Провадження №11-кп/772/297/2015 Категорія: крим.
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 липня 2015 рокум. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:
головуючого ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі: ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6

потерпілої ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

адвоката ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці кримінальне провадження № 0002714 за апеляційними скаргами: обвинуваченого ОСОБА_8 та в його інтересах адвоката ОСОБА_9 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 10 квітня 2014 року, яким

ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Мала Виска Кіровоградської

області, гр. України, з неповною середньою освітою,

одружений, не працюючий, житель

АДРЕСА_1 , раніше судимого: - 13.07.2001

року Вінницьким районним судом Вінницької області за

ст.229-6ч.1 КК України до 2 років позбавлення волі, з

відстрочкою виконання вироку на 1 рік, зі штрафом

340грн.; - 23.07.2002 року Староміським районним судом

м. Вінниці за ст.309ч.1 КК України до 2 років 6 місяців

позбавлення волі; - 5.04.2007 року Староміським

районним судом м. Вінниці за ст. 185ч.3 КК України до 3

років 6 місяців позбавлення волі з іспитовим строком на 3

роки; - 28.03.2008 року Жмеринським районним судом

Вінницької області за ст.185ч.3, 71 КК України до 6 років

позбавлення волі. 23.12.2011 року постановою

Вінницького районного суду Вінницької області

звільнений умовно-достроково на 1 рік 10 місяців 7 днів,

засуджений за ст. 186ч.2 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Жмеринського районного суду Вінницької області від 28.03.2008 року та остаточно призначено ОСОБА_8 покарання - 6 років позбавлення волі.

В с т а н о в и в:
Відповідно до вироку суду, 4 серпня 2013 року приблизно о 19 годині 30 хвилин, ОСОБА_8 , перебуваючи на території лікарні «Центру матері і дитини» , який розташований по вул. Маяковського, 138 в м. Вінниці, з метою відкритого викрадення чужого майна, з шиї раніше йому незнайомою ОСОБА_7 зірвав золотий ланцюжок 585 проби масою 13.07грама, вартістю 3510.72грн., з яким втік з місцю злочину.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить скасувати вирок суду відносно нього та направити справу на новий судовий розгляд. На його думку, суд дав невірну оцінку фактичним обставинам справи, поклавши в основу вироку суперечливі покази потерпілої ОСОБА_7 .

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_9 просить скасувати вирок суду та провадження відносно ОСОБА_10 закрити. Досудовим слідством порушено право ОСОБА_8 на захист. У в`язку з цим, суд безпідставно взяв до уваги результати слідчого експерименту за участю ОСОБА_8 . Не доведено, що ОСОБА_8 зірвав з шиї потерпілої золотий ланцюжок. По справі відсутні докази того, що ланцюжок виготовлений із золота, його дійсна вартість та вага.

Заслухавши доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_8 та його адвоката ОСОБА_9 , які підтримали свої апеляційні скарги, прокурора ОСОБА_6 та потерпілої ОСОБА_7 щодо законності судового рішення, перевіривши доводи апеляційних скарг та матеріали кримінального провадження, частково повторно дослідивши обставини, встановлені від час кримінального провадження, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_8 у скоєні грабежу відносно ОСОБА_7 , тобто у вчинені злочину, передбаченого ст. 186ч.2 КК України за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованим та відповідає фактичним обставинам справи і підтверджуються наявними у справі доказами, в їх сукупності. Зокрема, показами потерпілої ОСОБА_7 , з яких вбачається, що грабіж відносно неї скоїв циган, якого вона добре запам`ятала в лице. Ним виявився ОСОБА_8 . Після грабежу вона звернулась до циганки, до помешкання якої забіг ОСОБА_8 щоб та допомогла повернути ланцюжок. Остання пообіцяла. Ланцюжок їй повернули працівники міліції, а дружина обвинуваченого дала їй 1000грн., тому будь-яких матеріальних претензій вона до ОСОБА_8 , не має; показами свідка ОСОБА_11 циганки по національності, яка підтвердила факт звернення до неї потерпілої ОСОБА_7 в день скоєння злочину. Суду пояснила, що через 2-3 години після цієї розмови, невідомі особи підкинули їй золотий ланцюжок, який вона передала працівникам міліції. Вина ОСОБА_8 в скоєнні грабежу також підтверджується оголошеними та дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами, які теж лягли в основу обвинувального вироку, зокрема, протоколами слідчих дій, в тому числі протоколом пред`явлення особи для впізнання, протоколом пред`явлення речей для впізнання, та відповідними заявами.

В своїй апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 звертає увагу на те, що місцевий суд помилково поклав в основу вироку суперечливі покази потерпілої ОСОБА_7 та не звернув увагу, що золотий ланцюжок їй було повернуто свідком ОСОБА_11 . Крім того, в своїх поясненнях вказував, на відсутність доказів того, що ланцюжок потерпілої є золотим, не відома його вага та вартість. Вважає також, що відносно нього було порушено право на захист, оскільки він є циганом, без будь-якої освіти, тому не розумів значення слідчих дій, зокрема, слідчого експерименту за його участю.

