Справа № 1003/775/2012
П О С Т А Н О В А
27 травня 2015 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3

захисника обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 6 кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква Київської області, який проживає: АДРЕСА_1 , який не працює, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, розлученого, який на утриманні неповнолітніх дітей не має, раніше не судимого

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_5 обвинувачується в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, тобто умисному тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_6 .

Згідно з обвинуваченням, 16.06.2010 року у період часу з 11 години до 23 години, ОСОБА_5 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у квартирі АДРЕСА_2 , під час сварки, яка виникла на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин із ОСОБА_6 через те, що останній прийшов до місця проживання в стані алкогольного сп`яніння, з метою заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , умисно, наніс останньому численні удари кулаками і ногами в область голови та тулубу, зокрема , 2 прямих удари кулаком правої руки в область носу і один кулаком лівої руки по обличчю і голові, від чого останній впав, упираючись руками в підлогу. Потім наніс ОСОБА_6 ще 3 удари п`ятою правої ноги в область грудної клітки. В результаті умисного нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 заподіяв потерпілому ОСОБА_6 , згідно висновку судово-медичної експертизи №276-23 від 02.09.2010 року наступні, несумісні з життям тілесні ушкодження: крововиливи під м`якими мозковими оболонками, субдуральні крововиливи та у шлуночки головного мозку; крововиливи в м`які покриви голови та обличчя; перелом кісток носа; синці та садна на голові та обличчі; переломи 4, 5, 7 ребер справа; крововиливи в м`яких тканинах навколо переломів; синці, садна на тулубі та кінцівках. Ушкодження на голові мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, по критерію - як небезпечні для життя; переломи ребер справа, крововиливи в місцях переломів та садно на грудях справа мають ознаки легких тілесних ушкоджень середньої тяжкості; решта сінців та саден на тілі мають ознаки легких тілесних ушкоджень. Характер та локалізація ушкоджень дають змогу вважати, що на голові має місце не менше ніж 13 точок прикладання сили, на решті ділянок тіла не менш ніж 25 точок прикладання сили.

Від нанесених ОСОБА_5 тяжких ушкоджень потерпілий ОСОБА_6 помер за місцем свого проживання, у квартирі АДРЕСА_2 , у ніч з 16.06.2010 року на 17.06.2010 року.

Згідно висновку судово-медичної експертизи №276-63 від 02.09.2010 року, смерть гр. ОСОБА_6 , 1966 року народження, настала від внутрішньочерепної травми з субдуральними гематомами. Описані ушкодження заподіяні тупими предметами і мають прямий причиннний зв`язок з настанням смерті.

На досудовому слідстві ОСОБА_5 частково визнав себе винуватим, вказував, що не хотів спричинити смерть ОСОБА_6 , а так вийшло, що він наніс удари останньому в область голови та обличчя (8 ударів) та 3 удари ногою в область грудей спереду. 16.06.2010 року близько 9 години він пішов з квартири останнього до магазину по АДРЕСА_3 , де випив 150 гр. горілки і повернувся приблизно о 9.30 год. У цей час ОСОБА_6 в квартирі не було, прийшов останній приблизно об 11 годині. Він лежав на матраці, на підлозі спальної кімнати, куди зайшов ОСОБА_6 , будучи сильно п`яним. Він зробив останньому зауваження, бо комусь одному з них треба було бути тверезим, щоб дивитися за рибками, яких вони вирощували. На це ОСОБА_6 почав нецензурно виражатися в його адресу та говорити про те, хто він такий в його квартирі. Він не витримав образ, піднявся, та наніс ОСОБА_6 два прямі удари правою рукою в область носу і один удар кулаком лівої руки в область правої щоки, ближче до правого ока. Від цих ударів ОСОБА_6 впав на сідниці, а він знову ліг на матрац. Після цього останній піднявся, став біля нього та знову близько 5 хвилин виражався в його адресу нецензурними словами. Потім він схопився з матрацу та почав бити ОСОБА_6 , а саме: наніс останньому кулаками 5 ударів в область голови та обличчя. Після останнього удару ОСОБА_6 відійшов назад та знову впав на сідниці. Він був дуже злий на ОСОБА_6 і наносив останньому удари з усієї сили. Після того як ОСОБА_6 впав на сідниці, він наніс останньому ще 3 удари п`ятою правої ноги в область грудей спереду, від чого той впав на підлогу. Потім він ліг на матрац, а ОСОБА_6 виліз на диван, де ліг обличчям до стіни. Він бачив , що у останнього з носу йшла кров. Після цього він вийшов з квартири, двері якої зачинив ключем та знову пішов до магазину, де випив 100 грамів горілки. Потім повернувся до квартири, не зміг знайти ключа, тому ліг на майданчику перед дверима і заснув. Це було приблизно о 12 годині. Він ще стукав у двері, але ОСОБА_6 не відчиняв. Після того як прокинувся, він пішов до того ж магазину. Де випив ще 100грамм горілки і приблизно о 15 годині повернувся, деякий час посидів біля дверей, а потім знайшов ключ і приблизно о 16 годині зайшов до квартири, де продовжував лежати в тому ж положенні на дивані ОСОБА_6 . Приблизно о 18 годині він знову пішов до того ж магазину, де випив ще 150 грам горілки, яку йому наливала кожного разу одна й та сама жінка. Через 20 хвилин він повернувся додому. ОСОБА_7 так само лежав на дивані. Приблизно о 20 годині він заснув, ОСОБА_6 до цього часу не прокидався. Приблизно о 4 годині 17.06.2010 він прокинувся і побачив, що ОСОБА_6 лежав під диваном, поруч із ним, без ознак життя. На щоках, біля носу і роту у останнього була кров, яку він витер туалетним папером, будучи в приголомшеному стані, не знаючи, що робити і, не вірячи в те, що останній помер. Після цього він пішов до кв. АДРЕСА_4 та попросив сусідів, чоловіка і жінку, щоб подивилися, що із ОСОБА_6 . Даний чоловік , зайшовши до квартири, перевірив пульс ОСОБА_6 і сказав, що останній помер. Коли він бив ОСОБА_6 то був одягнений у сині шорти та сіру футболку. Шорти він залишив на стільці у спальній кімнаті квартири, а в футболці був одягнений і її у нього вилучили у відділку міліції. Бив він ОСОБА_6 приблизно об 11 годині 16.06.2010 року.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_5 вину в скоєному не визнав та показав, що ОСОБА_6 ушкоджень не наносив, стверджував, що покази з нього «вибиті» працівниками міліції. Він ( ОСОБА_8 ) вказував, що прожив у потерпілого ОСОБА_6 близько восьми місяців за адресою: АДРЕСА_5 . Вони разом розводили декоративних риб, яких потім продавали. Вказував, що ОСОБА_9 зловживав спиртними напоями, з цього приводу між ними інколи виникали сварки, так як ОСОБА_10 , коли був п`яний не хотів працювати, а йому ( ОСОБА_8 ) доводилося робити все самому. Коли ОСОБА_7 був у нетверезому стані він не був агресивний, бійок не вчиняв. Десь за два тижні до смерті ОСОБА_7 до них хтось стукав у двері, навіть зламали ручку від вхідних дверей. Коли він ( ОСОБА_11 ) запитав ОСОБА_7 хто це може бути, то останній відповів, що сам розбереться. 16.06.2010 року ОСОБА_7 пішов на роботу, а він ( ОСОБА_8 ) після 09 години ранку пішов в нічний магазин, що по АДРЕСА_3 , де випив 100 грамів горілки. Після 11 години ранку додому прийшов ОСОБА_7 , він був випивший. Він ( ОСОБА_8 ) запитав у ОСОБА_7 чому останній не на роботі. Той відповів, що там залишився їхній напарник. Тоді він наказав ОСОБА_7 лягати спати. Потім він ( ОСОБА_8 ) ще кілька раз ходив до того ж самого магазину по АДРЕСА_3 . Всього, як він зазначає, вжив того дня близько 400 грамів горілки, оскільки це був його вихідний день і він міг собі це дозволити. Повернувшись до квартири ОСОБА_7 по АДРЕСА_5 близько 12 години дня, намагався відчинити двері, проте зрозумів, що ОСОБА_7 закрив двері «зсередини» і не вийняв ключа. Він ( ОСОБА_8 ) в цей час ОСОБА_7 не телефонував, пішов гуляти далі. Повернувся до квартири знову близько 15 години, зайшов до квартири вільно, відкривши її своїм ключем. Потім знову вийшов, а повернувся вже близько 18 години, ліг спати, бо зранку мав вставати о 04 годині ранку та їхати за планктоном на озеро. О 04 годині ранку він ( ОСОБА_8 ) побачив, що ОСОБА_7 лежить на підлозі між ліжком та матрацом. На обличчі у ОСОБА_7 була кров, вона була якась не чиста, йому ( ОСОБА_8 ) здалося, що то блювотиння. ОСОБА_7 ознак життя не подавав. Потім він ( ОСОБА_8 ) пішов до сусідів з квартири АДРЕСА_4 , покликав їх, щоб ті подивилися чи живий ОСОБА_7 . Потім приїхала «швидка допомога». ОСОБА_7 був мертвий. 17.06.2010 року його допитували як свідка, свою причетність до скоєння злочину він не визнавав, 21.06.2010 року йому надали адвоката. 18.06.2010 року його вивезли з с. Устимівка. Вказував, що під час допитів 18, 19, 20 червня 2010 року на нього чинили психологічний та фізичний тиск, під час якого він написав явку з повинною. До 21.06.2010 року його не відпускали з міліції. 19.06.210 року його ніби затримали в парку підпочинку, проте в цей час він був у міліції.

