Іллінецький районний суд Вінницької області
м. Іллінці, Справа № 4 - 10
П О С Т А Н О В А

7 червня 2010 року

Суддя Іллінецького районного суду Вінницької області Мотрук М.І. при секретарі Мозоль Л.І.

за участю прокурора Папроцького В.А.

адвоката ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Іллінці скаргу ОСОБА_2 директора ТОВ "Іллінецька центральна аптека" на постанову про відмову в порушенні кримінальної справи, в порядку ст.236-1 КПК України, -

В С Т А Н О В И В:

31 травня 2010 року директор ТОВ "Іллінецька центральна аптека" ОСОБА_2 звернувся до суду із скаргою про відмову в порушенні кримінальної справи, в порядку ст.236-1 КПК України, в якій вказав, що 21 квітня 2010 року він, як директор ТОВ «Іллінецька центральна аптека», звернувся в чергову частину Іллінецького РВ ГУМВС України у Вінницької області із заявою про вчинення злочину, а саме крадіжки медикаментів, медичних препаратів, приладів та обладнання з приміщення аптечного кіоску № 1, шляхом пошкодження та зриву замків з вхідних дверей. На місце події виїхала слідчо-оперативна група, яка зафіксувала факт проникнення в аптечний кіоск та викрадення майна належного ТОВ «Іллінецька центральна аптека». Але так як працівниками міліції не було вжито необхідних мір по припиненню злочинних дій, це потягло за собою продовження злочину. Так, 23 квітня 2010 року взагалі знищено приміщення аптечного кіоску.

Заяви про злочини подано відповідно 21 та 23 квітня 2010року, а відповідь на свої звернення ТОВ «Іллінецька центральна аптека» отримало лише 25 травня 2010 року. Постанову про відмову в порушення кримінальної справи винесено 30 квітня 2010 року супровідний лист датовано 14 травня 2010 року.

В постанові про відмову в порушенні кримінальної справи від 30 квітня 2010 року, винесеній ст. о/у СКР Іллінецького РВ ГУМВС ОСОБА_3 вказано: керуючись п.2 ст.6 КПК України, постановив: В порушенні кримінальної справи по факту самоправства збоку керівництва РТМО по відношенню до ТОВ «Іллінецька центральна аптека» відмовити на підставі ст.6 п.2 КПК України. Про прийняте рішення повідомити зацікавлених осіб та згідно 27 КПК України рекомендувати звернутись до районного суду в порядку цивільно-правових відносин.

Постанову про відмову в порушенні кримінальної справи винесено з грубими порушеннями кримінального та кримінально-процесуального законодавства, а тому вона є незаконною і підлягає скасуванню. Скаржником подано до Іллінецького РВ ГУМВС дві заяви про вчинення різних злочинів. Перша заява від 21 квітня 2010 року про крадіжку медикаментів, медичних препаратів та обладнання з аптечного кіоску №1, яку вчинено шляхом зриву замків із вхідних дверей, яка мала місце 21 квітня 2010 року. З кіоску викрадено лише медикаментів на суму понад 9900 гривень. На місце події виїжджала слідчо-оперативна група Іллінецького РВ ГУМВС України у Вінницькій області. Ст. о/у СКР Іллінецького РВ ГУМВС ОСОБА_3, який проводив дослідчу перевірку має знати, що такі дії, передбачені ст.185 КК України, - крадіжка, тобто таємне викрадення чужого майна. А так як крадіжка вчинена з проникнення в приміщення, такі дії мають бути кваліфіковані за ч. 3 ст.185 КК України. З приміщення аптечного кіоску викрадено медикаменти, медичні препарати, обладнання. Загальна сума викраденого складає понад 15000 гривень. Відповідно до кримінального кодексу України, крадіжка на суму, яка в 600 разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян, кваліфікується, як крадіжка в особливо великих розмірах, що передбачено ч. 5 ст.185 КК України. З часу крадіжки пройшло понад місяць, ревізії викраденого майна не проведено, викрадене майно з аптечного кіоску (медикаменти, медичні препарат та обладнання) ТОВ «Іллінецька центральна аптека» не повернуто, завдані збитки не відшкодовано.

За таких обставин, обов'язково має бути прийнято рішення по факту крадіжки чужого майна, про наявність чи відсутність в діях осіб котрі це вчинили складу злочину, передбаченого ст.185 КК України, однак рішення не прийнято.

