Справа № 534/450/15-к
№ 1-кп/534/81/15
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2015 року Комсомольський міський суд Полтавської області
в складі: головуючого судді при секретарі ОСОБА_1 ОСОБА_2
з участю: прокурора ОСОБА_3
захисникаОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
здійснивши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Комсомольську підготовче судове засідання у кримінальному провадженні №0000189 від 17 лютого 2015 року за обвинуваченням
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Канави Кобеляцького району Полтавської області, громадянина України, із середньо спеціальною освітою, неодруженого, працюючого на ДнРУ ВАТ «Полтавський ГЗК», раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

- у вчиненні злочину, передбаченого ст.336 КК України, -

в с т а н о в и в :
Згідно обвинувального акту ОСОБА_5 звинувачується у вчиненні умисного злочину середньої тяжкості у сфері забезпечення призову та мобілізації, за наступних обставин.

Відповідно до Указу Президента України № 15/2015 від 14.01.2015 року «Про часткову мобілізацію», затвердженого Законом України від 15.01.2015 року, на території обслуговування ІНФОРМАЦІЯ_2 оголошено часткову мобілізацію.

02.02.2015 року військовозобов`язаний запасу, старший солдат Збройних сил України ОСОБА_5 знаходячись у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 після отримання довідки військово-лікарської комісії про придатність до проходження військової служби, був повідомлений про наявність виписаної на його ім`я повістки та необхідність явки до ІНФОРМАЦІЯ_2 03.02.2015 року для зачислення в команди, направлення в навчальні центри та військові полігони. Одночасно ОСОБА_5 було роз`яснено наслідки неявки за викликом та запропоновано отримати повістку.

Того ж дня, ОСОБА_5 знаходячись у приміщенні комісаріату, розташованому по АДРЕСА_2 відмовився від отримання повістки про призов по частковій мобілізації, виписаної на 03.02.2015 року.

Таким чином, ОСОБА_5 в порушення вимог ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку» та Указу Президента України «Про часткову мобілізацію», не з`явився у вказаний в повістці час, а також протягом місяця з дня повідомлення, до пункту збору ІНФОРМАЦІЯ_2 , розташованого по АДРЕСА_2 , чим ухилився від призову на військову службу за мобілізацією в Збройні сили України та порушив порядок комплектування Збройних сил України.

Під час досудового розслідування між підозрюваним ОСОБА_5 та прокурором була укладена угода про визнання винуватості від 05.03.2015 року, згідно з якою ОСОБА_5 беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, що передбачене ст.336 КК України.

Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_5 буде призначене покарання за ст.336 КК України у виді 2 років позбавлення волі із звільненням на підставі ст.75 КК України від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку на один рік.

Розглядаючи питання про затвердження угоди, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.468 КПК України у кримінальному провадженні між прокурором та обвинуваченим може бути укладена угода про визнання винуватості. Виходячи із змісту ст.469 КПК України, укладення угоди може ініціюватися у будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Згідно з ч.4 ст.469 КПК України дана угода може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Злочин, у вчиненні якого обвинувачений визнав себе винним, віднесений до злочинів середньої тяжкості у сфері забезпечення призову та мобілізації, потерпілі від якого відсутні, а отже угода відповідає вимогам закону.

Судом встановлено, що укладення угоди з боку обвинуваченого є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Умови угоди не суперечать нормам матеріального та процесуального права, а кваліфікація дій характеру обвинувачення.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав себе винним у вчиненні інкримінованого йому злочину та погодився на призначення узгодженого покарання.

Захисник ОСОБА_4 в суді проти затвердження укладеної угоди не заперечував, посилаючись на її добровільність та відповідність вимогам чинного законодавства.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373, 374, 475 КПК України, суд, -

з а с у д и в :
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 05 березня 2015 року між підозрюваним ОСОБА_5 та прокурором.

Визнати ОСОБА_7 винним у вчинені злочину, передбаченого ст.336 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнити ОСОБА_5 від цього покарання, якщо він протягом однорічного строку випробування не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього такі обов`язки:

· повідомляти орган кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи або навчання.

· періодично з`являтися для реєстрації в орган кримінально-виконавчої системи.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Апеляційного суду Полтавської області через Комсомольський міський суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1