АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/226/15 Справа № 694/767/14-к Категорія: ч.1 ст.115 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 липня 2015 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого ОСОБА_2
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю секретаря ОСОБА_5
прокурорівОСОБА_6 , ОСОБА_7
обвинуваченогоОСОБА_8
захисникаОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційні скарги захисників обвинуваченого ОСОБА_8 адвокатів ОСОБА_10 і ОСОБА_9 , а також прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_11 на вирок Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 23.12.2014 року, яким:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Бакша, Савранського району, Одеської області, громадянин України, циган за національністю, з неповною середньою освітою, не одружений, не працюючий, раніше судимий 29.05.2012 року Звенигородським районним судом Черкаської області за ч.1 ст.185 КК України, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , -

визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.115 КК України та якому призначено покарання у виді 12 років позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави 5295 гривень 60 копійок процесуальних витрат за проведення судових експертиз, -

В С Т А Н О В И Л А :
Згідно з вироком ОСОБА_8 в період з 31.12.2013 року по 02.01.2014 року в невстановлений день та час, перебуваючи за місцем свого проживання в будинку АДРЕСА_2 , діючи на ґрунті неприязних відносин до своєї співмешканки ОСОБА_12 , з метою її умисного вбивства, невстановленим гострим колюче-ріжучим знаряддям, що має гостру ріжучу кромку (лезо) та обушок завтовшки приблизно 1 мм з помірно вираженими ребрами та тупим предметом, умисно наніс ряд ударів по тілу ОСОБА_12 , що спричинило її смерть.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи №6 від 04.01.2014 року причиною смерті ОСОБА_12 , є колото-різані рани грудної клітки та живота з ушкодженням правої легені і лівої нирки, що ускладнилось гострою втратою крові та розвитком недокрів`я внутрішніх органів.

Внаслідок протиправних дій ОСОБА_8 потерпілій ОСОБА_12 було спричинено тілесні ушкодження у вигляді: колото-різаного поранення правої молочної залози, колото-різаного поранення лівої молочної залози, проникаючого колото-різаного поранення лівої плевральної порожнини зі вхідною раною на передній поверхні грудної клітки зліва, проникаюче колото-різане поранення лівої плевральної зі вхідною раною на передній поверхні грудної клітки зліва, а також черепно-мозкової травми у вигляді крововиливу під м`які мозкові оболонки, крововиливу в м`які покрови голови з внутрішнього боку, чисельні забійні рани на обличчі та мозковій частині голови, забійної рани на правому вусі, чисельних синців на обличчі, саден на лобі зліва.

Проникаючі колото-різані поранення грудної клітки та живота відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя, колото-різані поранення лівого плечового суглобу та грудної клітки носять ознаки легких тілесних ушкоджень.

Черепно-мозкова травма виникла внаслідок дії твердих предметів, а саме забійної рани на голові в тім`яній ділянці, які носять поверхневий характер, виникли внаслідок дії твердого тупого предмету з добре вираженим ребром, довжиною близько 1.2-1.5 см в межах контакту, а забійні рани, які носять наскрізний характер, найбільш імовірно виникли від дії твердого тупого предмету з обмеженою поверхнею по формі наближеної до прямокутної, що містить виступаюче ребро. Черепно-мозкова травма відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.

Не погодившись з вироком Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 23.12.2014 року захисники обвинуваченого ОСОБА_8 адвокати ОСОБА_10 і ОСОБА_9 , а також прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_11 подали апеляційні скарги.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_10 в своїй апеляційній скарзі вважаючи вирок суду незаконним та необґрунтованим, просить його скасувати як такий, що не відповідає фактичним обставинам справи та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_9 в апеляційній скарзі просить вирок суду першої інстанції скасувати у зв`язку з неповнотою судового розгляду, неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, що потягнуло порушення судом застосування норм матеріального та процесуального права, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, істотним порушенням кримінального процесуального закону, а також неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. За наслідками всебічного та об`єктивного дослідження обставин справи закрити кримінальне провадження відносно ОСОБА_8 .

Прокурор в поданій апеляційній скарзі не заперечуючи доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_8 , фактичних обставин кримінального провадження, а також кваліфікації дій останнього, просить вирок суду скасувати через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості і ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_8 винним за ч.1 ст.115 КК України та призначити йому покарання у виді 13 років позбавлення волі.

Заслухавши доповідь судді, виступ прокурорів, які підтримали подану апеляційну скаргу та заперечили проти задоволення апеляційних вимог адвокатів обвинуваченого, доводи захисників обвинуваченого ОСОБА_8 адвокатів ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , а також самого обвинуваченого ОСОБА_8 , які підтримали свої апеляційні скарги та заперечили проти апеляції прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що подані апеляційні скарги до задоволення не підлягають.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України.