В постанові про відмову в порушенні кримінальної справи зазначено, що до крадіжки з аптечного кіоску причетний головний лікар Іллінецького РТМО ОСОБА_4 Якщо це дійсно так, то в такому разі протиправні дії головного лікаря Іллінецького РТМО ОСОБА_4, який вчинив злочин використовуючи владу та службове становище, мають кваліфікуватись, як злочин у сфері службової діяльності, а саме за ст. 364 ч.2 КК України, так як сума завданих збитків понад 15000 грн., тобто перевищує двісті п'ятдесят неоподаткованих мінімумів, то таке діяння вважається таким, що потягло тяжкі наслідки. Відповідно до діючого законодавства по даному факту також має бути прийнято рішення, про наявність чи відсутність складу злочину в діях ОСОБА_4, передбачених ст.364 ч.2 КК України.

Друга заява від 23 квітня 2010 року про умисне пошкодження майна аптечного кіоску № 1 належного ТОВ «Іллінецька центральна аптека».Проникаючи в приміщення аптечного кіоску злочинці умисно пошкодили два замки на вхідних дверях, а також один замок на який було закрито вікно через яке реалізовувались ліки. Окрім цього злочинцями умисно знищено решітки приміщення аптечного кіоску. Такі дії передбачені ст.194 КК України - умисне знищення та пошкодження чужого майна.В постанові про відмову в порушенні кримінальної справи старший о/у СКР Іллінецького РВ ГУМВС ОСОБА_3 вказує, що до пошкодження та знищення майна ТОВ «Іллінецька центральна аптека» причетний головний лікар Іллінецького РТМО ОСОБА_4 і водночас стверджує, що в діях осіб які знищили та пошкодили майно аптечного кіоску №1 відсутній склад злочину, передбачений ст.194 КК України, а вбачаються ознаки ст. 356 КК України, тобто самоправство. Таке твердження є невірним, суб'єкт злочину ст. 356 КК України - загальний, а відповідно до кримінального законодавства, самоправні дії службової особи, які явно виходять за межі наданих їй повноважень, слід кваліфікувати за ст.365 КК України.

Якщо знищення та пошкодження майна вчинене службовою особою, то такі дії

мають кваліфікуватись за ст.365 КК України, як зазначено в Постанові № 15 від 26 грудня 2003 року. Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про перевищення влади або службових повноважень".Відповідно до діючого законодавства по факту перевищення влади та службових повноважень також має бути прийнято рішення, про наявність чи відсутність складу злочину в діях ОСОБА_4, передбачених ст.365 КК України, однак рішення не прийнято. В постанові про відмову в порушенні кримінальної справи від 30 квітня 2010 року, винесеній ст. о/у СКР Іллінецького РВ ГУМВС ОСОБА_3 вказано: керуючись п.2 ст.6 КПК України, - постановив:В порушенні кримінальної справи по факту самоправства збоку керівництва РТМО по відношенню до ТОВ «Іллінецька центральна аптека» відмовити на підставі ст.6 п.2 КПК України. Про прийняте рішення повідомити зацікавлених осіб та згідно 27 КПК України рекомендувати звернутись до районного суду в порядку цивільно-правових відносин.

Постанова незрозуміла і по змісту суперечить діючому законодавству.Подано заяву про крадіжку чужого майна з проникненням в приміщення в особливо великих розмірах. Замість перевірки факту крадіжки, ст. о/у СКР Іллінецького РВ ГУМВС ОСОБА_3 в описовій частині (встановив) зазначає про договори оренди і на підставі цього приходить до висновку, що в даному випадку відсутній склад злочину, передбачений ст.194 КК України, а мають, місце цивільно-правові відносини і вбачаються ознаки злочину, передбаченого ст.356 КК України, тобто самоправство, але відповідно до ст.27 КПК України, злочини, передбачені ст.356 КК України порушуються

не інакше як за скаргою потерпілого, якому і належить підтримувати обвинувачення в суді. Однак, в резолютивній частині (постановив), в порушенні кримінальної справи по факту самоправства збоку керівництва Іллінецького РТМО по відношенню до ТОВ «Іллінецька центральна аптека» відмовити на підставі ст.6 п.2 КПК України. І тут же, рекомендує звернутись до суду згідно ст.27 КПК України в порядку цивільно-правових відносин.Незрозумілим залишається, про які цивільно-правові відносини можна говорити посилаючись на ст.27 КПК України, якщо дана стаття передбачає притягнення до кримінальної відповідальності не інакше як за скаргою потерпілого. Працівники міліції не мають права відмовляти в порушенні кримінальної справипро злочини, передбачені ст. 356 КК України.

За таких обставин, постанову про відмову в порушенні кримінальної справи від 30 квітня 2010 року, вважає незаконною і такою, що підлягає скасуванню, а тому, виходячи з викладеного, керуючись ст.236-1 КПК України, просить постанову ст. о/у СКР Іллінецького РВ ГУМВС України у Вінницькій області ОСОБА_3 від 30 квітня 2010 року про відмову в порушенні кримінальної справи, скасувати. Матеріали направити прокурору Іллінецького району Вінницької області для організації додаткової перевірки та порушення кримінальної справи.

