Справа № 306/3387/14-к
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10.07.2015 м. Ужгород

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, українець, із середньо спеціальною освітою, неодружений, не працюючий, у відповідності до ст.89 КК України вважається таким, що немає судимості, засуджений:
- за ч.1 ст.289 КК України на 03 ( три) роки позбавлення волі;
- за ч.2 ст.289 КК України на 05 (п`ять) років позбавлення волі без конфіскації майна.
На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у виді 05 ( п`ять) років позбавлення волі без конфіскації майна.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування основного покарання у виді 05 (п`яти) років позбавлення волі, якщо він протягом іспитового строку 03 (три) роки не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки, згідно ст. 76 КК України: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально виконавчої інспекції, повідомляти кримінально виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи.
Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_7 2 750 (дві тисячі сімсот п`ятдесят) грн. заподіяної матеріальної шкоди та 3 000 ( три тисячі) грн. моральної шкоди.
Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_7 381 (триста вісімдесят одна) грн. 03 коп. судових витрат за проведення експертиз.
Згідно вироку, ОСОБА_7 визнаний винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень за таких обставин.
Так, 10.07.2014 року, близько 23 год., ОСОБА_7 діючи умисно, з корисливих спонукань, з метою незаконного безоплатного обернення на свою користь чужого транспортного засобу, знаходячись по вул. Головній у с. Керецьки Свалявського району Закарпатської області, переліз через огорожу дворогосподарства, яке знаходиться в АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_6 , і зайшовши на територію подвір`я, де таємно, незаконно заволодів транспортним засобом - моторолером марки «Aprilia Sport city 125», 2004 року випуску, VIN НОМЕР_1 , з робочим об`ємом двигуна 124 см3 вартістю 5260,50 грн., який знаходився на вказаному подвір`ї та перебував у володінні громадянина ОСОБА_6 , потім виштовхав вищевказаний моторолер через хвіртку та проїхавши на ньому по вул. Головній на околиці с. Керецьки Свалявського району Закарпатської області, сховав у прилеглих до дороги насадженнях кукурудзи.
Крім того, не припиняючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_7 , діючи умисно, повторно, з корисливих спонукань, з метою незаконного безоплатного обернення на свою користь чужого транспортного засобу, 10.07.2014 року, близько 23 год. 40 хв., від місця, де сховав викрадений моторолер марки «Aprilia Sport city 125» повернувся до дворогосподарства, № НОМЕР_2 в с. Керецьки вул. Головна Свалявського району Закарпатської області, переліз через огорожу і таємно заволодів транспортним засобом - квадроциклом марки «Yamaha Raptor 700 R», 2006 року випуску, VIN НОМЕР_3 , з робочим об`ємом двигуна 686 см3 вартістю 78 556,80 грн., який знаходився на вказаному подвір`ї та перебував у володінні громадянина ОСОБА_6 , після чого виштовхав даний квадроцикл із подвір`я, завів його двигун та проїхавши на ньому до с. Білки Іршавського району Закарпатської області, де сховав його на околиці в урочищі Кар`єр.
Після чого, 10.07.2014 року, близько 04 год., ОСОБА_7 повернувся в с. Керецьки Свалявського району до місця, де сховав викрадений моторолер марки «Aprilia Sport city 125» і завівши його двигун, проїхав на ньому до с. Білки Іршавського району, де сховав його на околиці в урочищі Кар`єр. Таким чином, своїми діяннями ОСОБА_7 завдав потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 83 817, 30 грн..
