Справа № 606/420/15-к
і м е н е м У к р а ї н и
08 травня 2015 року м.Теребовля
Теребовлянський районний суд Тернопільської області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
обвинуваченої ОСОБА_6 та її законного представника ОСОБА_7 ,
потерпілого ОСОБА_8 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та мешканки АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, неодруженої, із середньою освітою, інваліда І-ї групи з дитинства, несудимої
за ч.3 ст.185 КК України,-
Обвинувачена ОСОБА_6 1 жовтня 2014 року приблизно о 21 год., перебуваючи разом із своєю рідною сестрою ОСОБА_10 , яка є неосудною і до якої Теребовлянським районним судом Тернопільської області застосовано примусові заходи медичного характеру, поблизу житлового будинку потерпілого ОСОБА_8 , що в АДРЕСА_2 , вирішила вчинити таємне викрадення чужого майна з проникненням у приміщення.
Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на вчинення крадіжки чужого майна з проникненням у приміщення, 1 жовтня 2014 року біля 21 год. ОСОБА_6 та ОСОБА_10 умисно, з корисливих мотивів, через незачинені двері проникли у підсобне приміщення потерпілого ОСОБА_8 , що в АДРЕСА_2 , звідки таємно викрали електропилу вартістю 500 грн., бензопилу вартістю 400 грн. та два велосипеди загальною вартістю 2300 грн., чим спричинили потерпілому шкоди на загальну суму 3200 грн., після чого із викраденим майном залишили місце вчинення злочину.
Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_6 повністю визнала свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, і суду показала, що 1 жовтня 2014 року біля 21 год. вона разом із свою рідною сестрою ОСОБА_10 зайшли на подвір`я потерпілого ОСОБА_8 , яке розташоване у АДРЕСА_2 , через незачинені двері проникли у підсобне приміщення, звідки таємно викрали електропилу, бензопилу та два велосипеди. Викраденим майном розпорядились на власний розсуд.
У вчиненому щиро розкаюється, погоджується з усіма доказами, зібраними органом досудового розслідування і які доводять її вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, відмовившись від їх дослідження під час судового розгляду.
За таких обставин, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд, переконавшись в істинності та добровільності позиції обвинуваченої про відмову у дослідженні доказів, її правильному розумінні недоцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та позбавлення права на оскарження фактичних обставин вчиненого нею кримінального правопорушення, вважає визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись тільки допитом обвинуваченої.
Таким чином, суд приходить до переконання про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікує її дії за ознаками ч.3 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням в інше приміщення.
При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_6 суд, відповідно до вимог ст.50, 65-67 КК України, враховує характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, особу винної, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
До обставин, що пом`якшують покарання, суд відносить те, що обвинувачена щиро розкаялась у вчиненому, повністю визнала свою вину, сприяла органам досудового розслідування та суду у розкритті злочину.
Відповідно до ч.2 ст.66 КК України суд визнає такою, що пом`якшує покарання, те, що обвинувачена є інвалідом 1-ї групи з дитинства.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченої, є вчинення злочину щодо особи похилого віку.
Аналізуючи в сукупності обставини, що помякшують ОСОБА_6 покарання, враховуючи особу обвинуваченої, яка вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується, є особою молодого віку, думку потерпілого про призначення їй несуворого покарання, визнає ці обставини та дані про її особу такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на помякшення покарання, а тому вважає за доцільне перейти до іншого більш мякого виду основного виду покарання, не зазначеного в санкції статті за цей злочин, призначивши обвинуваченій ОСОБА_6 покарання у виді штрафу.
Суд, враховуючи майновий стан обвинуваченої, яка є інвалідом 1-ї групи з дитинства, вважає за необхідне звільнити її від оплати вартості дактилоскопічної експертизи від 31 жовтня 2014 року № 13-197/14, проведеної НДЕКЦ при Управлінні МВС України в Тернопільській області.
Керуючись ст.374-376 КПК України, суд, -
ОСОБА_6 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, і призначити їй покарання:
за ч.3 ст.185 КК України із застосуванням ст.69 цього Кодексу штраф у розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів горомадян, що складає 510 грн.
Запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання залишити ОСОБА_6 без змін до вступу вироку в закону силу.
Звільнити ОСОБА_6 від сплати в користь Державного бюджету України 307.35 грн. вартості проведеної НДЕКЦ при Управлінні МВС України в Тернопільській області дактилоскопічної експертизи від 31 жовтня 2014 року № 13-197/14.
Речові докази у провадженні: сліди папілярних узорів рук, упакованих у сейф пакет № 0024593, які зберігаються в кімнаті речових доказів Теребовлянського РВ Управління МВС України в Тернопільській області знищити.
На вирок може бути апеляцію до апеляційного суду Тернопільської області через Теребовлянський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.