У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_8
суддів ОСОБА_9., ОСОБА_10,
при секретарі судового засідання ОСОБА_12.,

розглянула в судовому засіданні у режимі відеоконференції матеріали провадження за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження в суді апеляційної інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 12 лютого 2015 року про залишення без задоволення апеляційної скарги ОСОБА_5 на ухвалу Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 30 грудня 2014 року про залишення без задоволення його заяви про перегляд вироку суду, за нововиявленими обставинами,

за участю прокурора ОСОБА_11,

захисника ОСОБА_6,

засудженого ОСОБА_5,

в с т а н о в и л а:

Вироком Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 31 грудня 2013 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 263 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців.

Ухвалою Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 30 грудня 2014 року залишено без задоволення заяву засудженого ОСОБА_5 про перегляд зазначеного вироку за нововиявленими обставинами.

Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 12 лютого 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишено без задоволення, а ухвалу місцевого суду - без зміни.

У касаційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції та призначити новий розгляд у цьому суді з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону. Прокурор зазначає, що при розгляді апеляційної скарги засудженого в суді апеляційної інстанції було порушено його право на захист, оскільки апеляційний суд усупереч вимогам ст. 20 КПК безпідставно відмовив у задоволенні клопотання про особисту участь скаржника у судовому засіданні цього суду та користуватись правовою допомогою захисника.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав скаргу, пояснення захисника та засудженого, які підтримали доводи скарги, перевіривши матеріали провадження № 1-о/264/6/2014 та обговоривши викладені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню на таких підставах.

Як убачається з матеріалів провадження, 01 лютого 2015 року ОСОБА_5 звернувся із заявою до апеляційного суду про особисту його участь у судовому засіданні при розгляді його апеляційної скарги на рішення місцевого суду від 30 грудня 2014 року та просив забезпечити йому можливість користуватись правовою допомогою захисника.

Відмовляючи в задоволенні клопотання ОСОБА_5 про розгляд апеляційної скарги у його присутності, апеляційний суд в ухвалі зазначив, що відповідно до ст. 401 КПК обов'язковому виклику в судове засідання підлягає обвинувачений, а ОСОБА_5 має статус засудженого. Крім того суд зазначив, що його було етаповано для подальшого відбування покарання до Бердянської виправної колонії, а клопотання про проведення відеоконференції ОСОБА_5 не подавав.

З таким висновком колегія суддів не погоджується.

Відповідно до вимог ст. 20 КПК підозрюваний, обвинувачений, виправданий, засуджений має право на захист, яке полягає у наданні йому можливості надати усні або письмові пояснення з приводу підозри чи обвинувачення, право збирати і подавати докази, брати особисту участь у кримінальному провадженні, користуватися правовою допомогою захисника, а також реалізовувати інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 21 цього Кодексу кожен має право на участь у розгляді в суді будь-якої інстанції справи, що стосується його прав та обов'язків, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 12 квітня 2012 року № 9-рп/2012 у справі за зверненням громадянина ОСОБА_7 щодо офіційного тлумачення положень ст. 24 Конституції України в аспекті конституційного звернення положень ст. 24 КУ стосовно рівності громадян у конституційних правах, свободах та перед законом у взаємозв'язку з положеннями ч. 1 ст. 55, п. 2 ч. 3 ст. 129 Основного закону України щодо захисту судом прав і свобод людини і громадянина та рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом треба розуміти так, що кожен, тобто громадянин України, іноземець, особа без громадянства, має гарантовані державою рівні права на захист прав і свобод у судовому порядку та на участь у розгляді своєї справи у визначеному процесуальним законом порядку у судах усіх юрисдикцій, спеціалізації та інстанції, у тому числі й особа, яка засуджена і відбуває кримінальне покарання в установах виконання покарань.

Усупереч цим положенням закону за наявності письмового клопотання скаржника, який перебуває у місцях позбавлення волі, про забезпечення його участі в судовому засіданні апеляційний суд безпідставно не задовольнив дане клопотання і розглянув апеляцію скаржника у його відсутності, чим позбавив ОСОБА_5 можливості користуватися його процесуальними правами.

Що ж стосується клопотання ОСОБА_5 про призначення йому захисника, то воно апеляційним судом розглянуто не було.

Наведені порушення слід визнати істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення, і відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК є підставою для скасування ухвали апеляційного суду.

Керуючись статтями 433 - 436 КПК, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження в суді апеляційної інстанції, задовольнити.

Ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 12 лютого 2015 року скасувати, призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_8 ОСОБА_9 ОСОБА_10