АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 601/1358/14-кГоловуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/789/190/15 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч. 3 ст. 185 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2015 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника адвоката ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Кременецького районного суду від 6 березня 2015 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, непрацюючого, неодруженого, раніше судимого:

- 19.06.2006 року Кременецьким районним судом за ч.2 ст.121, ст.69 КК України до 4 років позбавлення волі;

- 15.09.2010 року Кременецьким районним судом за ч.2 ст.389, ч.1 ст.309, ст.ст. 70, 71, 72 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі;

- 11.12.2013 року Кременецьким районним судом за ч.3 ст.185, с.3 ст.186, ст.69, ч.1 ст.70 КК України до 2 років 8 місяців обмеження волі, -

засуджено за ч.3 ст.185 КК України на 3 роки позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків до покарання, призначеного за новим вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Кременецького районного суду від 11 грудня 2013 року, перевівши на підставі ст.72 КК України 7 місяців 16 днів обмеження волі у позбавлення волі, що становить 3 місяці 22 дні та остаточно ОСОБА_7 призначено покарання у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_7 постановлено рахувати з 29.04.2014 року з часу його затримання.

Постановлено стягнути з ОСОБА_7 1721 грн. 20 коп. процесуальних витрат.

За вироком суду ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений за кримінальні правопорушення, які ним вчинено за таких обставин.

Так, 08.01.2014 року, близько 20.30 год. ОСОБА_7 та ОСОБА_9 за попередньою змовою між собою проникли з метою крадіжки в будинок потерпілої ОСОБА_10 , розташоване по АДРЕСА_2 , звідки таємно викрали три ікони із ликами святих, заподіявши потерпілій матеріальну шкоду на суму 450 гривень.

Повторно 09.01.2014 року, близько 21.10 год. ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 за попередньою змовою між собою аналогічним чином проникли з метою крадіжки в будинок потерпілої ОСОБА_10 , розташоване по АДРЕСА_2 , звідки таємно викрали три ікони із ликами святих, заподіявши потерпілій матеріальну шкоду на суму 350 гривень.

Також 10.01.2014 року, близько 21.00 год. ОСОБА_7 проник з метою крадіжки в будинок потерпілої ОСОБА_10 , розташоване по АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав одну ікону із ликами святих, заподіявши потерпілій матеріальну шкоду на суму 150 гривень.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок суду скасувати провадження по справі закрити за недоведеністю його вини у вчиненні кримінального правопорушення. Покликається на фальсифікацію доказів, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, необ`єктивність та однобічність досудового слідства та судового розгляду, суттєві порушення кримінально-процесуального закону. Зазначає, що показання свідка ОСОБА_12 , викладені у вироку, не відповідають тим, які нею дані в судовому засіданні. Показання ОСОБА_9 суд безпідставно поклав в основу обвинувачення, оскільки останній стояв на обліку у нарколога та неодноразово лікувався в психіатричному диспансері і його допит відбувався без захисника. Вказує також на те, що відбитки пальців, виявлені на місці вчинення злочину, не могли там бути, тому що у будинку ОСОБА_7 він був один раз, коли колядував і був вдягнений в рукавиці.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого ОСОБА_7 , та його захисника адвоката ОСОБА_8 , які підтримали подану апеляційну скаргу та просили вирок суду щодо ОСОБА_7 скасувати, прокурора, який просив апеляцій скаргу обвинуваченого залишити без задоволення, а вирок суду залишити без змін як законний, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що вона не підлягає до задоволення, виходячи з таких підстав.

Як встановлено матеріалами кримінального провадження, органами досудового слідства та судом дотримано вимог кримінального процесуального закону, спрямованих на встановлення об`єктивної істини у справі.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості і правова кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України є обґрунтованими та відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Доводи обвинуваченого в апеляційній скарзі про те, що досудове слідство та судовий розгляд по справі проведено з обвинувальним ухилом та фальсифікацією кримінального провадження, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи і не підтверджені доказами його винуватості, є безпідставними.

Так, сам обвинувачений ОСОБА_7 у судовому засіданні суду першої інстанції спершу свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнавав, надалі пояснював, що вини у вчиненні крадіжки ікон не визнає.

Пояснював, що перший раз зайшов в будинок потерпілої разом з ОСОБА_9 та ОСОБА_11 . Поки він з ОСОБА_13 колядували, то ОСОБА_14 викрав три ікони. Після цього ще три ікони викрадала ОСОБА_15 , яка передала їх йому. Всі ікони він відправив у м. Дубно, щоб їх не було вдома, однак, в подальшому вирішив повернути ікони потерпілій. Не думав, що вона звернеться у міліцію. Просив в судових дебатах врахувати те, що завдяки йому всі ікони повернуті потерпілій та розкаявся у вчиненому.

Показання ОСОБА_7 , в яких він визнавав свою вину, узгоджуються також з іншими доказами по справі, а тому судом вірно покладені в основу обвинувачення.

Зокрема, згідно протоколу огляду місця події від 28.01.2014 року та фотоілюстрації до нього, в будинку обвинуваченого ОСОБА_7 , ліворуч від входу у спальній кімнаті, в дерев`яній шафі, між одягом виявлена господарська сумка, в якій знаходяться шість ікон різного розміру із зображенням Божої матері та Ісуса Христа.

Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту за участю обвинуваченого ОСОБА_7 від 18.06.2014 року, останній детально розказував та показував, яким чином вчинив крадіжку ікон, зазначивши, що саме він з ОСОБА_9 08.01.2014 року, 09.01.214 року з ОСОБА_11 та ОСОБА_9 та 10.01.2014 року сам, здійснював крадіжки ікон.

Вищевказані свідчення обвинуваченого об`єктивно узгоджуються з свідченнями обвинуваченого ОСОБА_9 , що зафіксовані в протоколі проведення слідчого експерименту від 17.06.2014 року, які є послідовними та логічними, де ОСОБА_9 розказав та показав, яким чином вчинив крадіжку ікон 08.01.2014 року разом з ОСОБА_7 , 09.01.214 року з ОСОБА_7 та ОСОБА_11 .

Згідно висновку експерта № 09/22/14 від 31.03.2014 року, слід пальця руки, який був вилучений з внутрішньої поверхні правої половини дверей з коридору в кімнату, залишений середнім пальцем правої руки ОСОБА_7 , слід пальця руки, який був вилучений з внутрішньої поверхні дверей коридору в кімнату, залишений безіменним пальцем правої руки ОСОБА_9 .

Щодо доводів обвинуваченого про те, що покази обвинуваченого ОСОБА_9 не можна брати до уваги, оскільки останній стояв на обліку у нарколога та неодноразово лікувався в психіатричному диспансері, а тому його допит повинен був проводитись з участю захисника, то вони є безпідставними, оскільки жодним чином не підтверджені матеріалами кримінального провадження, а також ні обвинуваченим, ні його захисником в судовому засіданні суду першої інстанції не заявлялись клопотання про визнання проколу проведення слідчого експерименту від 17.06.2014 року з участю ОСОБА_9 недопустимим доказом.

Відповідно до вимог ст.65 КК України при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне та достатнє для її виправлення, яке б сприяло запобіганню вчиненню нею нових злочинів.

Суд першої інстанції зазначені вимоги закону виконав належним чином та в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, особу винного, який за місцем проживання характеризується негативно, має не зняту та не погашену судимість.

Судом також враховані і пом`якшуючі вину обставини, зокрема, думку потерпілої, яка в своїй заяві вказувала, що претензій до обвинуваченого немає, всі ікони їх повернуто і саме з врахуванням всіх вищенаведених обставин, суд першої інстанції призначив ОСОБА_7 мінімальне покарання, передбачене санкцією ч.3 ст.185 КК України, в той час як санкція вказаної статті передбачає позбавлення волі на строк від 3 до 6 років.

Остаточне покарання ОСОБА_7 , судом вірно визначено за сукупністю вироків та до покарання призначеного за новим вироком, частково приємно невідбуту частину покарання за попереднім вироком Кременецького районного суду від 11 грудня 2013 року.

Дане покарання колегія суддів вважає необхідним, достатнім та справедливим для виправлення та перевиховування обвинуваченого ОСОБА_7 , а також попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Таким чином, при перевірці кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 та прокурора прокуратури Кременецького району Тернопільської області ОСОБА_16 , колегія суддів не вбачає будь-яких передбачених ст.409 КПК України підстав для скасування чи зміни вироку.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 404, 407, 408 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Кременецького районного суду від 6 березня 2015 року щодо нього без зміни.
Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи
З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_2