Справа № 459/2892/14-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/188/15 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2015 року, колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

Головуючого-судді : - ОСОБА_2 ,

суддів : - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі : - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові матеріали кримінальної справи за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 та потерпілого ОСОБА_9 на вирок Червоноградського міського суду Львівської області від 05 грудня 2014 року, -
з участю прокурора : - ОСОБА_10 ,

захисника : - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого : - ОСОБА_8

потерпілого : - ОСОБА_9

представника потерпілого : - ОСОБА_11 ,

В С Т А Н О В И Л А :
Цим вироком :
ОСОБА_8 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Червонограда Львівської області, українця, громадянина України, з освітою технічною, розлученого, непрацюючого, раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -

визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, та призначено йому покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_8 рахується з дня прибуття і постановки його на облік у виправному центрі.

На підставі ч.1 ст. 72 КК України, у строк покарання зараховано попереднє ув`язнення ОСОБА_8 за період з 01.05.2014 року по 01.07.2014 року, відповідно до якого одному дню позбавлення волі відповідає два дні обмеження волі.

Цивільний позов прокурора м. Червонограда в інтересах держави - Міністерства охорони здоров`я України в особі Червоноградської центральної міської лікарні задоволено, стягнено з ОСОБА_8 на користь Червоноградської центральної міської лікарні 1944 (одна тисяча дев`ятсот сорок чотири),36 грн.

Цивільний позов ОСОБА_9 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9 4 4000 (чотири тисячі),00 грн. на відшкодування майнової шкоди та 15000 (п`ятнадцять тисяч),00 грн. на відшкодування моральної шкоди.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

По справі вирішено питання судових витрат та речових доказів.

Згідно з вироком суду ОСОБА_8 01.05.2014 року, близько 18:00 години, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння у дворі будинку АДРЕСА_1 , на ґрунті виниклих неприязних відносин із ОСОБА_9 умисно завдав йому удар невстановленим гострим ріжучим предметом у ділянку шиї, унаслідок чого заподіяв ОСОБА_9 легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

На вказаний вирок суду прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду скасувати повністю. Ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_8 винним за ч.2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України та призначити покарання у вигляді 7 роки позбавлення волі з відбуттям покарання у кримінально-виконавчій установі. Мотивує це тим, що судом в повному об`ємі досліджено та встановлено фактичні обставини справи, проте суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки, а саме, судом не враховано показань хірурга Червоноградської міської лікарні ОСОБА_12 , який вказав, що при поступленні потерпілого ОСОБА_9 в Червоноградську міську лікарню, встановлено наявність рани шиї по середині з переходом на ліво, довжина якої становить близько 15 см., а глибина рани в ділянці горла близько 3 см. Таким чином, смерть від отриманих ушкоджень потерпілого не настала у зв`язку з особливістю фізіологічної будови шиї останнього. А оскільки підозрюваний ОСОБА_8 не є спеціалістом в галузі медичних знань, то він не міг передбачити, що удар ріжучим предметом в ділянку шиї потерпілого за таких обставин не призведе до смерті останнього. Зазначає, що судом не застосовано закон, який підлягав застосуванню у даному кримінальному провадженні, а саме, застосовано ч.2 ст. 125 КК України, при наявності складу злочину, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 115 КК України.

На вирок суду захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити вирок суду, у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та тяжкістю призначеного покарання, визнати ОСОБА_8 винним у вчиненні кримінального правопорушенням передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання за ч.2 ст. 125 КК України - два місяці арешту. На підставі ч.1 ст. 72 КК України, у строк покарання зарахувати попереднє ув`язнення ОСОБА_8 за період з 01.05.2014 року по 01.07.2014 року, та вважати ОСОБА_8 таким, що відбув покарання. Виключити з резолютивної частини вироку суду стягнуту суму «4 000 (чотири тисячі) грн. 00 коп. на відшкодування майнової шкоди», оскільки майнова шкода відшкодована 30.07.2014 року, під час судового слідства, потерпілому у повному обсязі. Мотивує це тим, що вирок суду незаконний, необґрунтований в частині призначення покарання. Зазначає, що судом при постановленні вироку, не наведено жодних мотивів, які б обґрунтували не можливість застосування до ОСОБА_8 покарання не пов`язаного з обмеженням волі.