В апеляційній скарзі прокурор не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження просить вирок суду від 17.04.2015 року скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, постановити новий, яким визнати ОСОБА_7 винним та призначити йому покарання за ч.1 ст.289 на 03 (три) роки позбавлення волі, за ч.2 ст. 289 КК України на 05 (п`ять) років позбавлення волі без конфіскації майна. На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_7 остаточне покарання на строк 05 (п`ять) років позбавлення волі без конфіскації майна. Указує, що суд першої інстанції безпідставно дійшов до висновку про можливість застосування до ОСОБА_7 вимог ст.75 КК України. Суд у вироку не навів жодних підстав, які б давали можливість такого звільнення. У відповідності до ст.12 КК України злочин, передбачений ч.1 ст.289 КК України відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, а злочин, передбачений ч.2 ст. 289 КК України є тяжким. Злочини вчинені ОСОБА_7 є умисними, корисливими, які вчинила особа, що раніше вже притягалася до кримінальної відповідальності за вчинення умисного тяжкого злочину проти власності. При призначенні обвинуваченому покарання суд не врахував, що обвинуваченим вчинено два злочини за короткий проміжок часу, а також поведінку ОСОБА_7 під час та після заволодіння ним транспортним засобами, а саме, те, що, намагаючись уникнути
викриття та відповідальності за вчинене, а також унеможливити впізнання викрадених ним транспортних засобів правоохоронцями та власником ховав їх на околиці села, змінив зовнішній вигляд моторолера й квадроцикла, перефарбувавши їх у інший колір та шляхом внесення змін у конструкцію транспортних засобів. ОСОБА_7 на шлях виправлення та перевиховання не став, не працевлаштувався, учинив ряд умисних злочинів проти власності, виправлення та перевиховання ОСОБА_7 можливо тільки за умови його ізоляції від суспільства. Про те, що ОСОБА_7 не перевиховався після першого засудження вказує також у своїх показах і потерпілий ОСОБА_6 обставини, які пом`якшують покарання судом не були належним чином вмотивовані. Покази ОСОБА_7 дані ним у судовому засіданні ні в якому разі не можуть свідчити про його каяття, не пом`якшують покарання, а навпаки вказують на те, що обвинувачений намагається ввести в оману суд із метою уникнення справедливого покарання.
Інші сторони кримінального провадження апеляційні скарги на вирок суду не подавали.
Заслухавши доповідь судді про суть вироку, повідомлення про те, ким і в якому обсязі він оскаржений, виклавши основні доводи апеляційної скарги, промову прокурора та пояснення потерпілого ОСОБА_6 на підтримання апеляційної скарги, пояснення обвинуваченого, який просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок суду без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає до задоволення з таких підстав.
У відповідності до ст.404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
Як установлено матеріалами кримінального провадження, досудове розслідування й судовий розгляд по ньому проведені з дотриманням вимог розділів ІІІ, ІV КПК України. Викладені у вироку висновки про винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 289 КК України при обставинах, указаних у вироку суду ґрунтуються на зібраних доказах, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження й ніким з учасників кримінального провадження не оскаржуються.
Дії обвинуваченого ОСОБА_7 правильно кваліфіковано за ч.1 ст.289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом, та за ч.2 ст. 289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно.
Доводи апеляційної скарги старшого прокурора прокуратури Свалявського району Закарпатської області про те, що до обвинуваченого ОСОБА_7 безпідставно застосовано вимоги ст.75 КК України та звільнено від відбування покарання з випробуванням колегія суддів відхиляє з таких підстав.
Так, відповідно до вимог ст. ст. 50, 65 КК України, при призначенні покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу засудженого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Згідно ст.75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, ураховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини, дійде до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування ним покарання, він може прийняти рішення про звільнення його від відбування покарання з випробуванням.
Колегія суддів уважає, що вищевказані вимоги закону при призначенні ОСОБА_7 покарання із застосуванням ст.75 КК України судом першої інстанції дотримано.
Так, з вироку суду вбачається, що судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання враховані характер і ступінь суспільної небезпечності вчинених ним злочинів, те, що один зі злочинів є тяжким, конкретні обставини, за яких його скоєно, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та відсутність обставин, що його обтяжують. Так, судом враховано те, що ОСОБА_7 за місцем проживання характеризується позитивно, молодий за віком, не судимий; за наявності обставин, що пом`якшують його покарання: щире каяття, добровільне усунення заподіяної матеріальної та моральної шкоди. Крім того, при оцінці доводів апеляційної скарги прокурора колегія суддів ураховує те, що ОСОБА_7 щиро шкодує про вчинене, висловив жаль із приводу спричиненої шкоди потерпілому та на момент розгляду апеляційної скарги повністю відшкодував завдану матеріальну та моральну шкоду потерпілому, про що підтвердив потерпілий у судовому засіданні. Також, установлено, що ОСОБА_7 сприяв розкриттю злочинів, з`явившись до правоохоронних органів та вказавши на місце зберігання речових доказів. Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_7 не встановлено, і на такі прокурор не вказує в апеляційній скарзі.
