АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/793/335/15 Справа № 711/5408/15-к Категорія: ст.ст. 179, 183, 184 КПК УкраїниГоловуючий по 1 інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 липня 2015 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах Апеляційного суду Черкаської області в складі:

Головуючого- судді суддів секретаря ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
прокурораОСОБА_6

адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8

підозрюваного ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Черкаси апеляційну скаргу прокурора на ухвалу слідчого судді Придніпровського районного суду м.Черкаси від 03 липня 2015 року відносно

ОСОБА_9 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, громадянина України,

одруженого, має неповнолітню дитину 2005 року народження, з

вищою освітою, працює директором ТОВ «Моноліт Монтаж» та

фінансовим директором ТОВ «Агротехцентр», раніше не

судимий, зареєстрований та фактично проживає за адресою:

АДРЕСА_1 , -

якою застосовано до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, зобов`язавши ОСОБА_9 прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду у провадженні яких перебуває кримінальне провадження відносно нього та покладено на підозрюваного ОСОБА_9 ряд обов`язків, передбачених вимогами п.п 2- 4, 8, 9 ч.5 ст.194 КПК України

в с т а н о в и л а :
Згідно ухвали суду першої інстанції ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненим в особливо великих розмірах, організованою групою, тобто вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України.

Таким чином, ОСОБА_9 , ОСОБА_10 і ОСОБА_11 , об`єднані єдиним планом, діючи умисно, в складі організованої групи, з чітким розподілом функцій, спрямованих на досягнення цього плану, відомого всім учасникам групи, в період з червня 2011 року до лютого 2012 року, в ході виконання робіт на Об`єктах: «Завершення реконструкції житлового будинку по АДРЕСА_2 » та «Завершення реконструкції житлового будинку по АДРЕСА_3 , діючи з корисливих мотивів, шляхом зловживання своїм службовим становищем, протиправно заволоділи державними коштами в особливо великих розмірах, розпорядником яких виступало Управління житлово-комунального господарства Черкаської обласної державної адміністрації, на загальну суму 2 105851,73 грн., що складало більше ніж 3925 неоподаткованих мінімумів доходів громадян встановленого на 2012 рік, якими ОСОБА_9 , ОСОБА_10 і ОСОБА_11 розпорядилися на власний розсуд, чим спричинили шкоду державі в особі Управління житлово - комунального господарства Черкаської обласної державної адміністрації на вищевказану суму.

За даними фактами СУ УМВС України в Черкаській області внесені відомості та розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000151 від 19 лютого 2013 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 191, ч.1 ст. 209, ч.1 ст. 205 КК України.

18.06.2015 року ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України, а 20.06.2015 року повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні того ж кримінального правопорушення.

Ухвалою слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 03 липня 2015 року відносно підозрюваного ОСОБА_9 застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, зобов`язавши ОСОБА_9 прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду у провадженні яких перебуває кримінальне провадження відносно нього та покладено на підозрюваного ОСОБА_9 ряд обов`язків, передбачених вимогами п.п 2- 4, 8, 9 ч.5 ст.194 КПК України.

Задовольняючи частково клопотання слідчого, слідчий суддя посилається на те, що відповідно до вимог п.4 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований до раніше не судимої особи, окрім як у випадку підозри її у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років. ОСОБА_9 раніше не судимий, має постійне місце проживання та роботи, стійкі соціальні зв`язки з родиною, має батьків похилого віку, неповнолітню дитину, а також дитину, яка хоч і досягла повноліття, однак продовжує навчання. Крім того, як до повідомлення про підозру у даному кримінальному провадженні так і після повідомлення ОСОБА_9 про підозру 18.06.2015 року останній не будучи затриманим працівниками міліції, не переховувався від слідства та суду, а з`являвся по першій вимозі. Крім цього суд врахував, що досудове розслідування у кримінальному провадженні проводиться з 2013 року та за цей час слідчий мав можливість встановити, зафіксувати та за необхідності вилучити речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Не погоджуючись з даною ухвалою суду першої інстанції прокурор, подав апеляцію, в якій вказує, що ухвала суду першої інстанції є незаконною, та такою, що підлягає скасуванню, оскільки злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_9 , відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, за вчинення якого передбачено покарання від 7 до 12 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років із конфіскацією майна. Метою обрання такого запобіжного заходу є необхідність запобігання спробам підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду, забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків. При застосуванні до нього такого запобіжного заходу, як особисте зобов`язання, який одночасно є найбільш м`яким видом запобіжного заходу, ОСОБА_9 матиме можливість чинити вплив на осіб, які були та будуть допитані в ході досудового розслідування в якості свідків, шляхом умовляння, схилення, підкупу до дачі неправдивих показів, чим буде перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні. Просив ухвалу суду першої інстанції скасувати, та постановити нову ухвалу, якою до ОСОБА_9 застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів із можливістю внесення застави, та покладення на підозрюваного ряду обов`язків, передбачених п.п.2,4,8 ст.194 КПК України.

В запереченні адвокатів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на апеляцію прокурора ставиться вимога про залишення без зміни ухвали слідчого судді про відмову у застосуванні до ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а апеляційної скарги прокурора без задоволення. При цьому вони посилаються на те, що судом першої інстанції в своїй ухвалі правильно було враховано при розгляді клопотання слідчого, що ОСОБА_9 раніше не судимий, має постійне місце проживання та роботи, стійкі соціальні зв`язки з родиною, має батьків похилого віку, неповнолітню дитину, а також дитину, яка хоч і досягла повноліття, однак продовжує навчання. Крім того, як до повідомлення про підозру у даному кримінальному провадженні так і після повідомлення ОСОБА_9 про підозру 18.06.2015 року останній не будучи затриманим працівниками міліції, не переховувався від слідства та суду, а з`являвся по першій вимозі.

Суд зазначив, що прокурором у судовому засіданні не було доведено наявність ризику передбаченого п.2 ч.1 ст.177 КПК України про те, що ОСОБА_9 може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. При цьому суд врахував, що досудове розслідування у кримінальному провадженні проводиться з 2013 року та за цей час слідчий мав можливість встановити, зафіксувати та за необхідності вилучити речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. В той же час прокурором не було доведено, що більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою не зможе забезпечити належне виконання ОСОБА_9 своїх процесуальних обов`язків та запобігти визначеним ризикам, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який підтримав подану апеляцію, та просив її задовольнити з наведених в ній підстав, думку підозрюваного ОСОБА_9 , та його захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , які висловилися проти задоволення апеляції прокурора та просили ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція прокурора не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.ст.177, 178, 183, 194, 200 КПК України та п. «е» ч.1 ст.5 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод (Рим, 1950 року) міра запобіжного заходу у вигляді взяття під варту обирається підозрюваному, обвинуваченому судом при наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, що вказана особа може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших учасників кримінального провадження, перешкоджати провадженню іншим чином, а також вчиняти інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Колегія суддів апеляційного суду Черкаської області вважає, що висновок слідчого судді про застосування до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання є обґрунтованим.

Перевірені матеріали справи свідчать про те, що слідчим та прокурором не дотримані вимоги ст.184 КПК України, оскільки в клопотанні відсутні матеріали, що підтверджують наявність передбачених ст.177 КПК України ризиків.

Згідно ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст.194 КПК України слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України.

В судовому засіданні, як в суді першої інстанції так і при апеляційному розгляді прокурор не довів про існування таких ризиків та не представив матеріалів, які б підтвердили ці обставини.

Відповідно до ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини, всі вищенаведені обставини були в достатній мірі враховані слідчим суддею Придніпровського районного суду м.Черкаси.

На думку колегії суддів слідчий суддя виконав вказані вимоги кримінального процесуального закону та при вирішенні питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу вірно врахував те, що незважаючи на те, що підозрюваним був вчинений злочин, який відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, що ОСОБА_9 раніше не судимий, має постійне місце проживання та роботи, стійкі соціальні зв`язки з родиною, має батьків похилого віку, неповнолітню дитину, а також дитину, яка хоч і досягла повноліття, однак продовжує навчання. Крім того, як до повідомлення про підозру у даному кримінальному провадженні так і після повідомлення ОСОБА_9 про підозру 18.06.2015 року останній не будучи затриманим працівниками міліції, не переховувався від слідства та суду, а з`являвся по першій вимозі. При цьому судом правомірно було враховано, що досудове розслідування у кримінальному провадженні проводиться з 2013 року та за цей час слідчий мав можливість встановити, зафіксувати та за необхідності вилучити речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, а тому підозрюваному ОСОБА_9 було правильно обрано запобіжний захід у виді особистого зобов`язання з покладенням на нього ряду обов`язків, передбачених вимогами ч.5 ст.194 КПК України.

Крім того, у клопотанні слідчий та в апеляції прокурор не навели обґрунтування того, що лише тримання ОСОБА_9 під вартою до судового розгляду справи є тим запобіжним заходом, який би забезпечив його належну поведінку та виконання ним процесуальних обов`язків. Слідчий та прокурор довів лише обставини, передбачені п.1 ч.1 ст.194 КПК, але не довів обставини, передбачені п.п.2,3 ч.1 ст.194 КПК України.

З урахуванням викладеного, апеляційна скарга прокурора не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 309, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Придніпровського районного суду м.Черкаси від 03 липня 2015 року, якою відносно ОСОБА_9 , обрано запобіжний захід у виді особистого зобов`язання залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий :

Судді :