Справа № 1003/8398/12
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.06.2012 Білоцерківський міськрайонний суд в складі:

головуючий суддя Сливка В. В. ,

при секретарі Святецька Н. В.,

з участю прокурора ___________ПІКУЛЯ О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, неодруженого, судимого:

1). 03.01.1995 року Білоцерківським міським судом Київської області за ст.ст. 206 ч. 2, 141 ч. 2, 42 КК України до 4-х років 6-и місяців позбавлення волі;

2). 01.07.1997 року Білоцерківським міс ьким судом Київської області за ст. 89 ч. 1 КК України до штрафу в дохід держави у розмірі 850 грн.;

3). 12.01.1998 року Білоцерківським міським судом Київської області за ст.ст. 141 ч. 2, 105, 42 КК України до 5-и років 6-и місяців позбавлення волі;

4). 14.01.2004 року Білоцерківським міським судом Київської області за ст. 186 ч. 2, 69 КК України до 2-х років позбавлення волі;

5). 28.03.2006 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ст. 15 ч. 2 і 186 ч. 2 КК України до 4-х років позбавлення волі;

6). 16.11.2006 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ст. 187 ч. 1, 70 ч. 4 КК України до 4-х років 6-и місяців позбавлення волі, звільненого з місць позбавлення волі 13.08.2010 року після відбуття строку покарання, непрацюючого, жителя ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч. 2 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1, будучи судимим за злочини, пов?язані з викраденням чужого майна, 3 березня 2012 року, близько 17 год. 40 хв., ОСОБА_1, перебуваючи в квартирі АДРЕСА_1, в якій проживала зі своїми братами та спімешканцем ОСОБА_2, скориставшись відсутністю останньої і тим, що за ним ніхто не спостерігав, повторно таємно від оточуючих викрав з указаної кімнати належний ОСОБА_2 ноутбук марки «HP Presario CQ 56-170 SR», вартістю 3800 грн., з мишкою «4 TECH», вартістю 96 грн., чим завдав потерпілій збитків у сумі 3 896 грн..

Допитаний судом ОСОБА_1 частково визнав себе винуватим у скоєному. Показав, що з потерпілою та її спімешканцем ОСОБА_3 знайомий на протязі тривалого часу, дружать сім?ями, часто ходять один до одного угості.

03.03.2012 року, близько 16 год., черговий раз прийшов до останніх угості, однак ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були відсутні. Брати потерпілої впустили його до кімнати, в якій мешкали ОСОБА_2 та ОСОБА_3, і він залишився там чекати їх повернення. Чекав майже годину, але останніх все небуло, тому приблизно о 17 год. 40 хв. він, вирішивши пожартувати, забрав зі стола ноутбук потерпілої та мишку до нього і, сховавши їх за пазуху, покинув указану квартиру. Віднісши ноутбук з мишкою до себе додому сховав їх у кімнаті під диваном. Увечері прийшов ОСОБА_3 і просив повернути викрадене, але він не зізнався у викраденні ноутбука і продовжував переховувати його у своїй квартирі під диваном, а 15.03.2012 року вранці відніс викраденого ноутбука з мишкою до будинку потерпілої і залишив під вхідними дверима.

Ствердив, що не мав наміру викрадати у потерпілої ноутбук з мишкою, а хотів лише таким способом пожартувати. У вчиненому розкаявся.

Однак винуватість підсудного у вчиненому підтверджується зібраними у справі доказами.

Показаннями потерпілої ОСОБА_2, котра показала, що вказаного дня повернулась додому зі своїм співмешканцем ОСОБА_3 близько 18 год. і відразу виявила зникнення свого ноутбука «Compag Presario CQ 56 XP 274 EA#ACB» з мишкою, який до цього знаходився на столі у її кімнаті. Дізнавшись від брата ОСОБА_3, котрий залишався удома, про те, що під час їх відсутності приходив ОСОБА_1, і що, чекаючи їх повернення, останній з його дозволу деякий час перебував у її кімнаті один, вони запідозрили, що саме ОСОБА_1 викрав зазначене майно. Увечері ОСОБА_3 зустрівся з ОСОБА_1 і запропонував повернути ноутбук, однак той заперечив свою причетність до крадіжки, тому вона звернулась за допомогою до міліції. А 15.03.2012 року, близько 10 год., підсудний підкинув викрадений у неї ноутбук з мишкою під двері її квартири.

