У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Верещак В.М.

суддів

Гошовської Т.В., Заголдного В.В.

за участю прокурора

Сухарєва О.М.

розглянула в судовому засіданні в
м. Києві 8 листопада 2007 року кримінальну справу за касаційним поданням
першого заступника прокурора Харківської області на вирок Богодухівського
районного суду Харківської області від 13 січня 2006 року, яким

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

раніше
судимого 25.03.2005р. Золочівським

районним
судом Харківської області за

ч.
3 ст. 185 КК України на 4 роки позбавлення

волі,
звільненого від відбування покарання на

підставі
ст. 75 КК України з іспитовим строком 2 роки, -

засуджено:

- за ч. 1 ст. 296 КК України на 1
рік обмеження волі;

- за ч. 1 ст. 122 КК України на 2
роки позбавлення волі.

На
підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів ОСОБА_1 визначено 2 роки
позбавлення волі.

На
підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків ОСОБА_1 остаточно визначено 4
роки 6 місяців позбавлення волі.

На
підставі ст. 96 КК України щодо ОСОБА_1 застосовано примусове лікування від
алкоголізму.

В
апеляційному порядку справа щодо ОСОБА_1 не розглядалася.

ОСОБА_1
визнано винним у тому, що він 20 вересня 2005 року, приблизно о 20 годині 30
хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, на вул. Центральній с.
Сазано Баланівка Богодухівського району Харківської області безпричинно, з хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок
з мотивів явної неповаги до суспільства, з особливою зухвалістю, умисно завдав ОСОБА_2 декілька ударів рукою в обличчя, спричинивши
останньому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

У
касаційному поданні ставиться питання про зміну зазначеного вироку у зв'язку з
безпідставністю застосування щодо ОСОБА_1 примусового лікування від
алкоголізму.

Заслухавши
доповідача, прокурора, який підтримав касаційне подання, перевіривши матеріали
справи та доводи касаційного подання, колегія суддів вважає, що касаційне
подання підлягає задоволенню.

Висновки
суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні злочинів, за які його
засуджено, та кваліфікація його дій не оспорюються в касаційному поданні та
підтверджені розглянутими в судовому засіданні та викладеними у вироку доказами.

Дії
ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 296, ч. 1 ст. 122 КК України кваліфіковані правильно.

Покарання
йому призначено з додержанням вимог ст. 65 КК України.

Разом з
тим, суд неправильно застосував щодо ОСОБА_1 примусове лікування від
алкоголізму.

Відповідно
до ч. 1 ст.
96 КК України примусове лікування може бути застосоване
судом, незалежно від призначеного покарання до осіб, які вчинили злочин та
мають хворобу, що становить небезпеку для здоров'я інших осіб.

Згідно
з “Основами Законодавства України про охорону здоров'я” від 19 листопада 1992
року хронічний алкоголізм до таких хвороб не належить і є соціально небезпечним
захворюванням.

Отже,
суд не мав законних підстав для призначення засудженому примусового лікування.
Тому зазначене рішення районного суду підлягає зміні.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 395, 396 КПК України, колегія
суддів

у х в а
л и л а:

Касаційне подання першого заступника прокурора Харківської області
задовольнити.

Вирок Богодухівського районного суду Харківської області від 13 січня 2006
року щодо ОСОБА_1 змінити.

Виключити з вироку вказівку про застосування на підставі ст. 96 КК України
до ОСОБА_1 примусового лікування від алкоголізму.

У решті вирок залишити без змін.

С у д д
і :

Верещак
В.М. Гошовська
Т.В. Заголдний
В.В.