лісгосп. 18
березня 2005 року ним був підписаний протокол № 2 про адміністративне
правопорушення вимог лісового законодавства відносно ОСОБА_2. Всі записи в
протоколі на його прохання заповнив ОСОБА_3, який також підписався за ОСОБА_4та
правопорушника. ОСОБА_2 він знає добре, оскільки він працював у них в
лісництві, тому була копія його паспорта та ідентифікаційного коду. За
правопорушника штраф він заплатив самостійно.ОСОБА_2насправді даного
правопорушення не вчиняв, а протокол відносно нього ОСОБА_1 підписав для
покращення показника по роботі.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що вина
підсудного у скоєному повністю доведена.

У зв"язку з тим, що учасники судового розгляду не
оспорюють фактичні обставини справи, суд вважає за можливе визнати дослідження
доказів щодо цих обставин недоцільним. При цьому дані факти вважаються
дослідженими та встановленими в судовому засіданні, оскільки сторони вважають,
що фактичні обставини справи доведені наявними у справі доказами, які не
потребують дослідження у ході судового розгляду справи. При цьому суд
переконався у тому, що підсудний правильно розуміє зміст всіх обставин справи,
які б підлягали б доказуванню і ним не заперечуються і сумнівів у
добровільності та істинності його

позиції немає.
Підсудному роз'яснено, що він при відмові від дослідження доказів щодо
фактичних обставин справи буде позбавлений можливості оспорювати їх в
апеляційному порядку. Усвідомивши це, підсудний настояв на істинності своєї
позиції у визнанні вини і викладених обставинах справи.

Крім визнання підсудним своєї вини, його вина у скоєному
підтверджується зібраними по справі доказами, дослідженими судом, зокрема
показаннями свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_2, ОСОБА_5/ а.с.18, 27, 28, ЗО відповідно /, висновком
криміналістичної експертизи № 441 від 14.07.07 р. / а.с. 36-41 /, протоколом
огляду / а.с.4 /.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_1 склав завідомо неправдиві
документи, тому його дії суд кваліфікує за ч.1 ст.366 КК України.

При обранні виду і визначенні міри покарання підсудному суд враховує, що
злочин, в якому він обвинувачується, згідно ст.12 КК України є злочином
невеликої тяжкості, він раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем
проживання та роботи, працевлаштований.

Обставин, що
обтяжують покарання підсудного, суд не вбачає.

До обставин, що
пом"якшують його покарання, суд відносить щире каяття підсудного.

ОСОБА_1 у
поданій до суду заяві просить закрити дану кримінальну справу згідно акту
амністії.

Відповідними доказами по справі, перевіреними судом, стверджується, що обвинувачений
на час скоєння злочину має неповнолітню дитину - доньку ОСОБА_6ІНФОРМАЦІЯ_2

Відповідно до п."б" ст.1 Закону України "Про амністію"
від 19 квітня 2007 року такі особи, обвинувачені у скоєнні умисних злочинів, за
які законом передбачено покарання менш суворе ніж позбавлення волі на строк не
більше п"яти років, звільняються від покарання.

Обставин, які б згідно ст.7 цього Закону перешкоджали
застосуванню амністії відносно неї, судом не встановлено.

Згідно ст.6 цього ж Закону звільняються від кримінальної відповідальності у
порядку та на умовах, визначених цим Законом, особи, які підпадають під дію
ст.1 цього Закону і кримінальні справи стосовно яких не розглянуті судами.

Разом з тим, згідно ст.14 цього Закону особи, на які
поширюється дія цього Закону, звільненню від додаткових видів покарань не
підлягають.

На підставі наведеного, керуючись п.4 ч.1 ст.6, ст.248, 323, 324, 335 КПК
України, ст.1, 6, 7 Закону України "Про амністію" від 19 квітня 2007
року суд

засудив:

ОСОБА_1 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченому ч.1 ст.366 КК
України та призначити покарання у вигляді обмеження волі строком на один рік з
позбавленням права обіймати посади, пов"язані з виконанням
адміністративно-господарських обов'язків строком на один рік.

На підставі п."б" ст.1 Закону України "Про
амністію" від 19 квітня 2007 року ОСОБА_1 від основного покарання у
вигляді обмеження волі звільнити.

Запобіжний захід підсудному до вступу вироку в законну
силу залишити попередній-підписка про невиїзд.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду
Рівненської області через Рівненський районний суд протягом 15 діб з моменту
його проголошення.