Аналогічними показаннями свідка ОСОБА_3. /а.с. 12-13; 106-108/

Показаннями допитаних у якості свідків братів потерпілої - ОСОБА_4 та ОСОБА_5, котрі підтвердили факт приходу ОСОБА_1 до їх квартири 03.03.2012 року близько 16 год. та його перебування у кімнаті потерпілої наодинці до 17 год. 40 хв.. /а.с. 16-17, 78-79/

Письмовою заявою потерпілої ОСОБА_2, якою остання 03.03.2012 року повідомила правоохороні органи про викрадення з її квартири вказаного дня ноутбука «Compag Presario CQ 56 XP 274 EA#ACB» з мишкою; /а.с. 4/

Протоколом огляду місця події та планом-схемою квартири потерпілої, з якої було викрадено майно останньої; /а.с. 6-8/

Протоколом виявлення та вилучення викрадених у ОСОБА_2 ноутбука, мишки до нього після того, як підсудний ОСОБА_1 15.03.2012 року «підкинув» указані речі під двері квартири потерпілої, і протоколом зазначених предметів у якості речових доказів; /а.с. 35-39/

Протоколом відтворення обстановки та обставин події з участю ОСОБА_1, котрий на місці події у присутності понятих добровільно розповів про обставини викрадення ноутбука з квартири потерпілої і вказав місце, звідки викрав указані речі. /а.с. 72-77/

Суд, дослідивши зібрані у справі докази та належним чином їх оцінивши, вважає, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому злочину доведена в судовому засіданні в повному обсязі предявленого обвинувачення, і що дії підсудного вірно кваліфіковані слідством за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна крадіжка, вчинена повторно.

До доводів підсудного, в яких той намагається переконати суд у тім, що він, начебто, не мав наміру викрадати майно потерпілої, а лише хотів таким способом пожартувати, суд ставиться критично, оскільки вони повністю суперечать фактичним обставинам справи.

З показань самого ОСОБА_1 і показань потерпілої ОСОБА_2, свідків ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 вбачається, що підсудний, заволодівши 03.03.2012 року таємним способом майном потерпілої, тривалий час заперечував свою будь-яку причетність зазначеної події, і що останній, достовірно знаючи про те, що ОСОБА_2 повідомила про крадіжку правоохоронні органи, мав достатньо часу для того, щоби повернути потерпілій викрадене майно (у випадку, якщо він дійсно не мав наміру його привласнювати), однак зробив це лише 15.03.2012 року, та й то в завуальованій формі, так і не зізнавшись при цьому в тім, що вказане майно забрав з квартири потерпілої саме він.

Така поведінка ОСОБА_1 свідчить про те, що його намір від самого початку був спрямований на таємне викрадення ноутбука з мишкою та зарядного пристрою з квартири потерпілої, і що доводи підсудного про те, що, забираючи вказане майно він хотів лише пожартувати таким способом, є абсолютно надуманими. Тому суд розцінює вказані доводи підсудного, як обраний останнім, з метою уникнення відповідальності за скоєне, спосіб захисту і до уваги не приймає.

Обираючи підсудному покарання суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного злочину, помякшуючі та обтяжуючі відповідальність обставини, особу підсудного.

ОСОБА_1 фактично визнав себе винуватим і щиросердно розкаявся у вчиненому, добровільно і в повному обсязі відшкодував потерпілій завдані збитки, на його утриманні перебуває нещодавно народжена співмешканкою дитина.

Наведені обставини суд визнає такими, що пом?якшують відповідальність підсудного.

Разом з тим ОСОБА_1 судимий і в його діях має місце рецидив злочинів, що є обставиною, яка обтяжує відповідальність підсудного.

За місце проживання ОСОБА_1 характеризується формально позитивно.

Приймаючи до уваги викладене, побажання потерпілої, котра просить не карати підсудного суворого, а також ту обставину, що підсудний вже увосьме притягується до кримінальної відповідальності, і що даний злочин останнім вчинено буквально через місяць після того, як щодо нього судом 23.01.2012 року було закрито, на підставі ч. 4 ст. 309 КК України, кримінальну справу за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ст. 309 ч. 1 КК України, суд вважає, що виправлення ОСОБА_1 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.

На переконання суду саме таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення підсудного та попередження нових злочинів.

Заявлений у справі потерпілою ОСОБА_2 цивільний позов розгляду не підлягає у зв?язку з тим, що в ході досудового слідства збитки останній відшкодовані підсудним у повному обсязі в добровільному порядку.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 323, 324, ч. 1 і ч. 3 ст. 68 КПК України, суд -

З А С У Д И В :

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч. 2 КК України, та призначити йому покарання у виді 3 /трьох/ років позбавлення волі.

Запобіжний захід засудженому змінити на тримання під вартою в СІЗО № 13 ДДУ ПВП у м. Києві та області, забравши останнього під варту відразу після затримання. Строк покарання ОСОБА_1 рахувати від дня затримання.

Речові докази ноутбук марки «HP Presario CQ 56-170 SR» та мишку «4 TECH», повернути потерпілій ОСОБА_2, у котрої вони перебувають на зберіганні.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Київської області, через Білоцерківський міськрайонний суд, протягом 15 діб.

Суддя: В. В. Сливка