АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 541/2182/13-к
Номер провадження 11-кп/786/542/14
Категорія: ч.2 ст.307, Т.З. (РЄС)
Головуючий у 1-й інстанції Альошина Н. М.
Доповідач ап. інст. Куліш В. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2013 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з
розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду Полтавської області
в складі:

головуючого судді:
Куліша В.М.

суддів: Кисіль
А.М., Нізельковської Л.В.

з секретарем
Журою Н.Л.

за участю прокурора:
Пархоменка А.

захисника
ОСОБА_2

обвинувачених ОСОБА_3,
ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві кримінальне
провадження за апеляціями
обвинуваченого ОСОБА_4 та у його
інтересах захисника ОСОБА_2,
обвинуваченого ОСОБА_3 на вирок
Миргородського міськрайонного суду
від 26 травня 2014 року, -

Цим вироком засуджені:

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець
с. Певью Усть-Вимського району
Республіка Комі, Росія, громадянин
України, із загально-середньою освітою,
не працюючий, не одружений, мешканець,
АДРЕСА_1, відповідно до ст. 89 КК України,
вважається таким, що не має судимості,

- за ч.2 ст. 307 КК України до
6(шести років) позбавлення волі з
конфіскацією всього майна, що є його
власністю.

- за ч.2 ст. 309 КК України до 2х
(двох) років позбавлення волі.

- за ч.1 ст. 317 КК України до
3х(трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 ч.1 КК України
за сукупністю злочинів шляхом
поглинення менш суворого покарання
більш суворим ОСОБА_3 визначено
остаточне покарання у виді позбавлення
волі на строк 6 (шість) років
позбавлення волі з конфіскацією всього
майна, що є його власністю.

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженець м.
Арарат, Вірменія, громадянин Вірменії,
з повною загально-середньою освітою, не
працюючий, не одружений мешканець
АДРЕСА_2, відповідно до ст. 89 КК України
не судимий,

- за ч.2 ст. 307 КК України до
6(шести років) позбавлення волі з
конфіскацією всього майна, що є його
власністю.

- за ч.2 ст. 309 КК України до 2х
(двох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 ч.1 КК України
за сукупністю злочинів шляхом
поглинення менш суворого покарання
більш суворим визначено ОСОБА_4
остаточне покарання у виді позбавлення
волі на строк 6 (шість) років
позбавлення волі з конфіскацією всього
майна, що є його власністю.

ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_7, уродженець і
мешканець АДРЕСА_3, громадянин України,
з неповною середньою освітою, не
одружений, студент ІІ курсу
Миргородського ПТУ 44, не судимий.

за ст. 307 ч.2 КК України, із
застосуванням ст. 69 КК України на 5
(п'ять ) років позбавлення волі.

На підставі ст. 104 КК України
ОСОБА_6 звільнений від відбування
покарання з випробуванням з іспитовим
строком 2 (два) роки з покладенням
обов'язків згідно ст. 76 КК України не
виїжджати за межі України на постійне
проживання без дозволу кримінально -
виконавчої інспекції, повідомляти
кримінально - виконавчу інспекцію про
зміну місця проживання чи навчання,
періодично з'являтися для реєстрації в
кримінально - виконавчій інспекції.

Вирішено питання щодо
речових доказів.

Згідно з вироком суду першої
інстанції, ОСОБА_3, ОСОБА_4 і
неповнолітній ОСОБА_6 визнані
винуватими у скоєнні злочинів за
наступних обставин.

В кінці жовтня на початку
листопада 2012 року в денну пору доби
обвинувачений ОСОБА_3, перебуваючи в
лісосмузі поблизу с. Кибинці
Миргородського району, на узбіччі
території, серед чагарників та бур'яну
виявив 10 кущів дикорослих рослин
коноплі та достовірно знаючи, що
виявлені ним рослини являються
нарковмісними, зрізав їх та в
полімерному пакеті переніс додому,
висушив, відділив окремо висушене
листя, цвіт та шляхом перетирання
подрібнив їх, незаконно виготовивши
наркотичний засіб, а отриману речовину
канабіс зберігав за місцем свого
проживання в домоволодінні своєї
матері за адресою: АДРЕСА_4.

