Справа № 639/4643/14-к
1-кс/639/503/14
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2014 року м.Харків
Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , заарештованого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові заяву заарештованого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ківшарівка Куп`янського району Харківської області, із середньою освітою, не одруженого, раніше неодноразово судимого, який мешкає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого вироком Московського районного суду м. Харкова від 19.11.2013 року за ч.2 ст.187 КК України до семи років позбавлення волі з конфіскацією майна, про перевірку підстав тримання під вартою,
встановив :
27.05.2014 року до суду з Харківського слідчого ізолятора надійшла заява ОСОБА_4 щодо перевірки слідчим суддею підстав його тримання під вартою.
Свою заяву ОСОБА_4 , обґрунтовує тим, що він незаконно тримається під вартою в зазначеній вище установі, оскільки двічі 31.10.2012 року та 03.11.2012 року він був затриманий співпрацівниками МВС за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України. 05.11.2012 року йому незаконно Московським районним судом м. Харкова була обрана міра запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строк дії якої сплинув 31.12.2012 року. Крім того, в процесі розгляду Московським районним судом м. Харкова кримінальної справи відносно нього за обвинуваченням у вчиненні злочину передбаченого ст.187 КК України, судом не вирішувалось питання щодо продовження відносно нього строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Вироком суду від 19.11.2013 року вказаний запобіжний захід відносно нього до набрання вироком чинності залишений без змін. За таких обставин ОСОБА_4 вважає, що перебуває під вартою в умовах слідчого ізолятора незаконно.
В судовому засіданні ОСОБА_4 підтримав вимоги викладені у скарзі та просив її задовольнити.
Представник Харківського слідчого ізолятора - установи де ОСОБА_4 тримається під вартою в судове засідання не з`явився, надав до суду документи, на підставі яких ОСОБА_4 тримається під вартою, про причини неявки суд не повідомив.
Прокурор в судовому засіданні проти задоволення заяви ОСОБА_4 заперечував.
Суд, вислухавши пояснення осіб учасників процесу, дослідивши матеріали справи та надані представником Харківського слідчого ізолятора матеріали особової справи ОСОБА_4 , на підставі яких останній тримається під вартою, приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч.2 ст. 206 КПК України, якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.
При розгляді вищезазначеної заяви судом було встановлено, що постановою Московського районного суду м. Харкова від 05.11.2012 року відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, обрано мірою запобіжного заходу тримання під вартою в СІЗО м. Харкова.
Згідно п.9 «Перехідних Положень» КПК України (2012р.), запобіжні заходи, арешт майна, відсторонення від посади, застосовані під час дізнання та досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, продовжують свою дію до моменту їх зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.
Відповідно до вимог ст. 156 КПК України (1960 р.), тримання під вартою під час досудового розслідування не повинно тривати більше двох місяців.
Строк тримання під вартою обчисляються з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, - з моменту затримання.
З наданих суду матеріалів вбачається, що ОСОБА_4 вироком Московського районного суду м. Харкова від 19.11.2013 року визнаний винним та засуджений за ч.2 ст.187 КК України до семи років позбавлення волі з конфіскацією майна. Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 залишений без змін у вигляді тримання під вартою. Строк відбування покарання рахується з 31.10.2012 року, вирок суду чинності не набрав.
Станом на час розгляду заяви, кримінальна справа відносно ОСОБА_4 перебуває в провадженні Апеляційного суду Харківської області, розгляд апеляцій призначено на 12.06.2014 року.
Таким чином, суд вважає, що тримання слідчо заарештованого ОСОБА_4 під вартою у Харківському слідчому ізоляторі у період з 05.11.2012 року по теперішній час є законним, підстав для звільнення останнього з - під варти не вбачається.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 206, 372 КПК України (2012 р.), «Перехідними Положеннями» КПК України, ст.156 КПК України (1960 р.), слідчий суддя,
ухвалив:
У задоволені заяви заарештованого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про звільнення з - під варти у зв`язку з закінченням передбаченого законом строку тримання під вартою - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня її проголошення, ОСОБА_4 , який перебуває під вартою у той же строк з моменту отримання копії ухвали.

Слідчий суддя: ОСОБА_1