В ході судового розгляду справи, не погоджуючись з тим, що ОСОБА_5 вчинив умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_7 , захисник ОСОБА_4 заявив клопотання про направлення даної кримінальної справи на додаткове розслідування у зв`язку з неповнотою, однобічністю та неправильністю досудового слідства, порушенням під час розслідування справи вимог чинного законодавства. В своєму клопотанні захисник ОСОБА_4 посилався на те, що 20.06.2010 року працівниками міліції відносно ОСОБА_5 складався протокол про адміністративне правопорушення, яке було ніби скоєне 19.06.2010 року, а 21.06.2010 року в Білоцерківському міськрайонному суду його арештували за це правопорушення, в той самий час як ОСОБА_5 знаходився в кабінетах працівників міліції. 24.06.2010 року під час судово-медичного обстеження ОСОБА_5 заявив, що його побили працівники міліції 19 та 20 червня 2010 року. Цей факт підтверджується актом судово-медичного обстеження від 24.06.2010 року. Також захисник посилався на те, що свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_13 бачили потерпілого 16.06.2010 року близько 18 години живим та без видимих ушкоджень, а свідок ОСОБА_14 бачила ОСОБА_7 з 22 до 23 години цього ж дня в під`їзді будинку, де він проживав. Зазначав також, що не встановлено точно навіть час отримання тілесних ушкоджень. Вказував, що ОСОБА_5 утримується під вартою з 02.07.2012 року, тому просив змінити щодо ОСОБА_5 запобіжний захід з тримання під вартою на більш м`який.

Суд, обговоривши клопотання захисника ОСОБА_4 з учасниками процесу, вислухавши міркування підсудного, котрий підтримав клопотання свого захисника, і думку прокурора, котрий проти направлення справи на додаткове розслідування заперечував, дослідивши матеріали даної кримінальної справи, вважає, що клопотання захисника ОСОБА_4 підлягає до задоволення, оскільки суд вважає, що досудове слідство проведене не повно, залишилися невиявленими істотні обставини справи, що не дозволяє суду з упевненістю реконструювати досліджувану подію і з безсумнівністю дійти висновку про винуватість або невинуватість підсудного, форми його вини.

Згідно ст. 22 КПК України, прокурор, слідчий і особа, яка провадить дізнання, зобов`язані вжити всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин справи, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують його відповідальність.

Відповідно до Постанови Пленуму ВСУ від 11 лютого 2005 року № 2 «Про практику застосування судами України законодавства, що регулює повернення кримінальних справ на додаткове розслідування» повернення справи на додаткове розслідування зі стадії судового розгляду справи допускається лише з мотивів неповноти або неправильності досудового слідства. Досудове слідство визнається неповним, якщо під час його провадження всупереч вимогам статей 22 і 64 КПК не були досліджені або були поверхово чи однобічно досліджені обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи (не були допитані певні особи; не витребувані й не досліджені документи, речові та інші докази для підтвердження чи спростування таких обставин; не досліджені обставини, зазначені в ухвалі суду, який повернув справу на додаткове розслідування, коли необхідність дослідження тієї чи іншої з них випливала з нових даних, установлених при судовому розгляді; не були з`ясовані з достатньою повнотою дані про особу обвинуваченого; тощо). Неправильним досудове слідство визнається в разі, коли органами досудового слідства при вчиненні процесуальних дій і прийнятті процесуальних рішень були неправильно застосовані або безпідставно не застосовані норми кримінально-процесуального чи кримінального закону і без усунення цих порушень справа не може бути розглянута в суді.

Відповідно до вимог ст. 64 КПК України, при провадженні досудового слідства, дізнання і розгляду кримінальної справи в суді підлягають доказуванню подія злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчиненого злочину), винність обвинуваченого у вчиненні цього злочину, мотиви злочину, обставини, що впливають на ступінь тяжкості злочину, характеризують особу обвинуваченого, характер і розмір шкоди, завданої злочином.

Зібрані у справі докази повинні бути долучені до матеріалів кримінальної справи.

Проте досудовим слідством зазначених вимог закону під час розслідування кримінальної справи щодо ОСОБА_5 в повному обсязі не дотримано.

Зокрема слідством не встановлено належним чином, як того вимагає закон, мотиви нанесення ОСОБА_5 . ОСОБА_6 тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили смерть потерпілого.

Як вбачається з обвинувачення, ОСОБА_5 вчинив умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_6 16.06.2010 року у період часу з 11 години до 23 години, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у квартирі АДРЕСА_2 , під час сварки, яка виникла на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин із ОСОБА_6 через те, що останній прийшов до місця проживання в стані алкогольного сп`яніння.

Проте слідством належним чином не встановлено і в обвинуваченні не зазначено конкретних обставин та часу виникнення вказаних неприязних відносин між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

У той же час без встановлення зазначених обставин суд позбавлений можливості отримати відповідь на питання наскільки серйозними були ці неприязні відносини і чи могли вони стати достатньою підставою для спричинення умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_6 . Як встановлено слідством та судом, до вказаної події між підсудним та ОСОБА_6 існували абсолютно нормальні стосунки, обоє проживали разом в квартирі ОСОБА_6 , мали спільний бізнес, що свідчить про необгрунтованість наведеного в обвинуваченні мотиву спричинення умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

Висновок слідства про те, що тяжкі тілесні ушкодження, що спричинили смерть ОСОБА_6 скоїв саме підсудний ОСОБА_5 , і що зробив це останній на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин злості, грунтується фактично, як видно з матеріалів справи, на визнавальних показаннях самого ОСОБА_5 на досудовому слідстві, в яких той зізнався в спричиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_6 і ствердив, що зробив це через те, що потерпілий прийшов додому випивший та не хотів йти працювати. Однак у ході судового розгляду справи ОСОБА_5 від цих своїх показань відмовився і повністю заперечив свою причетність до нанесення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_6 . Ствердив, що зазначені показання були дані в результаті застосування до нього недозволених методів слідства.

Ще одним обгрунтуванням винуватості ОСОБА_5 є, як вбачається з обвинувачення, відтворення підсудним обстановки та обставин події та явка з повинною, а також показання, надані під час досудового слідства та підтвердження їх при відтворенні обстановки і обставин події. Однак, як зазначено в п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 11 лютого 2005 року № 2 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює повернення кримінальних справ на додаткове розслідування", визнання вини обвинуваченим чи засудженим у вчиненні злочину має бути всебічно перевірено та підтверджено іншими доказами по справі. В судових засіданнях засуджений ОСОБА_5 вину у вчиненні злочину не визнав та відмовився від даних ним на досудовому слідстві показань, пояснивши тим, що явку з повинною, відтворення та показання на досудовому слідстві дав під фізичним та психологічним тиском працівників міліції. За словами ОСОБА_5 він був затриманий працівниками міліції в с. Устимівка 17.06.2010 року, а відповідно до протоколу затримання його як особи, що підозрюється у вчиненні злочину, його було затримано 21.06.2010 року (т. 1, а.с. 81-83), а звільнено 24.06.2010 року. Також підсудний посилався на протокол про адміністративне правопорушення відносно нього, складений 20.06.2010 року та постанову суду від 21.06.2010 року, якою його було піддано адміністративному арешту на строк 5 діб.

Дійсно, в матеріалах кримінальної справи є копія протоколу про адміністративне правопорушення (т.1, а.с. 75) відносно ОСОБА_5 , складений за ст. 173 КУпАП, з якого вбачається, що 19.06.2010 року близько 18.30 години за адресою: АДРЕСА_6 , а саме в парку відпочинку ім. Т.Г. Шевченка ОСОБА_5 , перебуваючи в п`яному стані безпідставно чіплявся до громадян, на зауваження не реагував, а навпаки продовжував протиправні дії та висловлювався нецензурною лайкою. В даному протоколі в розділі «до протоколу додається» мається запис: протокол про адміністративне затримання. Проте протокол про адміністративне затримання (т. 1, а.с. 76) датований 21.06.2010 року. В ньому зазначено, що ОСОБА_5 затриманий на підставі виконання рішення суду про адмінарешт о 13.00 годині 21.06.2010 року. В даті «21.06.2010» в числі 21 мається виправлення. Як вбачається з постанови Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21.06.2010 року (т. 4, а.с. 81), ОСОБА_5 був присутній в судовому засіданні під час розгляду справи про вчинене ним адміністративне правопорушення за ст. 173 КУпАП, вину свою визнав. Відповідно до вказаної постанови ОСОБА_5 було піддано адміністративному арешту на строк 5 діб. Відбування покарання рахувати з 19.06.2010 року з 20.00 годин. З даного приводу органами досудового слідства не встановлено місце утримання ОСОБА_5 19 та 20 червня 2010 року, не надано належної оцінки заяві ОСОБА_5 щодо фальсифікації протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 173 КУпАП про ніби то вчинення ним дрібного хуліганства.

Також ОСОБА_5 звертався до Київського обласного бюро судово-медичної експертизи з приводу болю у ногах, при проведенні дослідження вказував, що «з 18 по 20 червня 2010 року в м. Біла Церква міліціонери 5-6 чоловік по черзі наносили йому удари кулаками, ногами, дерев`яною битою, гумовою палицею, електрошокером в ділянку тулуба ніг». Відповідно до копії акту СМЕ за № 63 від 29.06.2010 року, проведеного Київським обласним бюро судово-медичної експертизи (т.2, а.с. 231-232) по обстеженню ОСОБА_5 , легкі тілесні ушкодження утворилися від дії тупого (тупих) предметів, можуть відповідати вказаному строку. Також 25.06.2010 року ОСОБА_5 звертався до травмпунку Білоцерківської міської лікарні № 2. Відповідно до копії довідки (т. 2, а.с. 230), останньому поставлено діагноз: забій м`яких тканин обох стегон, обох гомілок. Обширні гематоми обох нижніх кінцівок. Відповідно до цього органами досудового розслідування не було проведено дослідження журналу виводу затриманих з ІТТ, де фіксується час виводу затриманих та до кого вони доставляються.

Відповідно до заключення експерта від 12.08.2010 року за № 4113/28 Донецького науково-дослідного інституту судових експертиз зазначено, що ОСОБА_5 при проведенні з ним слідчої дії відтворення обстановки та обставин інкримінованого йому злочину, проведеної 21.06.2010 року та зафіксованої у відеозапису, що надано експерту, давав показання самостійно. На ОСОБА_5 при проведенні з ним слідчої дії відтворення обстановки та обставин інкримінованого йому злочину, проведеної 21.06.2010 року та зафіксованої у відеозапису, що надано експерту, здійснювався психічний тиск у вигляді використання у якості понятих двох осіб у чорній формі та крапових беретах із ознаками співробітників правоохоронних органів.