На вирок суду потерпілий ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду змінити, визнати ОСОБА_8 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 296, ч.1 ст. 121 КК України, задовольнивши позов про відшкодування моральної шкоди в повному обсязі та призначити ОСОБА_8 більш суворе покарання. Мотивує це тим, що вирок суду в частині відшкодування моральної шкоди є незаконним, оскільки призначене йому відшкодування цивільного позову за своєю величиною є мізерним і не відповідає ступеню тяжкості скоєного кримінального правопорушення.

Заслухавши доповідь судді, виступ обвинуваченого ОСОБА_8 , який підтримав апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 та заперечив апеляційні скарги прокурора та потерпілого ОСОБА_9 , думку прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу, апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_9 та апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 - заперечив, виступ захисника ОСОБА_7 , який підтримав свою апеляційну скаргу, та заперечив апеляційні скарги прокурора та потерпілого ОСОБА_9 , вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до переконання, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Суд першої інстанції правильно оцінив отримані, у передбаченому КПК України порядку, докази в даному кримінальному провадженні, оцінивши їх в сукупності, вірно зробив висновок, що вина ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 - ч.2 ст.15 КК України не знайшла свого підтвердження та правильно перекваліфікував його дії на ч.2 ст.125 КК України.

При цьому, суд мотивував своє рішення на підставі наявних у матеріалах кримінального провадження доказів. Суд першої інстанції прийшов до правильного переконання, що в матеріалах кримінального провадження немає жодного доказу, який би міг свідчити про умисел ОСОБА_8 на вбивство ОСОБА_9 , про що свідчать механізм заподіяння тілесного ушкодження, поведінка обвинуваченого до та після події та показання самого обвинуваченого, який заперечив наявність умислу на вбивство ОСОБА_9 ..

Крім того, колегія суддів вважає, що твердження сторони обвинувачення про наявність у ОСОБА_8 умислу на вбивство ОСОБА_9 ґрунтується на припущеннях, оскільки обоє перебували в нетверезому стані, а свідки в момент коли сталася подія злочину, знаходячись на відстані 10-15 метрів, варили уху, тому не бачили як саме розвивалися події.

Крім того, судом вірно зазначено, що стороною обвинувачення не встановлено предмета, який був знаряддям злочину, оскільки про те, що це був ніж не підтвердив потерпілий і докази про таке відсутні.

Відповідно, доводи прокурора про необхідність перекваліфікувати дії ОСОБА_8 на ч.2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України та доводи потерпілого ОСОБА_9 про визнання ОСОБА_8 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 296, ч.1 ст. 121 КК України, за якими обвинуваченому не оголошувалось про підозру, колегія суддів вважає не обґрунтованими, такими, що спростовуються доказами дослідженими під час судового розгляд..

Відповідно, колегія суддів прийшла до переконання, що покарання обвинуваченому призначене судом з дотриманням вимог ст. 65 КК України: відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину, обране з врахуванням особи обвинуваченого, який раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем проживання, є людиною середнього віку, не працює, на обліках у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, має на утриманні непрацездатних батьків, з врахуванням обставини, що пом`якшує покарання, щирого каяття у вчиненому, а також обставини, яка обтяжує покарання вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, визначене в межах, встановлених санкцією ч.2 ст. 125 КК України.
Щодо доводів потерпілого про відшкодування обвинуваченим моральної шкоди в повному обсязі в сумі 50000 грн., колегія суддів вважає необґрунтованими, а визначену судом першої інстанції компенсацію у сумі 15000 грн. такою, що відповідає вимогам розумності і справедливості. Необхідність відшкодування моральної шкоди в повному обсязі потерпілим не доведено.

Вимоги захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 про виключення з резолютивної частини вироку суду стягнуту суму «4 000 (чотири тисячі) грн. 00 коп. на відшкодування майнової шкоди», оскільки майнова шкода відшкодована 30.07.2014 року, під час судового слідства, потерпілому у повному обсязі, колегія суддів залишає без задоволення, оскільки в матеріалах кримінальної справи відсутні докази такого відшкодування і обвинувачений не надав доказів про відшкодування матеріальної шкоди ні в суді першої інстанції ні в апеляційній інстанції.

Суд першої інстанції при ухваленні вироку вирішив питання, визначені ст..368 КПК України.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів при перевірці справи не виявила допущених істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону, які тягнули б за собою зміну чи скасування вироку та застосування до обвинуваченого ОСОБА_8 більш суворого чи м`якшого покарання.

Керуючись ст.ст.405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 , апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 , який приймав участь у суді першої інстанції, апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_9 - залишити без задоволення, а вирок Червоноградського міського суду Львівської області від 05 грудня 2014 року відносно ОСОБА_8 без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:
Судді: