Справа № 347/1778/14-к
Провадження № 11-кп/779/98/2015
Категорія ст.185 ч.3 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 травня 2015 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретарів с/з ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за участю прокурора ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_8 , матеріали кримінального провадження № 0000296 за апеляційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді провадження судом першої інстанції на вирок Косівського районного суду від 23 грудня 2014 року відносно

обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , не одруженого, не працюючого, раніше судимого 17.11.2004 року Косівським районним судом за ст. ст. 121 ч. 2, 69 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 6 років, покарання відбув, 03.06.2010 року Коломийським міськрайонним судом за ст. 185 ч. 1 КК України до покарання у вигляді штрафу в розмірі 850 грн., штраф сплачено, 26.07.2011 року Косівським районним судом за ст. 395 КК України до покарання у вигляді арешту строком на 1 місяць, покарання відбув згідно ст. 89 КК України, судимість погашено,-

в с т а н о в и л а :
даним вироком ОСОБА_8 обвинувачено за ст. 185 ч.3 КК України та призначено покарання у вигляді - 3 (трьох) років позбавлення волі.

З урахуванням вимог ст.75 КК України, ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання з випробуванням та встановлено йому іспитовий строк - 1 (один) рік.

Згідно ст.76 КК України покладено на обвинуваченого такі обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирішено питання про речові докази.

Міру запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою, до вступу вироку в законну силу, змінено на домашній арешт без застосування електронних засобів контролю.

Злочин вчинено за наступних обставин.

В ніч з 17.03.2013 на 18.03.2013 року в с. Середній Березів Косівського району Івано-Франківської області, ОСОБА_8 , діючи умисно, з метою викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, шляхом пошкодження дверей на другому поверсі, проник до приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », належного ОСОБА_9 , звідки таємно викрав гроші в сумі 400 грн., 17 карток поповнення мобільного зв`язку «Київстар» номіналом по 40 грн. на загальну суму 680 грн., 1 пляшку алкогольного напою марки «Шериданс» вартістю 190 грн., 1 упаковку жувальних гумок марки «Орбіт» вартістю 5 грн. Внаслідок цієї крадіжки, ОСОБА_8 завдав потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на суму 1275 грн. і викраденим розпорядився на власний розсуд.

Продовжуючи свої злочинні дії, в ніч з 23.06.2014 на 24.06.2014 року, ОСОБА_8 , перебуваючи в с. Середній Березів Косівського району, з метою викрадення чужого майна, керуючись корисливими мотивами, шляхом пошкодження дерев`яних дверей на другому поверсі з боку недобудованої частини, проник в приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що належить приватному підприємцю ОСОБА_9 , де діючи умисно, повторно, з метою власної наживи, таємно викрав 6 пляшок алкогольного напою марки «Рево» вартістю 12 гривень кожна, на загальну суму 72 гривні, 19 пляшок горілки марки «Мороша» вартістю 36 гривень кожна, на загальну суму 684 гривні, спричинивши потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 756 гривень та викраденим розпорядився на власний розсуд.

Продовжуючи свої злочинні дії, в ніч з 07.07.2014 на 08.07.2014 року, ОСОБА_8 перебуваючи в с. Середній Березів Косівського району, з метою викрадення чужою майна, керуючись корисливими мотивами, шляхом пошкодження дерев`яних дверей на другому поверсі з боку недобудованої частини проник в приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що належить приватному підприємцю ОСОБА_9 , де діючи умисно, повторно, з метою власної наживи, таємно викрав 1 пляшку вина марки «Сангріно» вартістю 45 гривень, 1 пляшку вина марки «Грослібенталь Панночка» вартістю 60 гривень, 1 пляшку вина марки «Грослібенталь напівсодке» вартістю 40 гривень, 3 пляшки вина марки «Палома» вартістю 55 гривень кожна на загальну суму 165 гривень, 4 пляшки вина марки «Маренго» вартістю 38 гривень кожна на загальну суму 152 гривні, 6 пляшок пива марки «Львівське 1715» вартістю 9 гривень кожна на загальну суму 54 гривні, спричинивши потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 516 гривень та викраденим розпорядився на власний розсуд.

Не погодившись з вироком суду, прокурор, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій вважає вирок суду незаконним, з підстав неправильного застосування закону про кримінальну відповідальність та невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Просить вирок суду першої інстанції скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання за ст. 185 ч.3 КК України 3 роки позбавлення волі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який вважав вирок суду незаконним та необґрунтованим в частині призначеного покарання, думку обвинуваченого, який вважав вирок суду законним та обгрунтованим, а апеляційну скаргу прокурора такою, яка не підлягає задоволенню, думку потерпілого, який погодився із апеляцією прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Фактичні обставини та кваліфікація дій ОСОБА_8 за ст. 185 ч.3 КК України в апеляційній скарзі не оспорюється, а тому вирок в цій частині не перевіряється.

Згідно з п.п. 1, 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 21.10.2003 року

Про практику призначення судами кримінального покарання , суди, при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо дотримуватися вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винуватого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів.

Тяжкість злочину визначається характером і ступенем його суспільної небезпеки і формується з об`єктивних і суб`єктивних елементів його складу.

Неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості вчинених злочинів та особі обвинуваченого внаслідок м`якості полягають у тому, що суд безпідставно прийшов до переконання про можливість виправлення ОСОБА_8 без відбування покарання та призначаючи покарання у вигляді позбавлення волі, застосував до обвинуваченого положення ст. 75 КК України.

При призначенні покарання судом першої інстанції не в повній мірі враховано, що відповідно до ст. 12 п.4 КК України, злочин вчинений ОСОБА_8 віднесений до категорії тяжких, обвинувачений неодноразово судимий, в тому числі за злочини проти власності.

Судом не було взято до уваги те, що потерпілому ОСОБА_9 не було відшкодовано заподіяну шкоду обвинуваченим ОСОБА_8 , те, що до обвинуваченого у потерпілого є претензії матеріального та морального характеру та бажання, щоб обвинуваченого було покарано у відповідності до санкції статті.

Як убачається з вироку суду, судом першої інстанції ОСОБА_8 був неодноразово судимий, однак суд пославшись на ст. 89 КК України вказав, що всі судимості обвинуваченого погашені.

Згідно ст. 89 ч.8 КК України особи, засуджені до позбавлення волі за тяжкий злочин, якщо вони протягом шести років з дня відбуття покарання (основного та додаткового) не вчинять нового злочину. ОСОБА_8 був засуджений 17.11.2004 року Косівським районним судом за ст. ст. 121 ч. 2, 69 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 6 років. 18.01.2008 року був умовно-достроково звільнений і з цього моменту слід рахувати строк погашення судимості, який мав би закінчитися 18.01.2014 року. Обвинуваченим злочини було вчинено в період непогашеної судимості.

Тому судом першої інстанції помилково враховано той факт, що його судимості в установленому порядку були погашені.

Ухвалою Косівського районного суду від 18.07.2014 року щодо ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання. Однак, обвинувачений обов`язки покладені на нього не виконував, у зв`язку з чим 17 листопада 2014 року ухвалою Косівського районного суду ОСОБА_8 було змінено запобіжний захід на домашній арешт.

У зв`язку із неодноразовими неявками обвинуваченого на виклик суду в судові засідання, ОСОБА_8 ухвалою суду від 27.11.2014 року знову було змінено запобіжний захід на тримання під вартою.

Вказане свідчить про бажання ОСОБА_8 уникнути відповідальності за вчинене та про відсутність таких пом`якшуючих обставин, як щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Отже, враховуючи особу обвинуваченого, тяжкість кримінального правопорушення та обставини його вчинення, колегія суддів вважає, що звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання із випробувальним терміном є безпідставним та надто м`яким.

Крім того, суд першої інстанції при постановленні вироку керувався нормами КПК України, а саме ст. ст. 323, 324, 327 КПК України, які не врегульовують питання під час постановлення вироку.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що вирок суду першої інстанції відносно ОСОБА_8 підлягає скасуванню з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 409, 418 КПК України, колегія суддів,-

засудила :
Апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції - задовольнити.

Вирок Косівського районного суду від 23 грудня 2014 року відносно обвинуваченого ОСОБА_8 в частині призначеного покарання - скасувати.

ОСОБА_8 призначити покарання за ст. 185 ч.3 КК України 3 (три) роки позбавлення волі.

В решті вирок суду залишити без зміни.

Запобіжний захід ОСОБА_8 , до вступу вироку в закону силу, обрати у вигляді тримання під вартою.

Вирок може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ учасниками провадження шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з часу його проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий ОСОБА_2
Судді: ОСОБА_3
ОСОБА_4
Згідно з оригіналом
Суддя Апеляційного суду
Івано-Франківської області ОСОБА_2