Доводи апеляційної скарги прокурора про те, що судом не враховано конкретні обставини, за яких скоєно кримінальні правопорушення, мотив, мета та спосіб їх вчинення, наслідки, які настали, що один зі скоєних злочинів відноситься до тяжких, з урахуванням вищевикладеного колегія суддів відхиляє.
Апеляційний суд критично оцінює, і відхиляє доводи апеляційної скарги прокурора в тій частині, що ОСОБА_7 є особою суспільно небезпечною, оскільки на даний час не працевлаштувався на роботу. Право на працю є Конституційним правом особи, а не її обов`язком, у тому числі з урахуванням соціально-економічної ситуації в області. Колегією суддів ураховуються й доводи обвинуваченого про те, що він є сезонним робітником, працюючи на будівництві.
Колегія суддів відзначає, що в кримінальному проваджені не встановлено й в апеляційній скарзі не наведено жодних даних, які приводили б до висновку про неможливість виправлення ОСОБА_7 без ізоляції його від суспільства. Натомість доводи на користь рішення про застосування ст.75 КК України, які наведені у вироку, підтверджені даними, що містяться в матеріалах кримінального провадження, і відповідно до вимог ст.65 КК України підлягали до врахування.
Активне сприяння обвинуваченим розкриттю злочинів, апеляційний суд відповідно до п.1 ч.1 ст.65 КК України визнає обставиною, що пом`якшує покарання.
Апеляційний суд уважає, що вищенаведені обставини, відповідно до ст.75 КК України давали суду першої інстанції підстави для призначення покарання із звільненням обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням.
Призначене ОСОБА_7 покарання із застосуванням ст.75 КК України, апеляційний суд уважає належним чином умотивованим, таким, що відповідає вимогам ст.65 КК України й необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів, є справедливим.
Переконливих доводів щодо необхідності призначення обвинуваченому покарання без застосування ст.75 КК України, старшим прокурором прокуратури Свалявського району в апеляційній скарзі та при її розгляді апеляційним судом не наведено.
З огляду на викладене, колегія суддів не знаходить підстав для скасування судового рішення внаслідок м`якості призначеного ОСОБА_7 покарання та безпідставного звільнення його від відбування цього покарання на підставі ст. 75 КК України.
Решта доводів апеляційної скарги не носять правового характеру, і не впливають на законність та обґрунтованість постановленого в даній справі судового рішення.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при провадженні досудового розслідування та судового розгляду, які б тягнули за собою скасування або зміну вироку апеляційним судом не встановлено.
Крім того, відповідно до положень ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Указаних вимог закону суд не дотримався. З вироку суду вбачається, що суд питання про стягнення процесуальних витрат вирішив, але не вказав на чію користь їх стягнути.
Така судова помилка не є істотною, а тому не дає підстави для скасування чи зміни судового рішення судом апеляційної інстанції в розумінні статті 409 КПК України.
Оскільки стягнення судових витрат не тягне за собою зміну обсягу обвинувачення та не обтяжує призначене обвинуваченому покарання, колегія суддів уважає, що такі витрати відповідно до вимог ст.124 КПК України слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь держави.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, апеляційний суд,-
П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу старшого прокурора прокуратури Свалявського району Закарпатської області залишити без задоволення, а Вирок Свалявського районного суду Закарпатської області від 17.04.2015 року щодо ОСОБА_7 - без змін.
Стягнення судових витрат здійснити на користь держави.
На ухвалу може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.
Судді: