У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів
Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Пивовара В.Ф.

суддів

Пошви Б.М., Гошовської Т.В.

розглянула в судовому
засіданні в м. Києві 20 грудня 2007 року кримінальну справу щодо ОСОБА_1 за
касаційною скаргою потерпілого ОСОБА_2 на судові рішення у даній справі.

Органом
досудового слідства ОСОБА_1 пред`явлено обвинувачення у тому, що він, обіймаючи посаду
директора ТОВ “Зевс”, являючись службовою особою, безпричинно не виплатив
заробітну плату ОСОБА_2 з квітня 2004 року по січень 2005 року у розмірі 1 135
грн. та ОСОБА_3 з серпня 2004 по лютий
2005 року у розмірі 1 135 грн.,
незважаючи на те, що на розрахунковий рахунок вказаного товариства з листопада
2004 року по березень 2005 року надійшли кошти у розмірі 34 380 грн. 38
коп.

Постановою
Солом`янського районного суду м. Києва від 16 травня 2007 року ОСОБА_1 на
підставі п.”б “ст.1 Закону України “Про амністію” від 31 травня 2005 року звільнено
від кримінальної відповідальності, а кримінальну справу щодо нього закрито.

Постановою Апеляційного суду м. Києва
від 13 липня 2007 року про попередній розгляд справи ОСОБА_2 відмовлено в
прийняті апеляції до розгляду.

У касаційній
скарзі потерпілий ОСОБА_2 порушує питання про скасування судових рішень та
направлення справи на новий судовий розгляд, посилаючись на істотні порушення
вимог кримінально-процесуального законодавства, наводячи відповідні доводи.
Вказує на безпідставне звільнення ОСОБА_1 від кримінальної відповідальності на
підставі акту амністії, оскільки відповідно до вимог п.2 ст.6 КПК України, щодо нього необхідно
було постановити обвинувальний вирок та звільнити від призначеного покарання. Стверджує про те, що апеляційний
суд, відмовивши в прийняті його апеляції до розгляду, порушив його право на
апеляційне оскарження постанови місцевого суду.

Заслухавши
доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційної
скарги, колегія суддів вважає що у задоволенні такої слід відмовити.

Місцевий суд
законно та обгрунтовано звільнив ОСОБА_1 від кримінальної відповідальності на
підставі п.”б” ст.1 Закону України “Про амністію” від 31 травня 2005 року,
оскільки він має трьох неповнолітніх дітей та подав заяву про застосування до
нього акту амністії.

Також,
відповідно до вимог ст.6 цього ж Закону, підлягають звільненню від кримінальної
відповідальності в порядку та на умовах, визначених цим законом, особи, які
підпадають під дію ст.1 цього Закону, кримінальні справи стосовно яких
перебувають у провадженні органів дізнання, досудового слідства чи не
розглянуті судами, а так само розглянуті судами, але вироки не набрали законної
сили, про злочини, вчиненні до набрання чинності цим законом. Тому, доводи
потерпілого про необгрунтоване звільнення ОСОБА_1 саме від кримінальної
відповідальності є безпідставними.

Істотних
порушень вимог кримінально-процесуального законодавства, які можуть бути
підставою для скасування чи зміни судових рішень, не встановлено.

Таким чином,
передбачених ст.398 КПК України підстав для призначення даної справи до
розгляду касаційним судом з повідомленням визначених ст.384 КПК України осіб,
немає.

Враховуючи
викладене, керуючись ст.394 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

у задоволенні
касаційної скарги потерпілого ОСОБА_2на постанову Солом`янського районного суду
м. Києва від 16 травня 2007 року та постанову Апеляційного суду м. Києва від 13
липня 2007 року відмовити.

Судді:

Пивовар В.Ф. Пошва Б.М. Гошовська Т.В.