В березні 2013 року, точної дати та
часу досудовим розслідуванням не
встановлено обвинувачений ОСОБА_3 за
місцем свого проживання з умислом,
направленим на створення сприятливих
умов для виготовлення і вживання
наркотичних засобів, саморобним
способом з підручних засобів з
полімерних матеріалів виготовив
декілька пристроїв для вживання
наркотичних засобів та в період часу з
квітня по травень 2013 року за місцем
свого проживання неодноразово надавав
своїм знайомим мешканцям с. Кибинці
Миргородського району ОСОБА_7, ОСОБА_8 і
ОСОБА_9 приміщення гаража та
забезпечував їх пристроєм для вживання
наркотичних засобів. За вищевказаною
адресою останні вживали наркотичні
засоби та безперешкодно перебували в
приміщенні у стані наркотичного
спяніння.

18.04.2013 року приблизно о 15.20 год.
обвинувачений ОСОБА_3, перебуваючи за
місцем свого проживання, а саме вдома в
гаражі, переслідуючи мету незаконного
збагачення, незаконно збув ОСОБА_10
канабіс, маса якого в перерахунку на
суху речовину становила 6,102 грам, за що
отримав грошові кошти в сумі 70 гривень.

22.03.2013 року приблизно о 17.00 год.
обвинувачений ОСОБА_4 в с. Кибинці
Миргородського району, перебуваючи в
салоні автомобіля ВАЗ 2106, незаконно
збув ОСОБА_11 наркотичний засіб канабіс,
маса якого в перерахунку на суху
речовину становить - 3,936 грам,
розрахувавшись ним за проїзд.

21.05.2013 року близько 10 год. 20 хв.,
обвинувачений ОСОБА_4, діючи за
попередньою змовою групою осіб спільно
з неповнолітнім ОСОБА_6, з метою збуту
наркотичного засобу заздалегідь по
телефону домовились про зустріч з
ОСОБА_10 недалеко від
домогосподарства, розташованого по
АДРЕСА_5 на території чагарників
поблизу водоймища, де разом з ОСОБА_6 за
100 гривень збули ОСОБА_10 особливо
небезпечний наркотичний засіб -
канабіс, маса якого в перерахунку на
суху речовину становить 2,770 грам.

03.06.2013 року приблизно о 10.00 год.
обвинувачений ОСОБА_4, діючи за
попередньою змовою групою осіб спільно
з неповнолітнім ОСОБА_6 домовились про
зустріч з ОСОБА_10 та про збут йому
наркотичного засобу канабісу.

На виконання цієї домовленості ОСОБА_4
та неповнолітній ОСОБА_6прибули на
зустріч з ОСОБА_10 у раніше обумовлене
місце в АДРЕСА_5, де ОСОБА_6 за 300 гривень
передав ОСОБА_10 особливо небезпечний
наркотичнй засіб - канабіс, маса якого в
перерахунку на суху речовину становить
5,2298 грам. За участь у збуті
наркотичного засобу ОСОБА_4 отримав
від ОСОБА_6 паперовий згорток з
особливо небезпечним наркотичним
засобом - канабісом, маса якого в
перерахунку на суху речовину становить
- 6,916 грам та зберігав при собі для
власного вживання без мети збуту до
моменту виявлення та вилучення під час
проведення його затримання.

28.05.2013 року біля 16.20 год.
неповнолітній ОСОБА_6, перебуваючи
поблизу домогосподарства,
розташованого по АДРЕСА_5 на
території чагарників поблизу
водоймища збув за 350 гривень ОСОБА_10
особливо небезпечний наркотичний
засіб - канабіс, маса якого в
перерахунку на суху речовину становить
10,926 грам.

Суд визнав недоведеним
обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні
злочину передбаченого ч.2 ст.310 КК
України по факту посіву, вирощування та
догляду коноплі в кількості більше 50
рослин.

Як вказав суд у мотивувальній
частині вироку, надані в цій частині
обвинувачення органами досудового
слідства докази не спростовують
доводів обвинуваченого ОСОБА_3, що
виявлені рослини за межами
батьківського домоволодіння є
дикоростучими, та що він їх не
доглядав.

