Справа № 1/257/467/13
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

16 грудня 2013 року Київський районний суд
м. Донецька у складі:

головуючого судді
Ополинської І.Г.,

суддів:
Брежнєва О.А.,

Чальцевої Т.В.,

при секретарі
Дємєнчук К.Ю.,

за участю прокурора
Скідан О.О.,

захисника підсудного
ОСОБА_2,

розглянув у відкритому судовому
засіданні у залі суду у м. Донецьку
кримінальну справу за обвинуваченням:

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.
Донецька, руського, зі
середне-спеціальною освітою, не
працюючого, не одруженого, раніше
неодноразово засудженого,
зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1,
без постійного місця проживання,

у вчиненні злочинів, передбачених ст.
ст. 115 ч. 1, 122 ч.1, 358 ч. 1,3 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Органом досудового слідства
ОСОБА_3 пред'явлено обвинувачення в
тому, що приблизно влітку 2008 року,
точної дати і часу в ході досудового
слідства не встановлено, перебуваючи
на території залізничного вокзалу
станції Донецьк Донецької залізниці,
розташованої в адміністративно -
територіальних межах Київського
району міста Донецька, в
невстановленому в ході досудового
слідства місці виявив і привласнив
собі посвідчення «Ветеран праці» серії
НОМЕР_1, видане на ім'я ОСОБА_4. Після
цього він, точної дати і часу в ході
досудового слідства не встановлено, з
корисливих мотивів, діючи умисно, з
метою здійснення безкоштовного
проїзду у приміському залізничному
транспорті по даному посвідченню,
перебуваючи за місцем свого
проживання, розташованому за адресою:
АДРЕСА_2, вніс зміну в первинний зміст
вказаного посвідчення, піддавши заміні
фотографію власника шляхом
переклеювання, таким чином,
власноручно підробивши вказане вище
посвідчення.

Крім цього, ОСОБА_3, приблизно в 15
годин 30 хвилин прибув на станцію
Ясинувата Донецької залізниці,
розташовану в адміністративно
-територіальних межах міста Ясинувата
Донецької області, і, маючи при собі
підроблене їм посвідчення «Ветеран
праці» серії НОМЕР_1, видане на ім'я
ОСОБА_4, не маючи права на здійснення
безкоштовного проїзду у приміському
електропоїзді, і, достовірно знаючи про
те, що наявне у нього зазначене
посвідчення, є підробленим, пред'явив
його квитковому касиру станції
Ясинувата Донецької залізниці та
придбав на нього безкоштовний квиток
для проїзду в приміському
електропоїзді № 074938 сполученням від
станції Ясинувата - Пасажирський до
станції Красний Лиман Донецької
залізниці, тим самим використовував
раніше підроблене їм посвідчення
«Ветеран праці».

07 листопада 2011 року, приблизно в
17.00 годин, точний час в ході слідства не
встановлено, ОСОБА_3, будучи в стані
алкогольного сп'яніння, знаходячись в
приміщенні будинку за місцем свого
тимчасового проживання, розташованого
за адресою: АДРЕСА_3, в ході
спровокованої ним конфлікту, з мотивів
помсти і злоби, діючи умисно,
протиправно, завдав ОСОБА_6 удар
кулаком руки в обличчя і декілька
ударів ногами в область грудної
клітини, своїми умисними діями
заподіяв останній тілесні ушкодження.
Згідно висновку судово - медичної
експертизи № 5 / 368 від 28 січня 2012 року:
ОСОБА_6 були заподіяні 07.11.2011 року,
кровоток в лобовій області зліва,
синець на лівій бічній поверхні
грудної клітини, що відносяться до
легких тілесних ушкоджень, закритий
перелом 11 ребра зліва по середньо -
пахвовій лінії, що відноситься до
тілесних ушкоджень середньої тяжкості,
як ушкодження, які вимагають для свого
загоєння термін понад 21 дня.

Крім цього, ОСОБА_3, продовжуючи
свою злочинну діяльність, 16 грудня 2011
року приблизно о 01.00 годин, точний час в
ході слідства не встановлено, будучи в
стані алкогольного сп'яніння,
знаходячись в підсобному приміщенні
ферми за адресою: Донецька область,
Ясинуватський район, п. Красногорівка,
вул. Миру, 1, в ході спровокованої ним
конфлікту на грунті раніше виниклих
особистих неприязних відносин умисно,
переслідуючи мету позбавлення життя
потерпілого з мотивів помсти і злоби,
завдав ОСОБА_7 один удар ножем в область
грудної клітини, в результаті чого
заподіяв останньому тілесні
ушкодження. Згідно висновку судово
-медичної експертизи № 6 / 2645 від 09.02.2012
року: смерть ОСОБА_7 настала від
проникаючого колото- різаного
поранення передньої поверхні грудної
клітки зліва з пошкодженням 7 -го ребра
зліва і пошкодженням серця,
ускладненої лівостороннім
гемотораксом.

Дії підсудного ОСОБА_3 органом
досудового слідства кваліфіковані за
ст.ст.115 ч.1, 122 ч.1, 358 ч.1, 358 ч.3 КК України.

У судовому засіданні ОСОБА_3 винним
себе у скоєнні вказаних злочинів не
визнав та пояснив суду, що не скоював
того, у чому його звинувачують.

Захисником ОСОБА_3, в судовому
засіданні, заявлено клопотання про
направлення даної кримінальної справи
на додаткове розслідування, з мотивів
неповноти та неправильності
досудового слідства, яку неможливо
усунути в ході розгляду справи судом.

Підсудний підтримав клопотання свого
захисника та просив суд задовольнити
його.

Прокурор заперечував проти
задоволення вказаного клопотання та
направлення даної кримінальної справи
на додаткове досудове розслідування,
мотивуючи тим, що на його думку, вину
ОСОБА_3 у вчиненні злочинів,
передбачених ст. 122 ч.1, ст. 358 ч.1, ч.3 КК
України доведено у повному обсязі, а що
стосується обвинувачення ОСОБА_3 у
скоєнні умисного вбивства потерпілого
ОСОБА_7, просив суд критично оцінити
показання підсудного та вважав, що
протиріччя в показаннях ОСОБА_6 та
ОСОБА_8 відсутні.

Вислухав клопотання, думку учасників
процесу, дослідивши усі матеріали
кримінальної справи та допитавши
підсудного, потерпілу, а також свідків,
що з'явилися, суд дійшов до переконання
про неможливість закінчення судового
слідства та необхідність задоволення
клопотання захисника і повернення
справи прокурору для організації
додаткового досудового слідства з
мотивів неповноти та неправильності
проведеного досудового слідства, що не
може бути усунена у судовому засіданні.

Відповідно до ст.281 КПК України
повернення справи на додаткове
розслідування з мотивів неповноти або
неправильності досудового слідства
може мати місце лише тоді, коли ця
неповнота або неправильність не може
бути усунена у судовому засіданні.

Згідно Постанови Пленуму Верховного
Суду України №2 Про практику
застосування судами України
законодавства, що регулює повернення
кримінальних справ на додаткове
розслідування» від 11.02.2005 року
повернення справи на додаткове
розслідування зі стадії судового
розгляду справи допускається лише з
мотивів неповноти або неправильності
досудового слідства.

Досудове слідство визнається неповним,
якщо під час його провадження всупереч
вимогам статей 22 і 64 КПК не були
досліджені або були поверхово чи
однобічно досліджені обставини, які
мають істотне значення для правильного
вирішення справи (не були допитані
певні особи; не витребувані й не
досліджені документи, речові та інші
докази для підтвердження чи
спростування таких обставин; тощо).

Неправильним досудове слідство
визнається в разі, коли органом
досудового слідства при вчиненні
процесуальних дій і прийнятті
процесуальних рішень були неправильно
застосовані або безпідставно не
застосовані норми
кримінально-процесуального чи
кримінального закону і без усунення
цих порушень справа не може бути
розглянута в суді.

Як вбачається з матеріалів
кримінальної справи досудове слідство
проведено однобічно, поверхово та
неправильно, із незворотною втратою
можливості отримання важливих доказів,
а також без вжиття необхідного
комплексу слідчо-розшукових заходів
для встановлення обставин, що
підлягають доказуванню в кримінальній
справі, усунення суттєвих протиріч.

Виходячи з вимог ч.1 ст.22 КПК України
орган досудового слідства зобов'язаний
був вжити всіх передбачених законом
заходів для всебічного, повного і
об'єктивного дослідження обставин
справи, виявити, як ті обставини, що
викривають, так і ті, що виправдовують
обвинуваченого.

Крім того, відповідно до ст.64 КПК
України орган досудового слідства при
встановленні обставин, що підлягають
доказуванню у кримінальній справі,
зобов'язаний встановити подію злочину,
як то місце, спосіб та інші обставини
вчинення злочину.

Між тим, зазначенні вимоги закону
органом досудового слідства виконані
не були, заходів до всебічного
дослідження обставин, що мають суттєве
значення для правильного вирішення
справи, не вжито.

Зокрема, як під час досудового
слідства, так і у судовому засіданні
підсудний ОСОБА_3 щодо обвинувачення за
ст.115 ч.1 КК України показав, що дійсно
16.12.11 приблизно о 01.00 годині, він спільно
з ОСОБА_8 прийшов на ферму, де в
підсобному приміщенні на очах ОСОБА_8
та його колишньої співмешканки ОСОБА_6
між ним та ОСОБА_7 стався конфлікт, під
час якого останній першим завдав йому
декілька ударів ножем в область
обличчя та шиї, у зв'язку з чим, він був
вимушений оборонятися за допомогою
знайденого на підлозі кухонного ножу,
яким він у відповідь на дії ОСОБА_7,
завдав останньому одного удару ножем в
область грудної клітини зліва. При
цьому, ОСОБА_3 заперечував, що кухонний
ніж належав йому і він приніс його із
собою, а також заздалегідь мав намір на
скоєння умисного вбивства ОСОБА_7

Також, як під час досудового слідства,
так і у судовому засіданні потерпіла
ОСОБА_6 щодо обвинувачення ОСОБА_3 за
ст.115 ч.1 КК України показала, що дійсно
16.12.11 приблизно о 01.00 годині, коли вона
спільно з ОСОБА_7 знаходилась у
підсобному приміщені ферми, до них
прийшов її колишній співмешканець
ОСОБА_3, спільно із товаришем ОСОБА_8, де
ОСОБА_3 став з'ясовувати з ОСОБА_7
особисті стосунки на ґрунті ревнощів,
та у подальшому, за ініціативою ОСОБА_7,
останній з ОСОБА_3 вийшли із приміщення
на вулицю, де нетривалий час продовжили
з'ясовувати стосунки, а потім раптово
припинили і ОСОБА_7 повернувся до
підсобного приміщення із наявним
ножовим пораненням в області грудної
клітини зліва, а ОСОБА_3 з ОСОБА_8 зникли.
При цьому, вона не бачила обставин
заподіяння ножового поранення ОСОБА_7,
ОСОБА_3, а також наявність ножу, як у
ОСОБА_3, так і у ОСОБА_7, але в судовому
засіданні впізнала розкладний ніж, як
ніж, що належав останньому.

Крім того, допитаний під час досудового
слідства єдиний безпосередній
очевидець заподіяння смертельної
травми ОСОБА_3, ОСОБА_7, свідок ОСОБА_8
підтвердив версію підсудного ОСОБА_3 в
частині заподіяння останнім ножового
поранення ОСОБА_7, після того, як
останній двічі заподіяв ОСОБА_3 ножові
поранення в області обличчя та шиї, при
цьому показав, що ОСОБА_3 напередодні
події, що трапилась, висловлював намір
вбити ОСОБА_7 та демонстрував кухонний
ніж, яким у подальшому завдав
смертельне поранення ОСОБА_7

Між тим, маючи вказані суттєві
протиріччя в показаннях ОСОБА_3, ОСОБА_6
та ОСОБА_8, орган досудового слідства не
вжив жодного заходу до їх усунення у
встановленому законом порядку, шляхом
проведення очних ставок між вказаними
особами, відтворення обстановки та
обставин події за участю ОСОБА_6 з метою
з'ясування від якого місця на дворі
ферми вона чула голоси ОСОБА_3 та
ОСОБА_7, а також належного огляду не
тільки підсобного приміщення, де був
виявлений труп ОСОБА_7, а і усієї
території ферми та її подвір'я при
належному освітленні, що на цей час вже
є непоправним.

З метою перевірки доводів підсудного
ОСОБА_3 та спроби усунення протиріч, що
містяться в показаннях останнього,
потерпілої ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_8, суд
вжив максимальний комплекс заходів
передбачений законодавством до
виклику та допиту у суді свідка ОСОБА_8,
шляхом неодноразового направлення
повісток за місцем мешкання свідка
зазначеного у обвинувальному висновку
та прийняттям рішення щодо примусового
приводу ОСОБА_8, які органами міліції
виконані не були з причин неможливості
встановлення місця знаходження
останнього.

Відсутність можливості
безпосереднього допиту свідка ОСОБА_8 у
судовому засіданні фактично створює
умови до порушення прав підсудного,
передбачених п.7 ст.263 КПК України щодо
можливості задавати питання свідку, та
суперечить п.d ч.3 ст.6 Європейської
Конвенції з прав людини в частині прав
обвинуваченого у скоєні злочину на
справедливий судовий розгляд, у ому
числі допитувати свідків, які свідчать
проти нього та мати право, щоб вказані
свідки були допитані.

Також, відсутність можливості
безпосереднього допиту свідка ОСОБА_8 у
судовому засіданні фактично позбавляє
суд можливості дотриматись принципу
безпосередності та усності судового
розгляду, передбаченого ст.257 КПК
України.

При цьому, у даному випадку, оголошення
показань свідка ОСОБА_8, наданих ним під
час досудового слідства з подальшим
прийняттям їх у якості доказу, є правом
суду, а не обов'язком, відповідно до ст.
306 КПК України, що за таких обставин є
неприпустимим, оскільки фактично
будуть грубо порушення права
підсудного на захист від обвинувачення
за скоєння особливо тяжкого злочину.

Згідно протоколу огляду місця події, а
саме підсобного приміщення ферми, на
зовнішньої стороні вхідної двері у
приміщення виявлені рясні плями крові,
які з урахуванням встановленого
слідством місця скоєння злочину,
незрозумілим чином утворились саме на
цій стороні двері, це питання взагалі
не з'ясовувалось органом досудового
слідства під час допитів ОСОБА_3, ОСОБА_6
та ОСОБА_8, що з урахуванням версії
ОСОБА_6 може свідчити на підтвердження
її доводів.

Також, орган досудового слідства при
наявності очевидної неповноти та
протиріч по справі, безпідставно не
вжив жодних заходів, передбачених
законом щодо встановлення додаткових
свідків скоєння ОСОБА_3 умисного
вбивства ОСОБА_7, насамперед шляхом
надання доручень органу дізнання, а
також безпосереднього допиту чоловіка
на ім'я ОСОБА_9, який спільно з ОСОБА_3 та
ОСОБА_8 зі слів останніх, вживав спиртні
напої безпосередньо напередодні
вбивства ОСОБА_7 та міг бачити кухонний
ніж у ОСОБА_3, а також чути від
останнього наміри щодо вбивства
ОСОБА_7, що в у судовому засіданні
підтвердила потерпіла ОСОБА_6,
показавши, що дійсно ОСОБА_9 розповідав
їй про це.

Відповідно до ст.62 Конституції України
та ч.2 ст.22 КПК України ніхто не
зобов'язаний доводити свою
невинуватість у вчиненні злочину та
орган досудового слідства, не вправі
перекладати обов'язок доказування на
обвинуваченого.