ОСОБА_2 в судовому засіданні повністю підтвердив наведені в скарзі обставини та просить суд постанову про відмову в порушенні кримінальної справи скасувати.

Прокурор просить відмовити в задоволенні скарги за відсутності підстав для її задоволення.

Розглянувши скаргу, заслухавши думки скаржника і прокурора, суд приходить до висновку що скарга директора ТОВ "Іллінецька центральна аптека" ОСОБА_2 підлягає задоволенню із наступних мотивів.

21 квітня 2010 року директор ТОВ «Іллінецька центральна аптека» звернувся в чергову частину Іллінецького РВ ГУМВС України у Вінницької області із заявою про вчинення злочину, а саме крадіжки медикаментів, медичних препаратів, приладів та обладнання з приміщення аптечного кіоску № 1, шляхом пошкодження та зриву замків з вхідних дверей. 23 квітня 2010 року директор ТОВ «Іллінецька центральна аптека», в чергову частину Іллінецького РВ ГУМВС України у Вінницької області звернувся із заявою про умисне пошкодження майна аптечного кіоску № 1 належного ТОВ «Іллінецька центральна аптека. Після проведеної перевірки, ст. о/у СКР Іллінецького РВ ГУМВС ОСОБА_3 винесено постанову про відмову в порушенні кримінальної справи по факту самоправства збоку керівництва Іллінецького РТМО по відношенню до ТОВ «Іллінецька центральна аптека», на підставі п. 2 ст. 6 КПК України.

У резолютивній частині постанови про відмову в порушенні кримінальної справи обовязково зазначається стаття Кримінального кодексу України, за ознаками якої кваліфікувалося діяння, що підлягало перевірці, однак в резолютивні частині оскарженої постанови, зазначено, лише кваліфікуючі ознаки діяння, по факту яких відмовлено в порушенні кримінальної справи, без зазначення самої статті 356 КК України.

Крім того, 21 квітня 2010 року в чергову частину надійшло Іллінецького РВ ГУМВС України у Вінницької області повідомлення, про дії що містять ознаки злочину передбаченого ст.185 КК України - крадіжка, тобто таємне викрадення чужого майна. А так як крадіжка вчинена з проникнення в приміщення, такі дії мають бути кваліфіковані за ч. 3 ст.185 КК України. 23 квітня 2010 року директор ТОВ «Іллінецька центральна аптека», в чергову частину Іллінецького РВ ГУМВС України у Вінницької області звернувся із заявою про умисне пошкодження майна аптечного кіоску № 1 належного ТОВ «Іллінецька центральна аптека. При проникненні в приміщення аптечного кіоску умисно пошкоджено два замки на вхідних дверях, а також один замок на який було закрито вікно через яке реалізовувались ліки, знищено решітки приміщення аптечного кіоску. Такі дії передбачені ст.194 КК України - умисне знищення та пошкодження чужого майна. Однак юридичної оцінки дій, що мають ознаки злочинів передбачених ст. 185 та ст. 194 КК України старшим оперативним уповноваженим СКР Іллінецького РВ ГУМВС ОСОБА_3 не дано, що свідчить про поверховість, неповноту та однобічність проведеної перевірки звернення.

Після проведеної перевірки, ст. о/у СКР Іллінецького РВ ГУМВС ОСОБА_3 винесено постанову про відмову в порушенні кримінальної справи по факту самоправства збоку керівництва Іллінецького РТМО по відношенню до ТОВ «Іллінецька центральна аптека», на підставі п. 2 ст. 6 КПК України.

Згідно ст. 356 КК України, самоправством є самовільне, всупереч установленому законом порядку, вчинення будь-яких дій, правомірність яких оспорюється окремим громадянином або підприємством, установою чи організацією, якщо такими діями була заподіяна значна шкода інтересам громадянина, державним чи громадським інтересам або інтересам власника. Проте в мотивувальній частині постанови ст. о/у СКР Іллінецького РВ ГУМВС ОСОБА_3 від 30 квітня 2010 року зазначається, що в даному випадку вбачаються ознаки злочину передбаченого ст.. 356 КК України, як самоправство, тобто самовільне, всупереч установленому законом порядку, вчинення будь-яких дій, правомірність яких оспорюється окремим громадянином або підприємством, установою чи організацією, якщо такими діями була заподіяна значна шкода інтересам громадянина, державним чи громадським інтересам або інтересам власника.

Старшим оперативним уповноваженим СКР Іллінецького РВ ГУМВС ОСОБА_3 відмовлено в порушенні кримінальної справи згідно п. 2 ч. 1 ст. 6 КПК України, посилаючись на ст. 27 КПК, згідно якої справи про злочини, передбачені статтею 356 Кримінального кодексу України щодо дій, якими заподіяно шкоду правам та інтересам окремих громадян, порушуються не інакше як за скаргою потерпілого, якому і належить в такому разі право підтримувати обвинувачення.