В апеляціях:

- обвинувачений ОСОБА_4 та у його
інтересах захисник ОСОБА_2 ставлять
питання про скасування вироку
місцевого суду і закриття
кримінального провадження з тих
підстав, що висновки суду не
відповідають фактичним обставинам
справи. Суд безпідставно не взяв до
уваги докази, які могли вплинути на
його висновки, вирок обґрунтований
суперечливими доказами, суд допустив
істотні порушення норм кримінального
процесуального закону. Зокрема, суд
привів у вироку докази не розкривши їх
змісту. В судових дебатах слово
прокурору надавалося двічі, докази в
судовому засіданні досліджувалися
лише шляхом їх оголошення. Він став
жертвою організованої провокації з
боку правоохоронних органів, що
рішенням Єропейського суду з прав
людини за подібною справою визнано
порушенням прав особи. Обставини
злочину, які інкриміновані ОСОБА_4 та
викладені в обвинувальному акті, є
неконкретними, чим порушено право
обвинуваченого на захист, судом
порушено процесуальний закон при
проведенні відео конференції з участю
свідка ОСОБА_10 останній був негласним
агентом міліції та одночасно виступав
під іменем ОСОБА_11, з огляду на це
правоохоронні органи не забезпечили
явку його до суду для допиту, судовий
процес вівся з обвинувальним ухилом,
однобічно та упереджено;

- обвинувачений ОСОБА_3 також
прохав скасувати вирок, так як його
вина у вчиненні інкримінованих
злочинів не доведена, докази на які
покликалася сторона обвинувачення,
зібрані з порушенням процесуального
закону, які до того ж є суперечливими,
показання свідків, на які покликається
суд у вироку, не можуть братися до
уваги, так як вони є наркозалежними
особами і діяли під впливом
правоохоронних органів. При обшуку у
нього не було вилучено грошей, за які
він за версією обвинувачення продав
наркотики, не було виявлено у нього і
наркотичних засобів;

Обвинувачений ОСОБА_6 та інші
учасники процесу вирок не оскаржували,
прокурори Безмаль О.В. і Корсун В.С.
свою апеляцію відкликали.

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, пояснення
обвинувачених ОСОБА_3, ОСОБА_4 та
захисника останнього - адвоката ОСОБА_2
на підтримання поданих апеляцій,
міркування прокурора Лимара А.О., який
пропонував вирок місцевого суду
залишити без змін, перевіривши
матеріали справи і доводи апеляції,
колегія суддів апеляційного суду
знаходить, що апеляції задоволенню не
підлягають з наступних підстав.

Винність ОСОБА_3, ОСОБА_4 у
вчиненні злочинів, за які вони
засуджені, доведено матеріалами
провадження, що досліджувалися судом у
судовому засіданні, та докази з якого
приведені у вироку. По суті фактичні
обставини справи, в цілому, визнали у
судовому засіданні і самі
обвинувачені, показання яких приведені
у вироку та зафіксовані технічними
засобами перебігу судового процесу.

Зокрема, у судовому засіданні
ОСОБА_3 визнав, що збував свідку ОСОБА_10
канабіс, стверджуючи, що грошей від
нього за це не брав. Він також визнав, що
давав курити свідку ОСОБА_7, але грошей
за це від нього також не брав. Водночас
ОСОБА_3 заперечував надання іншим
особам приміщення для вживання
наркотичних засобів.

Обвинувачений ОСОБА_4, також
визнав, що приймав участь у збуті
наркотичних засобів (коноплі) 22.03, 22.05,. а
також був присутній, тоді як це робив
неповнолітній ОСОБА_6 3.06.2013 року

Доводи ж сторони захисту про
провокативні дії правоохоронних
органів, що схилили обвинувачених до
участі в збуті наркотичних засобів, є
безпідставними.

Так, із наданих органами досудового
слідства та досліджених у судовому
засіданні протоколів контролю за
вчиненням злочину та проведення
негласних слідчих (розшукових) дій щодо
аудіо- відеоконтролю особи проведених
за постановами слідчого судді від
29.03.,15.04. та 23.05. 2014 року стосовно ОСОБА_4,
ОСОБА_3 та ОСОБА_6 (а.с. 45-51 т.2), (110-126 т.3),
(а.с.98-109 т.4) вказують на те, що ОСОБА_3,
ОСОБА_4, а також ОСОБА_6 займалися
незаконним обігом наркотичних засобів,
а саме: зі змісту розмов за участю
ОСОБА_3 видно, що до нього неодноразово
зверталися різні особи з питання
отримати можливість покурити та
придбати «трави», подібні розмови він
вів і з ОСОБА_4. Вбачається, що
неповнолітній ОСОБА_6 вів розмови про
збут наркотичних засобіві з кількома
різними особами.

Отже, прослухані телефонні
розмови вказують про причетність
вказаних обвинувачених до збуту
небезпечного наркотичного засобу
канабісу, що мало місце неодноразово і
іншим особам, а не лише ОСОБА_10.

Про те, що ОСОБА_3 надавав приміщення
для вживання наркотичних засобів, а
також збував їх (пригощав) у судовому
засіданні підтвердили свідки ОСОБА_8,
ОСОБА_7, ОСОБА_13

З приведених доказів видно, що у
правоохоронних органів було достатньо
підстав підозрювати ОСОБА_3 у
розповсюдженні наркотичних засобів та
пов'язаності його дій з обвинуваченим
ОСОБА_14, а останнього з неповнолітнім
ОСОБА_6. Тому з метою викриття вказаних
осіб в наркоторгівлі було проведено
оперативні закупівлі наркотичних
засобів, що не носило характеру
підбурювання до вчинення злочину.
Проведення кількох оперативних
закупівель вочевидь викликалося
необхідністю, для виявлення кількох
осіб та їх взаємодії між собою, що в
решті решт знайшло підтвердження у
судовому засіданні.

Про те, що ОСОБА_3 збирав у себе «кубло»
наркоманів, надаючи їм приміщення,
пристосування та наркотичні засоби,
підтвердив знайомий останнього свідок
ОСОБА_8. Там же бував і обвинувачений
ОСОБА_4.

Свідок ОСОБА_15, який є знайомим
обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4,
показав суду, що в середині березня
2013р. він був присутнім в с. Кибинці і
бачив, як ОСОБА_4 передав водієві пакет
з зеленою речовиною, чи брав він гроші
не бачив, але після цього через деякий
час той йому розповів, що продав
коноплю за 40грн., яку брав у ОСОБА_3.

Показання названого свідка
повністю узгоджуються і з показаннями
свідка ОСОБА_10. Останній засвідчив, що
у березні 2013 року він випадково
познайомився з ОСОБА_4 коли підвозив
того автомобілем до с. Кибинців,
останній в розрахунок передав йому
пакет з канабісом та запропонував
звертатися до нього у випадку
необхідності придбати ще, надавши йому
номер телефону. Після цього він
повернувся в Миргород та здав
наркотичні засоби в міліцію,
погодившись після цього співпрацювати
з ними для виявлення збувачів
наркотиків. В подальшому він через
ОСОБА_4 познайомився з ОСОБА_3, який
запропонував придбати у нього
наркотики, а 18.04 2013 р. збув йому
подрібнене листя коноплі. ОСОБА_4
також познайомив його і з
неповнолітнім ОСОБА_6, як особою, що міг
продати наркотичні засоби. Після цього
ОСОБА_4 кілька разів дзвонив йому та
пропонував наркотичні засоби. 21 травня
за його участі придбав у ОСОБА_6
канабіс. Таким же чином він придбав у
нього канабіс і 3.06. 2013 року. Свідок
засвідчив, що він лише один раз придбав
наркотичний засіб у неповнолітнього
ОСОБА_6 - 28 травня. Всі інші рази він
підтримував зв'язки з ним через ОСОБА_4.

Приймаючи показання свідка
ОСОБА_10, як достовірні, суд першої
інстанції обгрунтовано виходив із
того, що вони узгоджуються із
показаннями інших свідків,
підтверджуються складеними органами
досудового слідства процесуальними
документами та доказами, здобутими в
установленому порядку при проведенні
негласних слідчих дій.

Убачається, що допит свідка
ОСОБА_10 було проведено з дотриманням
вимог ст.336 КПК України за ініціативою
суду у режимі відеоконференції з
метою забезпечення безпеки цієї особи,
оскільки він дав згоду на
співробітництво з правоохоронними
органами з метою викриття осіб, які
займалися наркоторгівлею. Як видно, ні
з боку захисту, ні від інших учасників
кримінального провадження зауважень з
приводу проведення цієї процесуальної
дії не було.

Таким чином, органами
досудового слідства було встановлено
роль кожного із обвинувачених у
розповсюдженні наркотичних засобів. Та
обставина, що органами досудового
слідства по епізоду придбання
наркотичного засобу у обвинуваченого
ОСОБА_4 18.04.2013 року було інкриміновано
останньому, як збут гр-ну ОСОБА_16, тоді
коли фактично наркотичний засіб
придбав ОСОБА_10 не впливає на
доведеність вини обвинуваченого та
кваліфікацію його дій , за ч.2 ст.307 КК
України.

Не впливає на кваліфікацію дій ОСОБА_4 і
та обставина, що по епізодах від 21
травня та 3 червня 2013 року при збуті
наркотичного засобі ОСОБА_10 канабіс
передавався неповнолітнім ОСОБА_6, та
ним же отримувалися гроші. Із
встановлених фактичних обставин і
досліджених доказів видно, що ОСОБА_4
приймав участь у такому збуті шляхом
ведення переговорів та зведення сторін
в процесі угоди, при цьому очевидно, що
між ОСОБА_4 і неповнолітнім ОСОБА_6
існував відповідний зговір на збут
наркотичних засобів саме удвох.

Судом також правильно кваліфіковані
дії ОСОБА_4 за ч.2 чт 309 КК України по
епізоду придбання ним у ОСОБА_6. та
зберігання особливо небезпечного
наркотичного засобу 3 червня 2013 року у
кількості 6,916 гр., оскільки досліджені
судом докази, у тому числі і відеозапис
оперативної зкупівлі, свідчать про те,
що після збуту ними канабісу ОСОБА_10
неповнолітній окремо відділив ОСОБА_4
частину вказаного засобу.

Обґрунтовано, на підставі досліджених
судом доказів у тому числі і показань
обвинувачених, судом кваліфіковані
дії за ч. 1 ст.317 та ч.2 ст. 307 КК України
ОСОБА_3, оскільки судом беззаперечно
було встановлено, що він неодноразово
надавав приміщення для незаконного
вживання наркотичних засобів та після
цього 22 березня 2013 року збув особливо
небезпечний наркотичний засіб.

Судом правильно не були прийняті до
уваги показання неповнолітнього
ОСОБА_6 про нібито збут ним наркотичних
засобів за пропозицією невідомого
йому працівника міліції, на що у вироку
приведені відповідні мотиви. Більше
того із матеріалів справи, а також
показань обвинувачених ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 видно, що перші епізоди
незаконного обороту наркотичних
засобів вони вчинили без
неповнолітнього, після чого ОСОБА_4
познайомив з ним ОСОБА_10. Тобто
оперативна закупівля наркотичних
засобів у нього була проведена після
отримання інформації від ОСОБА_4.

Убачається, що при розслідуванні
та розгляді кримінального провадження
судом першої інстанції були
забезпечені права сторін учасників
судового провадження та в цілому були
дотримані вимоги кримінального
процесуального закону. Докази
досліджувалися з забезпеченням
об'єктивності та всебічності,
відповідно до вимог Кримінального
процесуального кодексу України, та з
цього приводу зауважень і клопотань
від учасників процесу, у тому числі й
захисту, не надходило. Вирок суду
відповідає вимогами ст.ст. 373,374 КПК
України, при цьому у ньому викладена
фабула обвинувачення, яке було
встановлено у судовому засіданні,
наведені та розкриті докази, які його
підтверджують, наведені мотиви обраної
кваліфікації та застосування міри
покарання.