Висновок суду першої інстанції про винуватість обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.115 КК України, відповідає фактичним обставинам справи, ґрунтується на доказах, досліджених в судовому засіданні відповідно до положень ст.94 КПК України.

Винуватість обвинуваченого ОСОБА_8 підтверджується:

- показаннями ОСОБА_13 , яка будучи допитаною як свідок пояснила, що 28 чи 29 грудня 2013 року близько 12.00. години бачила ОСОБА_14 , ОСОБА_15 і жінку на ім`я ОСОБА_16 , які виходили з подвір`я з подвір`я АДРЕСА_2 . ОСОБА_17 була побита. 31 грудня 2013 року приблизно о 09.00. годині бачила як з подвір`я АДРЕСА_2 , де проживали ОСОБА_18 та ОСОБА_17 виходив ОСОБА_8 . Крім цього, вона повідомила, що під час досудового слідства Коли розпочалось слідство по даній справі, до неї додому приходила сестра ОСОБА_8 - ОСОБА_19 , яка намагалась вияснити що саме їй відомо по даній справі. У зв`язку з цією обставиною та загрозливими репліками ОСОБА_20 на її адресу в суді, вона боїться за своє життя;

- показаннями ОСОБА_21 , яка будучи допитаною як свідок пояснила, що 03 січня 2014 року приблизно о 13.00. годині вона зайшла до помешкання свого брата ОСОБА_8 по АДРЕСА_2 , де виявила труп ОСОБА_22 . Напередодні 28 чи 29 грудня 2013 року, також заходила в дане будинковолодіння та вигнала звідти ОСОБА_23 ;

- показаннями ОСОБА_24 та ОСОБА_25 , які будучи допитаними як свідки пояснили, що 31 грудня 2013 року приблизно о 15.00. годині до них заходила сусідка ОСОБА_26 , на обличчі якої були синці;

*показаннями ОСОБА_27 , яка будучи допитаною як свідок пояснила, що в кінці 2013 року бачила ОСОБА_28 в Звенигородській райлікарні. Остання просилась там переночувати. Була побита та без верхнього одягу;

- показаннями ОСОБА_29 , ОСОБА_30 та ОСОБА_31 про те, що їх сусіди ОСОБА_32 та ОСОБА_26 зловживали спиртними напоями та часто сварились між собою;

*показаннями ОСОБА_33 - слідчого Звенигороського РВ УМВС України, який будучи допитаним як свідок пояснив, що після виявлення трупа ОСОБА_34 . ОСОБА_8 одразу попав під підозру, оскільки він проживав разом з загиблою, зловживав спиртними напоями та застосовував фізичну силу до своїх співмешканок, про що від них були скарги в міліцію;

- показаннями ОСОБА_35 - начальника слідчого відділення Звенигороського

РВ УМВС України в Черкаській області, який будучи допитаним як свідок пояснив, що він проводив перший допит ОСОБА_8 в день виявлення трупа ОСОБА_34 . ОСОБА_8 був в нормальному стані, жодних скарг на поганий стан здоров`я чи якесь насилля він не висловлював. Під час допиту останній не тільки заперечував свою причетність до вбивства ОСОБА_36 , а й заперечував навіть факт знайомства з нею та спільне проживання в одному будинку. Після допиту він доставив ОСОБА_8 до Звенигородської районної лікарні, де у останнього було взято зразки крові, проведено зрізи нігтів з кистей рук та зразки волосся з голови. Крім цього, виявивши на одязі у ОСОБА_37 сліди схожі на кров, він вилучив у нього дублянку та спортивну кофту. Вказані зразки та одяг ОСОБА_8 видав добровільно. Будь-якого насилля на нього ні він, ні інші працівники міліції не чинили. Після цих процедур ОСОБА_8 був відпущений додому, оскільки достатніх даних для його затримання він на той час не вбачав;

- показаннями ОСОБА_38 , який будучи допитаний як свідок пояснив, що він був присутній як понятий, коли в приміщенні Звенигородської районної лікарні в присутності працівників міліції медсестрою ОСОБА_39 у ОСОБА_8 були відібрані зразки крові, волосся та зрізи нігтів з пальців рук. Також у ОСОБА_8 було вилучено одяг - дублянку. Все це було вилучено за добровільної згоди ОСОБА_8 , який не заперечував проти цього. Також він добровільно підписав і документи, які при цьому були складені працівниками міліції, поставивши в них підписи у вигляді хрестиків;

- показаннями судово-медичного експерта ОСОБА_40 , який будучи допитаним в судовому засіданні пояснив, що він брав участь в огляді місця події під час виявлення трупа ОСОБА_41 . На трупі було виявлено 14 колото-різаних ран, які могли бути спричинені колото-ріжучим предметом, а також 13 ран на голові, які могли бути заподіяні твердим тупим предметом. Висновки проведених ним судово-медичних експертиз він повністю підтверджує. Смерть ОСОБА_12 настала внаслідок заподіяння проникаючих колото-різаних ран грудної клітини та живота, а рани голови смертельними не були. Вважає, що в момент заподіяння потерпілій тілесних ушкоджень остання знаходилась в горизонтальному положенні, можливо лежала. Наявні у ОСОБА_8 тілесні ушкодження могли бути йому спричинені під час боротьби. Тілесних ушкоджень, які могли бути заподіяні міліцейською «дубинкою» у ОСОБА_8 не було, оскільки якби такі удари були йому нанесені, були б відповідні тілесні ушкодження;

- показаннями ОСОБА_42 , який будучи допитаним як свідок повідомив, що він приймав участь в огляді місця виявленні трупа жительки м. Звенигородка ОСОБА_43 як криміналіст. Огляд місця події проводила жінка - слідча. Він також оглядав і труп, в ході якого зробив зрізи нігтів з пальців рук трупа та волосся з голови. Також в одній з кистей рук трупа, яка була стиснута в кулак, він особисто виявив та вилучив пучок волосся, яке було відповідним чином оформлено слідчою. Оскільки труп був закляклий, кулак загиблої був розкритий за допомогою спеціального прийому, виходячи з чого він зробив висновок, що це волосся було затиснуте загиблою тоді коли вона була ще жива;

- показаннями ОСОБА_44 - слідчої Звенигородського РВ УМВС України в Черкаській області, яка будучи допитаною як свідок пояснила, що вона проводила огляд місця події у зв`язку з виявленням трупа ОСОБА_41 . На трупі було виявлено чисельні колото-різані рани. Оскільки в Звенигородському РВ не було свого криміналіста, огляд місця події проводився у два етапи - спочатку було проведено огляд з участю судово-медичного експерта, який виконав свою частину роботи, і був складений один протокол огляду місця події, а потім, коли приїхав криміналіст з обласного УМВС, був складений інший протокол. Після першого огляду місця події всі учасники даної слідчої дії чекали криміналіста біля будинку в якому знаходився труп. В цей період часу в будинок ніхто не заходив. Вона сама також в цей час нікуди не відлучалась і знаходилась біля будинку. Разом з криміналістом вони знову оглянули місце події та труп. При цьому, криміналіст в кулаці руки трупа виявив та вилучив волосся, яке було відповідним чином упаковано. Крім цього, криміналістом з пальців рук трупа було зроблено зрізи нігтів, а з голови - волосся. В обох названих протоколах вона дійсно помилково вказала 2013 рік, хоча насправді огляд проводився 3 січня 2014 року. Стверджує, що це суто механічна описка;

- даними зафіксованими в протоколі огляду місця події з фототаблицями, згідно з яким в будинку №7 по вул. Криницького в м. Звенигородка було виявлено труп ОСОБА_12 з пошкодженнями голови, рук та тулуба (т.1 а.с.7-15);

- даними зафіксованими в додатковому протоколі огляду місця події з фототаблицями, про те, що в будинку АДРЕСА_2 , за допомогою спеціальної плівки з рук трупа ОСОБА_12 вилучено мікронакладення. З правої руки трупа було вилучено волосся та рештки речовини бурого кольору. З пальців обох рук трупа зрізані нігті та взяті зразки волосся з голови (т.1 а.с.16-25);

- висновками судово-медичної експертизи №6 від 04 січня 2014 року, згідно з якими причиною смерті ОСОБА_12 є колото - різані поранення грудної клітки та живота з ушкодженням правої легені та лівої нирки, що ускладнилися гострою крововтратою та розвитком недокрів`я внутрішніх органів.

Крім цього, на трупі ОСОБА_12 виявлено і інші тілесні ушкодження: черепно-мозкова травма у вигляді крововиливу під м`які мозкові оболонки, крововиливу в м`які покрови голови з внутрішнього боку, чисельні забійні рани на обличчі та мозковій частині голови, забійна рана на правому вусі, чисельні синці на обличчі, садно на лобі зліва, а також чисельні колото різані рани.

Черепно-мозкова травма виникла внаслідок дії твердих тупих предметів, а саме: забійні рани на голові в тім`яній ділянці, які носять поверхневий характер, виникли внаслідок дії твердого тупого предмета з добре вираженим ребром довжиною близько 1.2; 1.5 см в межах контакту, а забійні рани, які носять наскрізний характер, найбільш імовірно виникли від дії твердого тупого предмета з обмеженою поверхнею по формі наближену до прямокутної, що містить виступаюче ребро.

Черепно-мозкова травма відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя (т.1 а.с.58-62);

- висновками додаткової судово-медичної експертизи №6/115 від 30.04.2014 року про те, що смерть ОСОБА_12 могла наступити в період з 31 грудня 2013 року по 02 січня 2014 року (т.1 а.с.65);

- висновками судово-медичної експертизи №4 від 04.01.2014 року про те, що у ОСОБА_8 було виявлено тілесні ушкодження у вигляді різаної рани на першому пальці правої кисті, садна на лівому передпліччі, на задній поверхні грудної клітки та правому плечі, синця на лівому плечі. Ушкодження у вигляді різаної рани спричинено дією якого-небудь ріжучого предмета. Ушкодження у вигляді синця та саден спричинені дією якого-небудь тупого твердого предмета (предметів). Дані тілесні ушкодження відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень і могли виникнути в період з 31 грудня 2013 року по 03 січня 2014 року (т.1 а.с.68);

- даними зафіксованими в протоколі отримання зразків для експертизи від 03.01.2014 року про те, що у ОСОБА_8 в приміщенні Звенигородської ЦРЛ було відібрано зразки крові, волосся та нігтів рук (т.1 а.с.70);

- висновками судової молекулярно-генетичної експертизи №6/МГЕ від 15.01.2014 року, згідно з якими встановлено генетичні ознаки (ДНК-профіль) волосся вилученого з правої руки трупа ОСОБА_12 (об`єкт № 1), які збігаються з генетичними ознаками (ДНК-профілем) зразка крові ОСОБА_8 . Ймовірність випадкового збігу генетичних ознак, встановлених у зразку крові ОСОБА_8 та волосся з правої руки трупу ОСОБА_12 (об`єкт № 1) складає 1.64х10(-25). Сукупність генетичних ознак, встановлених у вказаних об`єктах, зустрічається не частіше ніж у 1 з 6 септиліонів осіб (т.1 а.с.95-98);

- висновками судової молекулярно-генетичної експертизи №8/МГЕ від 15.01.2014 року, згідно з якими в піднігтьовому вмісті правої (об`єкти №1-4) та лівої (об`єкти №№5-8) руки ОСОБА_8 виявлено клітини та кров людини. В результаті проведеного дослідження встановлені генетичні ознаки (ДНК-профіль) крові та клітин в піднігтьовому вмісті ОСОБА_8 (об`єкти №№ 1-8). При цьому встановлено, що генетичні ознаки (ДНК-профіль) крові та клітин у піднігтьовому вмісті ОСОБА_8 (об`єкти №1-8), збігаються між собою, є змішаними, і містять генетичні ознаки (ДНК-профіль) зразка крові потерпілої ОСОБА_12 і генетичні ознаки (ДНК-профіль) зразка крові ОСОБА_8 (т.1 а.с.101-104);

- висновками викладеними у акті стаціонарної судово-психіатричної експертизи №66 від 08 квітня 2014 року, проведеної лікарями-експертами Київського міського центру судово-психіатричної експертизи, згідно з якими ОСОБА_8 у період часу, до якого відносяться діяння, виявляв ознаки органічного ураження головного мозку травматично-інтоксикаційного ґенезу з інтелектуально - мнестичним зниженням (Р06.8 за МКХ-10) та хронічного алкоголізму (Р10.2 за МКХ-10), за своїм психічним станом міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. У теперішній час ОСОБА_8 виявляє ознаки органічного ураження головного мозку травматично-інтоксикаційного ґенезу з інтелектуально-мнестичним зниженням (Р06.8 за МКХ-10) та хронічного алкоголізму (Р10.2 за МКХ-10), за своїм психічним станом здатний усвідомлювати свої дії та керувати ними, примусових заходів медичного характеру не потребує (т.1 а.с.232-235);

Аналізуючи показання обвинуваченого ОСОБА_8 щодо його непричетності до умисного вбивства ОСОБА_12 , колегія суддів суду першої інстанції правильно виходила як з сукупності наведених у вироку доказів вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого злочину, так і враховуючи непослідовність та неправдивість показань самого ОСОБА_8 , який під час судового розгляду неодноразово їх змінював, відмовлявся відповідати на запитання суду, заперечував очевидні факти.

Колегія суддів судової палати апеляційного суду Черкаської області критично оцінює показання ОСОБА_8 дані ним в судовому засіданні апеляційного суду про те, що під час його допиту 03.01.2014 року як свідка у Звенигородському РВ УМВС України в Черкаській області, працівники міліції виривали з його голови волосся, які потім перед другим оглядом місця події, вложили в руку потерпілої ОСОБА_12 , оскільки такі показання повністю спростовуються матеріалами кримінального провадження, раніше він про такий факт не повідомляв і вважає таку версію ОСОБА_8 і його захисту як намагання визнати зібрані по справі докази вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого злочину не належними та не допустимими і, у зв`язку з цим, уникнути кримінальної відповідальності.

Колегія суддів апеляційного суду Черкаської області підтримує висновки колегії суддів суду першої інстанції, що даючи оцінку наявним у обвинуваченого тілесним ушкодженням, а саме різаній рані на першому пальці правої кисті, яка, згідно висновку судово-медичної експертизи №4 від 04.01.2014 року відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень (т.1 а.с.68), і яка могла бути спричинена дією будь-якого ріжучого предмету, на думку суду, була випадково спричинена самим обвинуваченим під час вчинення ним умисного вбивства ОСОБА_12 , яке він скоїв із застосуванням саме колюче-ріжучого предмету.

Решта зафіксованих у нього тілесних ушкоджень, зокрема садна на лівому передпліччі, на задній поверхні грудної клітки, на правому плечі та синець на лівому плечі також були спричинені під час вчинення інкримінованого злочину внаслідок опору, який чинила потерпіла. Про наявність такого опору з її боку свідчить і те, що обороняючись вона вирвала з голови обвинуваченого пучок волосся, який так і залишився затиснутим в руці загиблої в момент настання її смерті.

Колегія суддів Смілянського міськрайонного суду Черкаської області проаналізувавши показання рідної сестри обвинуваченого ОСОБА_8 свідка ОСОБА_21 про те, що вона винаймала будинок АДРЕСА_2 для свого брата та ОСОБА_12 і, оскільки ОСОБА_8 не побажав жити з АДРЕСА_3 чи 29 грудня 2013 року зайшла у зазначений будинок та разом з братом вигнала звідти ОСОБА_15 , яка через деякий час знов повернулась в будинок, правильно зробила висновок, що конфлікт між обвинуваченим та загиблою не вирішився та продовжував тривати, що і стало приводом для чергової сварки між ними та умисного вбивства ОСОБА_41 .

Крім цього, наявність у обвинуваченого особистої неприязні до потерпілої підтверджуються і показаннями допитаних в судовому засіданні свідків, зокрема: ОСОБА_29 , ОСОБА_24 , ОСОБА_31 , ОСОБА_25 , ОСОБА_13 , ОСОБА_30 , які пояснили, що обвинувачений та загибла зловживали спиртними напоями і на цьому ґрунті сварились та бились.

Суд першої інстанції правильно критично оцінив показання допитаних з ініціативи захисту як свідків: сина обвинуваченого ОСОБА_45 , невістки ОСОБА_46 , сестри ОСОБА_21 та племінника ОСОБА_47 про те, що в період з 30 грудня 2013 року по 03 січня 2014 року ОСОБА_8 перебував в смт. Олександрівка Кіровоградської області, виходячи з того, що показання вказаних осіб суперечать наявним у справі об`єктивним доказам, які вказують на його причетність до вчинення умисного вбивства ОСОБА_12 , яке мало місце в період з 31 грудня 2013 року по 02 січня 2014 року. Крім цього, вказані особи - його родичі, а тому є зацікавленими в уникненні останнім кримінальної відповідальності.

Так, показання свідка ОСОБА_48 про події, що мали місце в цей період, є вкрай суперечливими. В судовому засідання вказаний свідок пояснив, що дядька ОСОБА_49 ввечері 30 грудня 2013 року приблизно о 18.00. годині таксист, якого викликала її мати ОСОБА_21 , відвіз в смт. Олександрівку до сина ОСОБА_50 , звідки дядько до них повернувся лише 03 січня 2014 року.

Разом з цим, під час досудового слідства, будучи допитаний як свідок 03 січня 2014 року ОСОБА_48 пояснив, що дядько ОСОБА_51 прийшов до них додому 02 січня 2014 року приблизно о 20.00. годині. Вони йому дали поїсти, після чого той пішов у літню кухню спати. Нічого не пояснював і нічого не розповідав. Проспав він до ранку і за весь цей час нікуди не виходив (т.1 а.с.42).

Колегія суддів правильно зробила висновок, що зазначений свідок помилитись в цих датах тоді не міг, оскільки слідчим він допитувався 03 січня 2014 року і якби обвинувачений повернувся в м. Звенигородку саме того дня, як він про це стверджує зараз, ніяк не міг тоді вказати, що це було 02 січня 2014 року.

Крім цього, допитаний в судовому засіданні як свідок таксист ОСОБА_52 пояснив, що 30 грудня 2013 року приблизно о 09.00. годині отримав виклик від ОСОБА_21 та приїхавши до неї, виконав прохання останньої відвезти ОСОБА_8 на автостанцію в м. Смілу. Куди після цього подівся останній, він не бачив, оскільки відразу повернувся в м. Звенигородку.

Судом першої інстанції правильно було зроблено висновок, що показання свідка ОСОБА_53 щодо часу виконання замовлення суттєво суперечать показанням свідка ОСОБА_47 , який в судовому засідання стверджував, що вказана подія мала місце ввечері 30 грудня 2013 року приблизно о 18.00. годині.

Також правильно зроблено висновок і з цим погоджується колегія суддів апеляційного суду Черкаської області про те, що показання свідка ОСОБА_53 щодо наявності замовлення ОСОБА_21 та його поїздки в м. Смілу, суд оцінює критично, оскільки в оглянутому судом журналі прийому замовлень приватного підприємця ОСОБА_53 за 30 грудня 2013 року вказаний виклик взагалі відсутній, хоча інші численні виклики, які мали місце в той день, зафіксовані належним чином. Факт невнесення вказаного виклику в журнал ОСОБА_52 пояснив тим, що цей виклик він виконував на особисте прохання ОСОБА_21 , що вказує на наявність певної прихильності до останньої та його зацікавленість на її користь.

Виходячи з показань обвинуваченого та зазначених свідків щодо алібі ОСОБА_8 та його непричетності до умисного вбивства ОСОБА_12 , колегія суддів правильно розцінила як спробу ввести суд в оману та намагання сприяти обвинуваченому уникнути кримінальної відповідальності за вчинене, а тому суд вважає їх недостовірними.

Крім цього, колегія суддів судової палати апеляційного суду Черкаської області звертає увагу, що і сам ОСОБА_8 і його родичі, аналогічно намагались створити ОСОБА_8 алібі під час притягнення останнього до кримінальної відповідальності за вчинення вбивства 22 грудня 1985 року у м. Львові, які пояснювали, що ОСОБА_8 не міг вчинити вбивство, оскільки в цей час перебував зовсім у іншому місті (т.1 а.с.131-179).

Висновок суду щодо необхідності визнання ряду наявних в справі доказів недопустимими, є правильним.

Так, спортивна чорна кофта та коричнева дублянка зі слідами бурого кольору схожими на кров, суд вважає недопустимими доказами, оскільки вони були вилучені у обвинуваченого на підставі лише його письмової заяви, без ухвали суду, тобто в порушення порядку визначеного главами 15, 16 КПК України.

Відповідно ж до вимог п.1 ч.2 ст.87 КПК України суд зобов`язаний визнати істотним порушенням прав і основоположних свобод здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду без такого дозволу, або з порушенням його суттєвих умов та визнати такі докази недопустимими.

Оскільки вказана кофта і дублянка є недопустимими доказами, то і висновок судової молекулярно-генетичної експертизи №5/МГЕ від 15.01.2014 року, про те, що генетичні ознаки (ДНК-профіль) слідів крові на кофті (об`єкти №3,4) та дублянці (об`єкт №5) збігаються між собою, є змішаними, і містять генетичні ознаки (ДНК-профіль) зразків крові трупу ОСОБА_12 , суд також вважає недопустимим доказом.

Разом з цим, і колегія суддів суду першої інстанції, і колегія суддів апеляційного суду не погоджується з посиланням сторони захисту, про що остання вказує у своїй апеляції, на необхідність визнання недопустимими і ряду інших доказів, зокрема, протоколу огляду місця події (т.1 а.с.7-15) та протоколу додаткового огляду місця події з фототаблицями (т.1 а.с.16-25), оскільки вони датовані 03 січня 2013 року, тобто за рік до вбивства ОСОБА_12 та в силу того, що в цих документах не вказані прізвища, імена, по батькові, дати народження та місця проживання всіх осіб, які були присутні при його проведенні і не всі фототаблиці підписані слідчим і понятими, а в протоколі додаткового огляду місця події не вказано точний розмір вилученого з руки загиблої волосся, оскільки вказані слідчі дії проведені уповноваженими посадовими особами у встановленому порядку, з участю понятих та спеціалістів, які і приймали участь у виявленні та вилученні речових доказів, зокрема волосся виявленого в кулаці загиблої. В ході допиту слідчої Мамалат, яка проводила вказані слідчі дії, криміналіста ОСОБА_42 та судово-медичного експерта ОСОБА_40 фактів фальсифікації доказів чи суттєвих порушень вимог чинного кримінального процесуального законодавства при проведення вказаних слідчих дій, на підставі яких вони могли б бути визнані неналежними та недопустимими, судами двох інстанцій не встановлено.

Що стосується неправильної дати проведення цих слідчих дій, колегія судді прийшла до висновку, що слідчою була допущена технічна помилка, яка полягає в тому, що замість «2014 року» в обох протоколах огляду місця події вона помилково вказала «2013 рік». Колегія суддів вважає і, таким чином спростовує доводи апеляції, що вказана обставина та відсутність у зазначених протоколах всіх анкетних даних учасників цих слідчих дій, а також наявність не на всіх фототаблицях підписів слідчої та відсутність цифрових носіїв, не є підставою для визнання цих доказів недопустимими.

Колегія суддів апеляційного суду також не погоджується з доводами апеляції адвоката ОСОБА_9 та вважає безпідставними твердження сторони захисту щодо необхідності визнання недопустимими доказами протокол отримання зразків для експертизи (т.1 а.с.70), згідно з яким отримані зразки крові, волосся з голови та зрізи нігтів з рук обвинуваченого та висновки проведених по цих об`єктах судово-медичних та молекулярно-генетичних експертиз, оскільки відібрання цих зразків ніби то було проведено прокурором та слідчим без попередньо отриманого дозволу суду, вважає неправильними. Вважає, що вказані слідчі дії проведені відповідно до вимог ст.ст. 241, 245 КПК України і оскільки обвинувачений вказані зразки надав добровільно, то дозвіл суду на їх отримання в такому випадку не потрібен.

Під час розгляду апеляцій захисників обвинуваченого ОСОБА_8 та прокурора в судовому засіданні за клопотанням адвоката ОСОБА_9 як свідки були допитані ОСОБА_54 , ОСОБА_55 та ОСОБА_56 , які були понятими під час двох оглядів місця події будинковолодіння АДРЕСА_2 . Як зазначили вищезазначені особи, а також допитані в суді першої інстанції як свідки слідча СВ Звенигородського РВ УМВС України в Черкаській області ОСОБА_44 , судово медичний експерт ОСОБА_57 та криміналіст УМВС України в Черкаській області ОСОБА_58 , огляд місця події проводився у два етапи спочатку в період часу з 13.03. години до 14 години 35 хвилин, було проведено огляд з участю судово-медичного експерта, який виконав свою частину роботи, і був складений один протокол огляду місця події, а потім, з 17 години 37 хвилин до 19 голини 45 хвилин, коли приїхав криміналіст з УМВС України в Черкаській області, був складений інший протокол. Після першого огляду місця події учасники даної слідчої дії чекали криміналіста біля будинку в якому знаходився труп. В цей період часу в будинок ніхто не заходив. Під час огляду трупа з 17 години 37 хвилин до 19 голини 45 хвилин, криміналіст в кулаці руки трупа виявив та вилучив волосся, яке було відповідним чином упаковано. Таким чином, зазначені огляди були проведені відповідно до вимог ст..237 КПК України. Колегія суддів апеляційного суду погоджується з посиланнями захисника ОСОБА_9 , що протоколи огляду місця події виконані з порушенням ст..ст.104, 105, 106, 107 КПК України, але ці порушення не є такими, що можуть призвести до визнання протоколів огляду місця події від 03.01.2014 року не належними і недопустимими.

Що ж стосується зміни положення трупом, що зафіксовано в двох протоколах огляду місця події, і на що вказує захисник ОСОБА_9 , як пояснила допитана в суді першої інстанції слідча СВ Звенигородського РВ УМВС України ОСОБА_44 , оглядаючи під час огляду місця події труп ОСОБА_12 судово медичний експерт ОСОБА_57 перевертав його і в попереднє положення не повернув. У зв`язку з цим висновок ОСОБА_9 , що положення трупа було змінене невстановленою особою в проміжок часу між 14 годиною 35 хвилин та 17 годиною 37 хвилин, не відповідає дійсності, твердження, що саме в цей період на місці події в руку потерпілої невідомою особою було поміщено волосся ОСОБА_8 , є не обґрунтованим.

Посилання обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисту в суді апеляційної інстанції, що вилучити та помістити волосся ОСОБА_8 на місце події в період часу з 14 години 35 хвилин до 17 години 37 хвилин 03.01.2014 року могли працівники міліції, оскільки в період часу з 16 години 33 хвилин до 17 години 06 хвилин цього дня обвинувачений перебував в приміщенні Звенигородського РВ УМВС України в Черкаській області і з ним проводились слідчі дії, колегія суддів апеляційного суду розцінює як версію направлену на уникнення ОСОБА_8 кримінальної відповідальності за вчинене.

Посилання захисту на висновок судово медичної експертизи №4 від 04.01.2014 року, згідно з яким у ОСОБА_8 виявлені тілесні ушкодження, які захист вважає отриманими внаслідок тортур направлених на зізнання ОСОБА_8 , повністю спростовується зазначеним висновком та показаннями судово медичного експерта ОСОБА_40 , який будучи допитаним в судовому засіданні пояснив, що наявні у ОСОБА_8 тілесні ушкодження могли бути йому спричинені під час боротьби. Тілесних ушкоджень, які могли б бути заподіяні міліцейською «дубинкою» у ОСОБА_8 не було, оскільки якби такі удари були йому нанесені, були б відповідні тілесні ушкодження.

Відібрання біологічних зразків крові, волосся з голови, зрізи нігтів з рук ОСОБА_8 для проведення судово імунологічної експертизи та судово цитологічної експертизи проводились відповідно до вимог чинного кримінального процесуального законодавства на підставі постанови заступника Звенигородського міжрайонного прокурора про відібрання біологічних зразків для проведення експертизи від 03.01.2014 року, тому твердження захисту, що отримання біологічних зразків у ОСОБА_8 було проведено незаконно і, у зв`язку з цим, використання як доказів всіх експертиз та висновків експертів виконаних з використанням біологічних зразків, є недопустимим, не відповідає дійсності. Грубих порушень вимог чинного КПК України в протоколі отримання зразків для експертизи від 03.01.2014 року, які могли б потягнути його неналежність чи недопустимість, колегією суддів апеляційного суду не встановлено.

Що стосується огляду 04.01.2014 року слідчим ОСОБА_59 речей та предметів, які вже були вилучені та оглянуті під час їх вилучення, захисник ОСОБА_9 правильно зазначив, що такий огляд чинним КПК України не передбачений, але колегія суддів апеляційного суду не погоджується з його припущенням, що під час такого огляду і, у зв`язку з порушенням цілісності пакування вказаних речей та цілісності пакування біологічних зразків, біологічні зразки змінили свої характеристики. Посилання захисника ОСОБА_9 на той факт, що слідчим оглядались паперові конверти з написами «зразки нігтів та зразок волосся ОСОБА_60 », а на експертизу надійшли «зразки нігтів та зразок волосся ОСОБА_8 », колегія суддів вважає технічною помилкою особи, яка запаковувала зазначені зразки та не може визнати їх та протокол огляду від 04.01.2014 року недопустимими доказами.

Аналізуючи посилання захисника обвинуваченого ОСОБА_8 ОСОБА_9 , що висновки суду першої інстанції про вилучення з руки ОСОБА_12 волосся саме ОСОБА_8 , про походження різаної рани першого пальця правої кисті ОСОБА_8 під час вбивства потерпілої, про не взяття до уваги свідчень свідків ОСОБА_53 , ОСОБА_45 , ОСОБА_46 , ОСОБА_61 та ОСОБА_48 , які створювали алібі ОСОБА_8 та інше, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження і ґрунтуються на припущеннях, колегія суддів апеляційного суду не може взяти до уваги, оскільки вони повністю спростовуються зібраними по справі доказами та їх аналізом як судом першої інстанції, так і судом апеляційної інстанції, які були викладені вище.

Порушень права ОСОБА_8 на захист, про що в своїй апеляції вказує захисник останнього, колегія суддів апеляційного суду не вбачає.

Під час дослідження матеріалів кримінального провадження щодо ОСОБА_8 колегією суддів не було встановлено порушень кримінального процесуального закону щодо відсутності технічних носіїв інформації перебігу розгляду провадження в суді першої інстанції.

Таким чином, виходячи з сукупності зібраних в справі доказів, суд першої інстанції дійшов правильного висновку і з ним погоджується і колегія суддів апеляційного суду Черкаської області, що вина обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні умисного вбивства ОСОБА_12 доведена повністю.

Дії ОСОБА_8 суд правильно кваліфікував за ч.1 ст.115 КК України, як умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Призначаючи покарання обвинуваченому суд правильно врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину та особу ОСОБА_8 , який за місцем проживання характеризується посередньо, протягом тривалого часу зловживав спиртними напоями, вів паразитичний спосіб життя, виявляє ознаки хронічного алкоголізму, будучи раніше судимим знову вчинив особливо тяжкий злочин, що є обтяжуючою покарання обставиною (рецидив злочину) і призначив покарання відповідно до вимог ст..65 КК України, що є необхідним і достатнім для його виправлення.

Підстав посилювати покарання, про що в своїй апеляції просить прокурор, колегія суддів апеляційного суду не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 409 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :
Вирок Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 23.12.2014 року залишити без змін, а апеляції захисників обвинуваченого ОСОБА_8 адвокатів ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , а також прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_11 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Головуючий
Судді