11-кп/775/212/2015(м)
264/128/15-к

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Апеляційного суду Донецької області у місті Маріуполі кримінальне провадження №0003163 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 27 березня 2015 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Маріуполя, громадянина України, не працюючого, не судимого, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ,

визнано винуватим та засуджено за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки шість місяців.

Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_6 на відшкодування матеріальної шкоди на користь потерпілих: ОСОБА_7 - 4305 грн. 02 коп., ОСОБА_8 - 23025 грн., ОСОБА_9 - 1875 грн., потерпілого ОСОБА_10 - 13590 грн., ОСОБА_11 - 10000 грн.

Вирішено питання про речові докази.

Цим же вироком також засуджено ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щодо якого вирок ніким не оскаржено.

ВСТАНОВИЛА:

За вироком суду ОСОБА_6 засуджено за те, що 6 травня 2014, приблизно о 02 годині 00 хвилин, керуючись корисливим мотивом, шляхом пошкодження скла та металевої решітки у вікнах приміщення «СТО», розташованого за адресою: вул. Заозерна, №86-6 в Іллічівському районі м.Маріуполя, незаконно проник до приміщення «СТО», звідки таємно викрав майно, що належить ОСОБА_8 , на загальну суму 23250 грн., чим заподіяв останній матеріальну шкоду на зазначену суму.

Він же, 10 липня 2014 року, у період часу з 00 годин 00 хвилин до 03 годин 00 хвилин, повторно, керуючись корисливим мотивом, шляхом вільного доступу заліз через відкрите вікно квартири АДРЕСА_3 , незаконно проник до приміщення квартири, яке являється житлом, звідки таємно викрав майно, що належить ОСОБА_9 на загальну суму 1875 грн., чим заподіяв останньому матеріальну шкоду на зазначену суму.

Він же, 21 жовтня 2014 року, у період часу з 06 годин 45 хвилин до 16 годин 50 хвилин, повторно, керуючись корисливим мотивом, шляхом пошкодження замка вхідних дверей квартири АДРЕСА_4 , незаконно проник до приміщення вказаної квартири, яке являється житлом, звідки таємно викрав майно, що належить ОСОБА_11 на загальну суму 10000 грн., чим заподіяв останньому матеріальну шкоду на зазначену суму.

Він же, 7 листопада 2014 року, у період часу з 19 годин 00 хвилин до 21 години 30 хвилин, повторно, керуючись корисливим мотивом, шляхом пошкодження замка вхідних дверей будинку АДРЕСА_5 , незаконно проник до приміщення вказаного будинку, який являється житлом, звідки таємно викрав майно, що належить ОСОБА_10 , на загальну суму на загальну суму 13740 грн., чим заподіяв останньому матеріальну шкоду на зазначену суму.

19 листопада 2014 року, приблизно о 21 годині 55 хвилин, ОСОБА_6 разом з ОСОБА_12 , керуючись корисливим мотивом, повторно, за попередньою змовою, групою осіб, підійшли до будинку АДРЕСА_6 , розподілили між собою ролі, згідно яких ОСОБА_12 знаходився біля вищевказаного будинку та спостерігав за обстановкою, щоб у випадку появи сторонніх громадян попередити про небезпеку, а ОСОБА_6 заліз на другий поверх по газовій трубі та шляхом вільного доступу через відкрите вікно балкону проник у квартиру, яка являється житлом, звідки таємно викрав чуже майно, яке належить ОСОБА_7 , на загальну суму 9160,03 грн., чим заподіяв останній матеріальну шкоду на зазначену суму.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 , не оспорюючи висновків суду в частині встановлених судом фактичних обставин вчинених кримінальних правопорушень, доведеності його винуватості та кваліфікації його дій, просить вирок суду за змістом змінити в частині призначеного покарання через його невідповідність тяжкості злочину та даним про його особу, призначити більш м`яке покарання, не пов`язане з позбавленням волі. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що вирок в цій частині є незаконним, суд належним чином не врахував обставини, що мають істотне значення для вирішення цього питання, а саме його щире каяття, часткове відшкодування заподіяної шкоди, що він раніше не судимий, має на утриманні малолітню дитину та є єдиним годувальником в родині, має низку захворювань, а тому призначив йому надто суворе покарання.

В запереченнях до апеляційної скарги прокурор, який здійснював повноваження прокурора у розгляді провадження судом першої інстанції, вважає, що судове рішення є законним та обгрунтованим, а апеляційна скарга такою, що не підлягає задоволенню.

Заслухавши доповідача, думку прокурора про необгрунтованість апеляційної скарги та законність вироку, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів провадження та вироку, висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, за які його засуджено, був зроблений на підставі його свідчень, а провадження було розглянуте в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України. З урахуванням цього суд першої інстанції встановив фактичні обставини провадження та кваліфікував його дії за ч.3 ст.185 КК України.

А тому висновки суду щодо фактичних обставин провадження, винуватості обвинуваченого ОСОБА_6 і правильності кваліфікації його дій, які не оскаржувалися в апеляційній скарзі, згідно до ч.2 ст.394, ст.404 КПК України апеляційним судом не перевіряються.

Що стосується доводів обвинуваченого про призначення йому надто суворого покарання, то колегія суддів вважає, що вони не є слушними, так як спростовуються матеріалами кримінального провадження.

Призначаючи покарання ОСОБА_6 , суд першої інстанції належним чином врахував самі обставини та кількість вчинених злочинів, їх ступінь тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який не судимий, має на утриманні малолітню дитину, обставини, які пом`якшують покарання, а саме щире каяття та часткове відшкодування завданої шкоди, призначив йому покарання в рамках санкції закону України про кримінальну відповідальність, яке є необхідним та достатнім для його виправлення і попередження нових злочинів, відповідає вимогам ст.ст.50,65 КК України.

Підстав для зміни вироку та пом`якшення покарання, як на це вказує обвинувачений ОСОБА_6 в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає, а тому доводи останнього є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Порушень судом вимог кримінального процесуального закону, які б були підставою для скасування вироку у даному провадженні не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 404,405,407,419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 27 березня 2015 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу апеляційного суду може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим ОСОБА_6 в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Колегія суддів Апеляційного суду

Донецької області