Таким чином, оперуповноваженим невірно застосовано норму кримінально-процесуального права, оскільки при закритті застосовано п. 2 ч. 1 ст. 6 КПК України за відсутністю в діянні складу злочину. Проте і цьому випадку справу лише не може бути порушено, а дача юридичної оцінки в даному випадку виходить в межі повноважень органу дізнання.

Згідно ст. 97 КПК України, прокурор, слідчий, орган дізнання або суддя зобов'язані приймати заяви і повідомлення про вчинені або підготовлювані злочини, в тому числі і в справах, які не підлягають їх віданню. По заяві або повідомленню про злочин прокурор, слідчий, орган дізнання або суддя зобов'язані не пізніше триденного строку прийняти одне з таких рішень: прокурор направляє справу для провадження досудового слідства або дізнання; слідчий починає досудове слідство, а орган дізнання починає дізнання; направити заяву або повідомлення за належністю. Таким чином, згідно ст.27 ЦПК та п. 3 ч. 2 ст. 97 ЦПК України, оскільки надійшла заява про злочин, кримінальна справа про притягнення до кримінальної відповідальності особи, за вчинення якого, порушуються не інакше як за скаргою потерпілого, матеріали дослідчої перевірки необхідно направити за належністю, а саме в Іллінецький районний суд.

Крім того, в мотивувальній частині постанови ст. о/у СКР Іллінецького РВ ГУМВС ОСОБА_3 від 30 квітня 2010 року зазначається, що до подій, вказаних в повідомленнях про злочини директора ТОВ «Іллінецька центральна аптека», а саме: до пошкодження та знищення майна ТОВ «Іллінецька центральна аптека», причетний головний лікар Іллінецького РТМО ОСОБА_4, який є посадовою особою. Оскільки, органом дізнання встановлена наявність в діях ОСОБА_4 складу злочину передбаченого ст. 356 КПК України, в той час, як вказана особа є посадовою, та вчинила дії використовуючи владу та службове становище, його дії мають кваліфікуватись, як злочин у сфері службової діяльності, а саме за ст. 365 КК України. Крім того, відповідно до кримінального законодавства, самоправні дії службової особи, які явно виходять за межі наданих їй повноважень, слід кваліфікувати за ст.365 КК України.

Згідно ст. 112 КПК України, у справах про злочини передбачені ст. 364, 365 КК України досудове слідство провадиться слідчими прокуратури. А тому на підставі п. 3 ч. 2 ст. 97 ЦПК України та ч. 1 ст. 112 КПК України, заяву директора ТОВ «Іллінецька центральна аптека» необхідно було направити за належністю в прокуратуру Іллінецького району.

Так, відповідно до статуту Іллінецького РТМО приміщення лікарні належать до районної комунальної власності, а тому право розпорядження вказаним майном, в тому числі передавати приміщення в оренду знаходиться в компетенції виключно Іллінецької районної Ради. Таким чином, розпорядження ОСОБА_4 майном, що є комунальною власністю, не відноситься до повноважень головного лікаря РТМО, так само як становлення розмірів орендної плати, розподіл та використання одержаних від цього коштів. Тому необхідно в ході додаткової перевірки встановити куди сплачувались кошти за оренду комунальної власності, чому договір оренди від 1 листопада 2008 року, був заключний без рішення сесії районної ради.

Крім того, в ході додаткової перевірки необхідно встановити особу, яка внесла зміни в договір оренди від 1 листопада 2008 року, дати її діям юридичну оцінку. Також, до матеріалів перевірки необхідно долучити рішення господарського суду Вінницької області, на які посилався старший оперативний уповноважений СКР Іллінецького РВ ГУМВС ОСОБА_3 в постанові про відмову в порушенні кримінальної справи, однак вказані рішення в матеріалах справи відсутні.

На підставі наведеного та керуючись ст. 236-2 КПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Скаргу директора ТОВ "Іллінецька центральна аптека" ОСОБА_2 задоволити.

Скасувати постанову старшого оперативного уповноваженого СКР Іллінецького РВ ГУМВС ОСОБА_3 від 30 квітня 2010 року про відмову в порушенні кримінальної справи по факту самоправства збоку

керівництва Іллінецького РТМО по відношенню до ТОВ «Іллінецька центральна аптека», на підставі ст. 6 п.2 КПК України.

Матеріали направити начальнику Іллінецького РВ ГУМВС України у Вінницької області для організації проведення додаткової дослідчої перевірки та прийняття рішення в порядку ст. 97 КПК України.

На постанову прокурором, особою, яка подала скаргу, протягом семи діб з дня її винесення може бути подана апеляція до апеляційного суду Вінницької області.

Копії даної постанови направити заявнику, прокурору.

Суддя: