Справа № 462/3189/15-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 липня 2015 року м. Львів

Залізничний районний суд м. Львова у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участі сторін кримінального провадження

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

представника потерпілого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесений до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000870 від 03.04.2015 року:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Фійна Жовківського району, Львівської області, українця, громадянина України, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч. 1 ст. 185 КК України,

встановив:

ОСОБА_4 , 02.04.2015 року приблизно о 13.00 год., знаходячись в приміщенні ПрАТ «Нова лінія», що по вул.Щирецькій, №7 у м.Львові, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна та власного збагачення за рахунок злочинної діяльності, скориставшись відсутністю стороннього нагляду, намагався таємно викрасти лампу світлодіодну марки «Eurulampa» вартістю 310,55 грн. та стікер чистоти для унітазу марки «Toilet Duck» вартістю 13 грн. Дані речі з метою подальшого викрадення, заховав собі під куртку та не оплативши вартості, проніс повз касовий контроль, чим заподіяв ПрАТ «Нова лінія» матеріальну шкоду на загальну суму 323,55 грн., однак, свого злочинного умислу не довів до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки був помічений працівниками охорони ПрАТ «Нова лінія» за межами кас та запрошений до службового приміщення.

Таким чином, ОСОБА_4 своїми діями, вчинив замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України.
Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні, при обставинах, викладених в обвинувальному акті визнав повністю та пояснив, що 02.04.2015 року о 13.00 год. він знаходився в приміщенні магазину «Нова лінія», що знаходиться на вул.Щирецькій, 7 у м.Львові, оскільки планував зробити ремонт в квартирі, а тому вирішив подивитись на товар. Проходячи повз прилавок з лампочками денного світла він вирішив взяти собі одну, оскільки у нього не було грошей на її оплату він витягнув лампочку з коробки та поклав собі у кишеню; згодом він вкрав стікер чистоти для унітазу. Пройшовши повз касу він не оплатив за товар, після чого до нього підійшли працівники охорони та запросили його в службове приміщення, в якому у нього вилучили викрадені речі.

Розкаюється у вчиненому, просить його суворо не карати.

Покази ОСОБА_4 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні при обставинах, викладених у обвинувальному акті та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутність сумніву щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Дії ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, як замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), кваліфіковані вірно.

Призначаючи міру покарання ОСОБА_4 , суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який у відповідності до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, одружений, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, позитивну характеристику, думку представника потерпілого.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно ст. 66 КК України є: щире каяття та сприяння слідству у розкритті даного злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно ст. 67 КК України судом не встановлено.

Згідно ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Виходячи з наведеного, враховуючи думку представника потерпілого, що претензій до обвинуваченого не має, враховуючи те, що обвинувачений вперше притягується до кримінальної відповідальності, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства і йому слід обрати покарання, достатнє і необхідне для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів, у виді штрафу в межах санкції ч.1 ст.185 КК України.

На підставі ч.9 ст.100 КПК України питання про долю речових доказів вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.

Відтак, питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати відсутні.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

засудив:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 Кримінального кодексу України.

Призначити ОСОБА_4 покарання за ч.2 ст.15, ч. 1 ст. 185 Кримінального кодексу України у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. (вісімсот п`ятдесят гривень).

Цивільний позов не заявлено.

Речовий доказ інформаційний носій CD-диск (а.с.44-45), залишити в матеріалах кримінального провадження.

Запобіжний захід не обирався.

Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення учасниками процесу до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м. Львова.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.
Суддя: (підпис)
З оригіналом згідно.
Суддя: ОСОБА_1