АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 531/313/15-к Номер провадження 11-кп/786/423/15Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія ст.185 ч. 3 КК України Т.З.
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 червня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Полтавської області у складі:
Головуючого ОСОБА_2 ,
Суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участю:
прокурора ОСОБА_6
розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000075 за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_7 на вирок Карлівського районного суду Полтавської області від 17 квітня 2015 року.

Цим вироком
ОСОБА_8 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с.

Тепениця Олевського району , Житомирської області,

мешканець

АДРЕСА_1 , раніше

судимий :

- 22 квітня 2004 року Карлівським районним судом Полтавської області за ч. 3 ст.ст. 185, 75 КК України на 3 роки позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік;

- 2 червня 2004 року тим же судом за ст.ст.185 ч. 3, 70 ч. 4, 75 КК України на 4 роки позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки:

- 10 грудня 2004 року тим же судом за ст.ст. 185 ч. 3 . 296 ч.1, 70, 71 КК України на 5 років 6 місяців позбавлення волі;

- 26 квітня 2006 року Красноградським районним судом Харківській області за ст.ст. 309 ч. 1, 70 ч. 4 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі;

- 19 лютого 2009 року Зіньківським районним судом за ст.ст.185 ч. 3, 70 ч. 4 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі;

- 29 березня 2011 року Ленінським районним судом м. Полтава за ст.ст.190 ч. 2. 185ч.2, 125 ч.1, 70 КК України на 2 роки позбавлення волі;

- 2 листопада 2011 року Карлівським районним судом за ст.ст,185 ч.3, 309 ч. 2, 700. 70 ч. 4 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі,звільнений 12 липня 2014 року по відбуттю покарання;

- 13 лютого 2015 року Карлівським районним судом за ст.309 ч. 2 КК України на 3 роки позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки;

засуджений за ч.3 ст.185 КК України на 3 роки позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України частково приєднане покарання за попереднім вироком Карлівського районного суду від 13 лютого 2015 року остаточно призначено 3 роки 1 місяць позбавлення волі.

Постановлено стягнути з ОСОБА_8 на користь держави 294,84 грн. судових витрат за проведення експертиз.

По справі відповідно до ст. 100 КПК України вирішена доля речових доказів.

За вироком суду ОСОБА_8 визнаний винуватим у тому, що 6 лютого 2015 року близько 20 год., шляхом проникнення до будинку потерпілої ОСОБА_9 в АДРЕСА_2 , таємно викрав майно потерпілої: чайний набір, фен, ковдри та інше загальною вартістю 1566, грн..

В апеляційній скарзі прокурор не оспорюючи доведеність винуватості та кваліфікацію дій обвинуваченого, просить вирок скасувати, постановити новий призначивши ОСОБА_8 покарання 3 роки позбавлення волі, а вирок Карлівського районного суду від 13 лютого 2015 року виконувати самостійно.

В обґрунтування зазначає, що суд безпідставно застосував положення ст. 70 ч. 4 КК України, оскільки за попереднім вироком ОСОБА_8 був звільнений від відбування покарання з випробуванням, при призначенні покарання, яке підлягає відбуванню реально, перший вирок підлягав самостійному виконанню.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу частково та просив вирок змінити з підстав викладених у апеляційній скарзі, перевіривши її доводи колегія суддів приходить до наступного.

Винуватість ОСОБА_8 у вчиненні злочину за наведених у вироку обставин доведена і не заперечується в апеляційній скарзі.

Дії ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 185 КК України кваліфіковані правильно.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, а саме, при сукупності злочинів суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.
Згідно роз`ясненню, що міститься в п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 р. №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» у разі визнання особи винною у вчиненні кількох злочинів рішення про її звільнення від відбування покарання з випробуванням приймається тільки після визначення на підставі ч. 1 ст. 70 КК остаточного покарання, виходячи з його виду й розміру.

Коли особа, щодо якої було застосоване таке звільнення, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.

Вироком Карлівського районного суду від 13 лютого 2015 року ОСОБА_8 засуджений за ст.309 ч. 2 КК України на 3 роки позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки.

Оскільки за останнім вироком обвинуваченому призначене покарання, яке належить відбувати реально, застосування судом положень ч. 4 ст. 70 КК України є помилковим на що обґрунтовано посилається прокурор в апеляційній скарзі.

Відповідно до ч. 1 ст. 420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі:

1) необхідності застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення чи збільшення обсягу обвинувачення;

2) необхідності застосування більш суворого покарання;

3) скасування необґрунтованого виправдувального вироку суду першої інстанції;

4) неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання.

В усіх інших випадках, згідно з ч. 1 ст. 418 КПК України будь-яке інше рішення суд апеляційної інстанції приймає у формі ухвали.

В апеляційній скарзі фактично ставиться питання про пом`якшення покарання ОСОБА_8 , а отже, допущена судом помилка може бути виправлена шляхом постановлення ухвали.

З огляду на викладене апеляційна скарга прокурора підлягає до часткового задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Карлівського районного суду Полтавської області від 17 квітня 2015 року щодо ОСОБА_8 змінити, виключити застосування ст. 70 ч. 4 КК України.

Вважати ОСОБА_8 засудженим за ч. 3 ст. 185 К України на 3 (три) роки позбавлення волі.

Вирок Карлівського районного суду від 13 лютого 2015 року щодо ОСОБА_8 виконувати самостійно.

В інший частині вирок Карлівського районного суду Полтавської області від 17 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

С У Д Д І :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4