В своїй апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_8 також вважає, що відносно останнього було порушено право на захист, оскільки обвинувачений є циганом, не вміє читати та писати. Крім того, поставив під сумнів той факт, що саме цей ланцюжок було викрадено у ОСОБА_7 , адже досудовим слідством не було встановлено, з якого металу він виготовлений, яка його вага. Безпідставно судом взято до уваги довідку Національного банку України, що лягла в основу визначення вартості ланцюжка. Також зазначає, що вина ОСОБА_8 базується тільки на показах потерпілої ОСОБА_12 , яка мала всі підстави оговорити обвинуваченого. Просить вирок скасувати, провадження по справі закрити.

Для об`єктивного розгляду питань, які висвітлені в апеляційних скаргах, судом апеляційної інстанції було повторно частково досліджено обставини, встановлені від час кримінального провадження, зокрема, був допитаний слідчий ОСОБА_13 , призначені відповідні експертизи.

Проаналізувавши зібрані докази по справі у їх сукупності, суд апеляційної інстанції приходить до наступного.

Саме ОСОБА_8 , а не інша особа, скоїв грабіж відносно ОСОБА_7 . Суд правомірно поклав в основу обвинувачення її покази. Обвинувачений ОСОБА_8 та його адвокат голослівно заявляють, що у потерпілої ОСОБА_7 були підстави оговорити ОСОБА_8 , не приводячи при цьому жодного аргументу на свою користь. Покази ОСОБА_14 об`єктивно узгоджуються з показами свідка ОСОБА_11 , та алгоритмом послідуючих подій, що призвело до повернення ланцюжка потерпілій. В цьому сенсі необхідно звернути увагу на покази обвинуваченого ОСОБА_8 , які суд оцінив критично через їх нелогічність та надуманість. З його показів вбачається, що він, проходячи повз потерпілу, яка щось шукала в траві, знайшов там ланцюжок, який підняв та побіг на вулицю. Якщо обвинувачений вважає це знахідкою, і ланцюжок немає ні якого відношення до потерпілої, яка необхідність була тікати, а згодом передавати його працівнику міліції. Якщо він тікав, бо розумів, що це ланцюжок потерпілої, то це вже злочин. Його покази протирічать не тільки показам потерпілої, свідка ОСОБА_11 щодо обставин повернення ланцюжка потерпілій ОСОБА_7 , а й своїм послідуючим діям.

Те що ОСОБА_8 заволодів саме золотим ланцюжком підтверджується висновком експерта № 10-60 від 29.05.2015 року. В той же час суд апеляційної інстанції не приймає до уваги висновок судово-товарознавчої експертиз № 1309/15-21 від 16.07.2015 року, щодо дійсної вартості золотого ланцюжка, оскільки судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту. Суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Щодо порушення права на захист. ОСОБА_8 дійсно є циганом, але це не дає йому права на обов`язкове призначення адвоката. ОСОБА_8 громадянин України добре володіє української мовою. Він неодноразово судимий, тому в силу своєї «професійної» обізнаності чудово розуміє наслідки відмови від адвоката. Теза про його безграмотність та відсутність будь-якої освіти спростовуються не тільки наявністю в матеріалах провадження, копій вироків відносно ОСОБА_8 , де вказана його освіта, як неповна середня, а й власноручними підписами під цілим рядом документів, які є в матеріалах кримінального провадження.

У своєму вироку суд послався на слідчий експеримент за участю ОСОБА_8 , як на доказ його вини, який обвинувачений та його адвокат просять визнати недопустимим. Але з такою думкою погодитись не можна. Під номером 50 в реєстрі матеріалів досудового розслідування, який є невід`ємною частиною обвинувального акту, є протокол роз`яснення права на захист. Згідно вказаного протоколу(наданий прокурором під час апеляційного розгляду справи) слідчий ОСОБА_13 роз`яснив підозрюваному ОСОБА_8 право на захист. ОСОБА_8 заявив, що бажає захищати себе самостійно і що таке рішення не пов`язане із відсутністю у нього коштів на адвоката. В судовому засіданні слідчий ОСОБА_13 підтвердив дійсність цієї слідчої дії та свій підпис в протоколі. Теж саме підтвердив і обвинувачений ОСОБА_8 . Крім того, перед виконанням слідчого експерименту, який проводився наступного дня, слідчий знову роз`яснив ОСОБА_8 його право відповідно до ст.42 КПК України мати захисника, про що знову таки свідчить підпис ОСОБА_8 . За таких обставин суд апеляційної інстанції вважає, що вказана слідча дія виконана з дотриманням вимог КПК України, тому підстав для визнання цього доказу неналежним те недопустимим, не має.

Проаналізувавши в цілому апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника, їх слід визнати безпідставними та залишити без задоволення.

Оцінивши у сукупності зібрані докази по справі, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку щодо кваліфікації дій обвинуваченого, з чим погоджується апеляційна інстанція.

Щодо призначення міри покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , вона відповідає вимогам ст. 65 КК України та Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання». Судом врахована тяжкість вчиненого злочину, дані про особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Враховуючи те, що ОСОБА_8 скоїв злочин в період відбування покарання за минулим вироком, судом вірно призначено покарання за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, суд, -

У х в а л и в :
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_9 залишити без задоволення.
Вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 10 квітня 2014 року щодо ОСОБА_8 без змін.
Ухвала набуває законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, ОСОБА_8 в той же строк з моменту отримання копії ухвали.
Судді:
З оригіналом згідно