Наявність вказаних показань підсудного вимагало надання обґрунтованої їм оцінки на досудовому слідстві.

Не усунуто також суперечності в показах свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_12 та ОСОБА_14 та показах ОСОБА_5 , які останній давав під час досудового розслідування та в явці з повинною (т. 1, а.с. 77), які бачили потерпілого ОСОБА_6 16.06.2010 року живим і без видимих ушкоджень в різний час. Свідок ОСОБА_12 під час досудового слідства (т. 2, а.с. 86-87) вказувала, що 16.06.2010 року близько 17 години 30 хвилин з балкону своєї квартири бачила ОСОБА_6 , який повертався додому, при цьому ознак алкогольного сп`яніння чи видимих тілесних ушкоджень на його обличчі свідок не бачила. Свідок ОСОБА_13 під час досудового розслідування (т. 2, а.с. 91) вказувала, що 16.06.2010 року близько 17 години 30 хвилин з балкону своєї квартири бачила ОСОБА_6 , який йшов у напрямку їхнього під`їзду.

Слідством встановлено, і це чітко зазначено в обвинуваченні, що ОСОБА_5 16.06.2010 року в період часу з 11 години до 23 години наніс потерпілому ОСОБА_6 численні удари, від яких потерпілий помер в ніч з 16.06.2010 року на 17.06.2010 року. Проте з показів свідка ОСОБА_14 , допитаної як на досудовому слідстві (т. 2, а.с. 49,50), так і під час судового розгляду, вбачається, що свідок 16.06.2010 року бачила, як ОСОБА_9 йшов додому близько 23 години.

Дані покази свідків суперечать показам підсудного ОСОБА_5 , які він давав під час досудового слідства, а саме, що він наносив ОСОБА_6 удари з 11 до 12 години 16.06.2010 року, після яких ОСОБА_7 впав на підлогу, потім виліз на диван та ліг обличчям до стіни. Також у своїй показах, даних під час досудового слідства, ОСОБА_5 зазначав, що цього ж дня, коли він приходив додому і о 16 годині, і о 18 годині, потерпілий ОСОБА_6 продовжував лежати в тому ж положенні на дивані.

Вказані обставини досудовим слідством не досліджувалися і жодної оцінки їм не дано.

Наведене свідчить про неповноту, неправильність та однобічність досудового слідства у справі. А оскільки усунути цю неповноту, однобічність та зазначені вище суперечності в судовому засіданні не можливо, справа підлягає направленню на додаткове розслідування, під час якого необхідно: всебічно, повно та обєктивно зясувати обставини смерті ОСОБА_6 : встановити більш точно час та дійсні мотиви нанесення ОСОБА_5 тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили смерть потерпілого; перевірити покази свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_13 відносно показів ОСОБА_5 ; встановити час та місце затримання підсудного ОСОБА_5 , а також на підставі чого його було затримано на підставі підозри в вчиненні злочину 21.06.2010 року чи на підставі постанови Білоцерківського міськрайонного суду Київської області; встановити де саме перебував ОСОБА_5 в період часу з 19.06.2010 року по 24.06.2010 року; за необхідності здійснити інші слідчі дії, зібраним доказам дати належну оцінку.

Підстав для зміни запобіжного заходу ОСОБА_5 суд не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 281 КПК України (в редакції 1961 року), суд,

П О С Т А Н О В И В:
Кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 121 КК України направити прокурору м. Біла Церква для організації додаткового розслідування.

Запобіжний захід підсудному ОСОБА_5 залишити попередній тримання під вартою в СІЗО-13 Державної пенітенціарної служби України в м. Київ та Київській області.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківськимй міськрайонний суд Київської області протягом п`ятнадцяти діб.

Суддя ОСОБА_1