АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД КІРОВОГРАДСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 11а - 32 2008
р. Головуюча у суді І
інстанції Брегей Р.І.
ч. 1 КК Доповідач у суді ІІ інстанції Петрова І.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2008 року. Колегія суддів судової палати
у кримінальних справах
апеляційного суду Кіровоградської області
у складі :

головуючого - судді Медведенка Ю.С.,

суддів Петрової І.М., Поступайло
Н.І.,

за участю прокурора Байдак А.В.,

захисника-адвоката
ОСОБА_1

розглянула
у відкритому судовому засіданні у м. Кіровограді кримінальну справу за апеляціями засудженого ОСОБА_2 та в його
інтересах захисника ОСОБА_1 на вирок Компаніївського районного
суду від 15 листопада 2007 року,
яким

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7, уродженця с. Просмачі Брамінського
району Гомельської області р. Бєларусь, громадянина України, з початковою
освітою, пенсіонера, вдівця, проживаючого по АДРЕСА_1, не судимого,

засуджено за ст. 115 ч. 1 КК України до 8 років позбавлення
волі.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь
потерпілої ОСОБА_3 у
відшкодування матеріальної шкоди
2147,24 грн., у відшкодування
моральної шкоди - 20 000 грн.

Вироком суду ОСОБА_2 визнано
винним у тому,
що 9 січня 2007 року в період
часу з 18-00 год. до 20-00 год., в його домоволодінні, розташованому по
АДРЕСА_1, під час вживання алкогольних напоїв між ним та потерпілим ОСОБА_4
виникла сварка з приводу того, що останній вимагав у ОСОБА_2 кошти для
придбання алкогольних напоїв.

Знаходячись
в стані алкогольного сп'яніння ОСОБА_4 ударив ногою у груди ОСОБА_2, після чого
у останнього виник умисел направлений на позбавлення життя ОСОБА_4

ОСОБА_2 вийшов з кімнати, в котрій розпивали алкогольні напої, та зайшов у
веранду домоволодіння, де взяв сокиру, після чого повернувся в кімнату та
завдав різними частинами згаданого знаряддя вчинення злочину 17 ударів в
ділянки голови і ніг останнього, від отримання яких потерпілий помер у
домоволодінні підсудного.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 11 від 08.02.2007 року,
отримані тілесні ушкодження ОСОБА_4 відносяться до категорії тяжких тілесних
ушкоджень, небезпечних для життя у момент спричинення, та знаходяться в прямому
причинно-наслідковому зв'язку з його смертю.

В апеляційних скаргах:

- захисник ОСОБА_1 в інтересах
засудженого просить скасувати вирок Компаніївського районного суду від 15
листопада 2007 року та постановити новий вирок перекваліфікувавши дії ОСОБА_2
на ст. 118 КК України і призначити йому відповідне покарання та зменшити розмір
стягнення грошової компенсації на відшкодування моральної шкоди;

- засуджений ОСОБА_2 просить пом'якшити йому покарання, мотивуючи тим, що
він щиро розкаявся у вчиненому та є пенсійного віку.

Заслухавши доповідача, прокурора, яка
просила залишити вирок без зміни,
засудженого ОСОБА_2 та в його інтересах адвоката, перевіривши матеріали
справи та обговоривши
доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає,
що задоволенню вони не підлягають, виходячи з наступного.

Висновки районного суду про те, що ОСОБА_2 вчинив умисне
вбивство ОСОБА_4 ґрунтуються на сукупності
достовірних і узгоджених
між собою доказів, а тому його дії правильно кваліфіковано за ст. 115 ч.
1 КК України.

Доводи захисника про те, що ОСОБА_2 вчинив умисне вбивство при перевищенні
меж необхідної оборони спростовуються показаннями засудженого, потерпілої,
свідків та іншими доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Так, допитаний в судовому засіданні засуджений ОСОБА_2, не визнаючи себе
винним у вчиненні умисного вбивства потерпілого ОСОБА_4, не заперечував того,
що він спричинив останньому тілесні ушкодження сокирою в ділянки голови та ніг.
Пояснив, що, наносячи тілесні ушкодження захищався, оскільки ОСОБА_4,
заподіявши ногою удар в груди, погрожував
йому позбавленням життя.

Допитаний на досудовому слідстві в якості підозрюваного та обвинуваченого
ОСОБА_2 показав, що відразу як ОСОБА_4 його вдарив, він пішов в коридор та взяв
сокиру для того щоб вбити ОСОБА_4 бо подумав, що той його вб'є. Коли знову
повернувся в кімнату з сокирою, то ОСОБА_4 знову кинувся битися, після чого він
вдарив його обухом сокири в правий висок голови. ОСОБА_4 впав на підлогу
головою в сторону ліжка, він підійшов до нього та ще близько 10 разів вдарив
обухом сокири його в область голови. Також, коли ОСОБА_4 напочатку
намагався піднятися, то він вдарив його
сокирою по лівій нозі в область коліна, щоб ОСОБА_4 підвестися (а.с. 30,123).

Об»ективно показання ОСОБА_2 підтверджуються висновком експерта № 10 від
10.01.2007 року, з якого вбачається що тілесні ушкодження в області голови
могли бути спричинені сокирою, неменше ніж від 17 травмуючих дій та знаходяться
в прямому причинно-наслідковому зв'язку зі смертю. Тілесних ушкоджень, які б свідчили про боротьбу чи
самооборону не виявлено (а.с. 75).

Згідно висновку судово-медичного
експерта від 10.01.2007 року встановлено, що при обстеженні ОСОБА_2 тілесних
ушкоджень не виявлено (а.с. 81).

Про наявність умислу у засудженого на позбавлення життя потерпілого
свідчить велика кількість ударів, які були нанесені в область голови, тобто
життєво-важливий орган людини, після падіння потерпілого на підлогу, тобто
після припинення будь-яких його дій, що не викликалось необхідністю захисту
свого життя засудженим.

Призначаючи
засудженому покарання, районний суд в повній мірі врахував, що
ОСОБА_2 вчинив умисний,
особливо тяжкий злочин
в стані алкогольного
сп'яніння, внаслідок чого
загинула людина, але
врахував і те,
що засуджений вперше
притягається до кримінальної
відповідальності, визнав свою
вину і щиро розкаявся у вчиненому, сприяв розкриттю злочину і позитивно
характеризується.

При цьому районний суд обґрунтовано
не взяв до уваги доводи захисту про те, що причиною, яка змусила засудженого
взятись за сокиру, була зухвала та агресивна поведінка ОСОБА_4 відносно
ОСОБА_2, оскільки в матеріалах справи відсутні дані про це, а тому
обґрунтовано дійшов висновку
про можливість його
виправлення в місцях
позбавлення волі в призначений
строк.

Цивільний позов про відшкодування потерпілому матеріальної і моральної
шкоди суд вирішив
відповідно до матеріалів справи, ступеня
вини ОСОБА_2 та
вимог цивільного
законодавства.

Підстав для зміни
вироку і пом'якшення
засудженому покарання колегія
не вбачає.

З урахуванням викладеного, керуючись
ст. 362, 366 КПК України, колегія
суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги засудженого ОСОБА_2 та в його інтересах
адвоката-захисника ОСОБА_1 залишити
без задоволення, а вирок
Компанійського районного
суду від 15 листопада 2007 року щодо ОСОБА_2 -
без зміни.

Судді: