УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 cічня 2015 року Жовтневий районний суд
м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю: секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

захисника адвоката ОСОБА_6

представника потерпілого адвоката ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання захисника адвоката ОСОБА_6 про зміну обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, заявленого в рамках розгляду кримінального провадження № 201/11978/13-к (пр. № 1КП/201/31/2015), відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003067 та № 0004158, стосовно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 345, ч. 2 ст. 393 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Органом досудового розслідування обвинуваченому ОСОБА_8 пред`явлене звинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 345, ч. 2 ст. 393 КК України.

У судовому засіданні захисником адвокатом ОСОБА_6 було заявлено клопотання про зміну обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, обґрунтовуючи це станом здоров`я обвинуваченого, який відповідно до листа начальника МСЧ ДСІЗО та начальника ДСІЗО УДПтСУ у Дніпропетровській області не може утримуватися в умовах слідчого ізолятору, у зв`язку з відсутністю певних лікарів спеціалістів для надання належної медичної допомоги обвинуваченому ОСОБА_8 .

Обвинувачений ОСОБА_8 повністю підтримав заявлене захисником клопотання та повідомив про неналежне надання йому медичної допомоги в умовах слідчого ізолятору.

Прокурор та потерпілий ОСОБА_10 залишили вирішення даного питання на розсуд суду.

Потерпілий ОСОБА_9 та його представник заперечували проти задоволення заявленого захисником клопотання, посилаючись на наявність можливості у такому разі втечі обвинуваченого з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинені ним діяння, що вже мало місце на досудовому слідстві, у зв`язку із чим, дії обвинуваченого кваліфікуються за ч. 2 ст. 393 КК України.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження, суд приходить до наступних висновків.

Згідно ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 29 грудня 2014 року обвинуваченому ОСОБА_8 з урахуванням наявності ризиків, передбачених п.п. 1,3,4 ч. 1 ст. 177 КПК України був продовжений строк тримання під вартою.

В той же час, розглянувши доводи учасників кримінального провадження щодо можливості зміни обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, суд вважає, що враховані у попередньому рішенні суду ризики, передбачені ст. 177 КПК України, на даний час не зменшились, оскільки ОСОБА_8 продовжує обвинувачуватися у вчиненні кримінальних правопорушень, одне із яких відноситься до особливо тяжкого кримінального правопорушення, а інше пов`язане із обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні дій, спрямованих на втечу з-під варти, судове слідство по даному кримінальному провадженню триває, у зв`язку із чим, враховуючи принцип безпосереднього дослідження доказів, останній буде мати можливість незаконно вплинути на потерпілих, свідків та інших учасників кримінального провадження та перешкодити кримінальному провадженню іншим чином, а отже з урахуванням обставин, визначених у ст. 178 КПК України, суд приходить до висновку про неможливість зміни обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на інший, більш м`який вид запобіжного заходу, котрий, на думку суду, не зможе забезпечити виконання покладених на обвинуваченого процесуальних обов`язків, а також запобігти зазначеним вище ризикам.

Крім того, що стосується доводів сторони захисту щодо необхідності зміни обвинуваченому запобіжного заходу з тримання під вартою на менш суворий його вид з огляду на стан здоров`я останнього та неможливості надання обвинуваченому належної медичної допомоги в умовах слідчого ізолятору, враховуючи лист начальника ДСІЗО УДПтСУ у Дніпропетровській області щодо неможливості надання медичної допомоги обвинуваченому ОСОБА_8 в умовах СІЗО, у зв`язку з відсутністю певних спеціалістів у даній галузі медицини, з метою дотримання прав обвинуваченого ОСОБА_8 на належне медичне забезпечення, суд вважає за необхідне зобов`язати начальника слідчого ізолятору вирішити питання щодо організації залучення певних медичних працівників для надання обвинуваченому ОСОБА_8 належної медичної допомоги, а за відсутністю таких, вивозу обвинуваченого ОСОБА_8 до медичного закладу певного профілю для надання такої допомоги.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177,178, 182,183, 331, 369-372 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання захисника адвоката ОСОБА_6 про зміну обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт відмовити.

Зобов`язати начальника Дніпропетровського слідчого ізолятору УДПтС України у Дніпропетровській області вирішити питання щодо організації залучення певних медичних працівників для надання обвинуваченому ОСОБА_8 належної медичної допомоги, а за відсутністю таких, вивозу обвинуваченого ОСОБА_8 до медичного закладу певного профілю для надання такої допомоги.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий-суддя: ОСОБА_1

Суддя: ОСОБА_2

Суддя: ОСОБА_3