Справа №
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2007
року

Теребовлянський
районний суд Тернопільської області

в складі:
головуючого судді Бойка І.І.

при
секретарі Зіньковській
Н.Д.

з участю
прокурора Борисяка А.Я.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Теребовля кримінальну
справу про обвинувачення

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, уродженця та жителя м. АДРЕСА_1
українця, громадянина
України, освіта середня, неодруженого,
непрацюючого, раніше не судимого,

за ч. 1 ст.
122 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

10
квітня 2007 року біля 23 год.
ОСОБА_1. приїхав своїм автомобілем марки Москвич-2140, д.н.з. НОМЕР_1, до помешкання ОСОБА_2 що розташоване в АДРЕСА_1, у якому на той час знаходився ОСОБА_3, щоб вияснити із ним причину конфлікту, який виник між останнім та ОСОБА_1 9 квітня
2007 року. Викликавши ОСОБА_3.. із будинку ОСОБА_2 на вулицю, ОСОБА_1. на грунті особистих неприязних
відносин, почав сперечатися із ОСОБА_3.
з приводу попереднього конфлікту, що мав
місце 9 квітня 2007 року. Під час даної сварки ОСОБА_1., діючи умисно,
маючи на меті завдати фізичного болю та тілесних ушкоджень ОСОБА_3 кулаком руки наніс останньому один удар в
область нижньої щелепи, в результаті
чого ОСОБА_3. відчув сильний біль та обороняючись теж наніс удар рукою ОСОБА_1
в область обличчя, але тілесних
ушкоджень йому не спричинив. На цьому даний конфлікт був завершений. В
результаті вказаного удару ОСОБА_1 ОСОБА_3. отримав фізичний біль та тілесні
ушкодження у вигляді: перелому нижньої щелепи зліва, які згідно висновку судово-медичної
експертизи № 139 від 29 травня 2007 року відносяться до середньої тяжкості
тілесних ушкоджень за ознакою тривалого розладу здоров'я.

Сам
підсудній ОСОБА_1. свою вину у вчиненому визнав повністю, щиро розкаявся та пояснив, що 9 квітня 2007 року біля 23 год. він разом з
другом ОСОБА_3 їхав своїм автомобілем
Москвич-2140 і на перехресті у м.
Теребовля у невстановленому місці йому перейшов дорогу ОСОБА_3. ОСОБА_1.
звернув увагу останнього на це, в результаті
чого у них виникла словесна суперечка,
під час якої він вдарив ОСОБА_3. рукою в груди, а останній використав проти нього газовий
балончик. Наступного дня, 10 квітня 2007
року, він, дізнавшись,
що ОСОБА_3. може перебувати у ОСОБА_2
біля 23 год. поїхав
разом із ОСОБА_3 вказаним автомобілем до помешкання останнього. Після цього
попросив ОСОБА_3
викликати з будинку ОСОБА_3., що той

і зробив. Через деякий час з будинку ОСОБА_2 вийшов
ОСОБА_3., ОСОБА_2 та ОСОБА_4.
Привітавшись, почали розмовляти з
приводу вчорашнього конфлікту. Не дійшовши згоди, він правою рукою наніс ОСОБА_4 один удар в
обличчя, в результаті чого
останній, обороняючись, теж вдарив його в обличчя. Після цього вони
зловили один одного за руки і більше не билися.

Підсудній
ОСОБА_1. просить справу розглядати без дослідження письмових доказів та допиту
свідків так як погоджуюється з усіма фактичними обставинами справи.

Крім, визнання вини самим підсуднім ОСОБА_1, його вина доводиться іншими доказами, що маються в матеріалах кримінальної
справи, які в судовому засіданні не
досліджувалися, фактичні дані яких
підсудній не заперечує та не оспорює.

Оцінюючи
зібрані докази в їх сукупності, суд
вважає, що дії підсуднього ОСОБА_1, що виразились в заподіянні середньої тяжкості
тілесного ушкодження за ознакою тривалого розладу здоров'я, підпадають під ознаки ч. 1 ст.
122 КК України.

Обираючи
міру покарання підсудньому ОСОБА_1, суд
враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину,
особу підсуднього, його молодий
вік, те,
що повністю визнав свою вину та щиросердечно розкаявся у вчиненому, вперше притягується до кримінальної
відповідальності, шкоду потерпілому
повністю відшкодував, позитивно
характеризується по місцю проживання,
потерпілий просить не позбавляти волі підсуднього, а тому суд вважає можливим виправлення
підсуднього без відбування покарання, на
підставі ст. 75 КК України звільнивши його від відбування
призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.

Керуючись ст.
ст. 323, 324 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

Визнати
винним ОСОБА_1 у вчиненні злочину,
передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення
волі строком два роки.

На
підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_1 від
відбування призначеного покарання з випробуванням з однорічним іспитовим
строком та відповідно до ст. 76 КК України покласти на нього обов'язок
повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання.

Іспитовий строк
обчислювати з дня проголошення вироку.

Міру
запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу залишити попередню -
підписку про невиїзд з постійного місця проживання.

Вирок
може бути оскаржений до апеляційного суду Тернопільської області на протязі 15
діб через Теребовлянський районний суд.