Доводи захисту про нібито
порушення процесуального закону при
проведенні судового засідання після
судових дебатів 21 травня, що виразилося
у проведенні повторного допиту
матері неповнолітнього ОСОБА_6,
представника служби у справах
неповнолітніх, та наданні слова у
судових дебатах повторно прокурору, не
відповідає дійсності. Як видно із
журналів судового провадження та
технічних записів фіксування судового
процесу, 21 травня судове засідання не
відбувалося. Зокрема, судові дебати
відбулися 28 квітня та після перерви
продовжилися 16 травня зі з'ясування
головуючою наявності учасників
процесу та виступів законного
представника неповнолітнього,
представників кримінальної міліції у
справах неповнолітніх та служби дітей
у справах неповнолітніх. При цьому
головуюча звертала увагу виступаючих
на необхідності висвітлення питань
виховання неповнолітнього ОСОБА_6 та
можливості його перевиховання. Після
закінчення таких виступів, головуюча
помилково надала слово прокурору,
однак ні він, ні будь хто інший не
виступав, так як з нагадування
секретаря судового засідання,
обвинуваченим було надано право на
звернення до суду з останнім словом.
Таким чином апеляційний суд не вбачає
істотних порушень з боку головуючої
законних прав сторін та обвинувачених.

Надуманим є і твердження захисника про
ведення головуючою судового процесу з
обвинувальним ухилом та упереджено.
Його доводи з цього приводу не
підтверджуються інформацією, яка
міститься на технічних носіях
фіксування судового процесу

Не заслуговують на увагу і доводи
захисника, що дії органів досудового
слідства та рішення суду щодо
винуватості обвинувачених, зокрема,
ОСОБА_17 суперечить рішенню
Європейського суду з прав людини
"Тейкшейр де Кастро проти Португалії"

Покликаючись у своїй апеляції на
Рішення Європейського суду з прав
людини "Тейкшейр де Кастро проти
Португалії" від 9 червня 1998 року,
захисник засудженого ОСОБА_2 не звернув
увагу на те, що вказаним рішенням
визнано допустимим втручання
негласних агентів, що провокували збут
наркотичних засобів за умови наявних
доказів того, що особа і без їх
втручання вчинила б такі злочини.
Оскільки у матеріалах справи, які
досліджувалися судом, є докази про
вчинення ОСОБА_4 а також ОСОБА_3
кримінальних правопорушень незалежно
від проведення негласних слідчих дій
працівників міліції, а досудове
слідство та судовий розгляд були
проведені відповідно до вимог
процесуального закону та з
забезпеченням прав обвинувачених, тому
колегія суддів апеляційного суду не
вбачає в цьому прорушень ст.6 Конвенції.

При призначенні покарання
обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_4, суд
виходив із вимог ст. 65 КК України,
врахував ступінь тяжкості вчинених
ними злочинів, конкретні обставини
справи, а також особу підсудних, які в
цілому позитивно характеризуються за
місцем проживання а ОСОБА_14 - і
навчання. А тому обґрунтовано обрав їм
мінімальне покарання передбачене
законом.

Таким чином розслідування, яке
проводилося органами досудового
слідства та розгляд кримінального
провадження у судовому засіданні
проводилося відповідно до вимог
Кримінального процесуального кодексу
України, докази досліджувалися з
участю сторін з забезпеченням
об'єктивного їх дослідження і
всебічності та за їх результатом судом
зроблено правильні висновки про
вчинення обвинуваченими вище названих
кримінальних правопорушень, а тому
підстав для скасування вироку як
стосовно обвинуваченого ОСОБА_3, так і
стосовно ОСОБА_4 колегія суддів
Апеляційного суду Полтавської області
не вбачає.

Виходячи з наведеного, керуючись
ст.ст. 404,405 КПК України, колегія суддів
Апеляційного суду Полтавської області.
-

Ухвалила:

Апеляції обвинуваченого ОСОБА_4 та у
його інтересах захисника ОСОБА_2,
обвинуваченого ОСОБА_3 залишити без
адоволення, а вирок Миргородського
міськрайонного суду від 26 травня 2014
року, стосовно ОСОБА_4 та ОСОБА_3 - без
змін.

Судді:

Куліш В.М. Кисіль
А.М. Нізельковська Л.В.