Зокрема, при наявності неоднозначного
висновку судово-імунологічної
експертизи №36 від 06.01.12 щодо можливого
походження біологічних слідів
виявлених на двох ножах та інших
об'єктах вилучених з місця події, як від
ОСОБА_3, так і від ОСОБА_7, у зв'язку зі
схожістю їх загальних біологічних
ознак, орган досудового слідства не
вжив заходів до призначення більш
уточнюючої експертизи з метою
відокремлення вказаних біологічних
зразків, встановлення їх походження
від ОСОБА_7 або від ОСОБА_3, отже
з'ясування вказаного питання має
суттєве значення для підтвердження або
спростування версії ОСОБА_3 щодо
заподіяння ним смертельного поранення
ОСОБА_7 в наслідок самооборони,
оскільки останній першим заподіяв йому
декілька ножових поранень в області
шиї та обличчя розкладним ножем, що був
виявлений та вилучений на місці події.

Крім того, всупереч обов'язку
виявлення, як тих обставин, що
викривають, так і тих обставин, що
виправдовують обвинуваченого, орган
досудового слідства при наявності
висновку судово-медичної експертизи
№48 від 27.02.12, яким підтверджено
наявність у ОСОБА_3 колото-різаних
поранень в області обличчя та шиї, їх
можливого походження від наданого для
експертного дослідження розкладного
ножу та у строк вказаний останнім,
проте не надано відповідь щодо
можливого їх походження при
обставинах, на які посилається ОСОБА_3,
оскільки для експертного дослідження
не було надано матеріалів проведеного
за участю підозрюваного ОСОБА_3, ще
16.12.11, відтворення обстановки та
обставин події, за таких обставинах не
вжито заходів до призначення
додаткової судово-медичної експертизи,
з метою підтвердження або спростування
версії ОСОБА_3

Та і взагалі органом досудового
слідства всупереч вимогам
кримінально-процесуального
законодавства не надано оцінки доводам
ОСОБА_3 щодо заподіяння ним
смертельного ножового поранення
ОСОБА_7 у наслідок самооборони,
відповідної оцінки в обвинувальному
висновку по справі не міститься.

Таким чином, мотив, спосіб скоєння
злочину та обставини, що впливають на
ступень тяжкості злочину, були
встановленні органом досудового
розслідування з порушенням вимог
ст.ст.22,64 КПК України при поверховому та
однобічному дослідження обставин, що у
свою чергу позбавляє суд можливості
закінчити судове слідство та
встановити чи мало місце діяння, у
скоєнні якого обвинувачується
підсудний.

Крім того, в супереч вимогам ст.ст.132, 223
КПК України слідчим допущені суттєві
протиріччя при складанні постанови про
притягнення ОСОБА_3 у якості
обвинуваченого та обвинувального
висновку в частині невідповідності
викладеним обставинам злочину, у
вчиненні якого обвинувачується дана
особа, із зазначенням статті
кримінального закону, якою
передбачений цей злочин.

Зокрема, при викладенні слідчим
обставин скоєного ОСОБА_3 умисного
вбивства ОСОБА_7, у постанові про
притягнення у якості обвинуваченого
від 29.02.12 та обвинувальному висновку по
справі зазначено, що протиправними
діями ОСОБА_3, що виразились у завданні
удару ножем в область грудної клітини
ОСОБА_7, завданні тілесні ушкодження,
при цьому їх тяжкість та причинний
зв'язок із настанням смерті останнього
взагалі не зазначено, а натомість
підсумовано, що ці дії ОСОБА_3
кваліфікуються, як умисне вбивство,
тобто умисне протиправне заподіяння
смерті іншої людини, ст.115 ч.1 КК України.

Вказані протиріччя та порушення вимог
кримінально-процесуального
законодавства залишились поза увагою
прокурора, який під час судового
розгляду справи не вжив заходів,
передбачених ст.277 КПК України до їх
усунення.

Суттєва неповнота та неправильність
досудового слідства має місце і при
встановленні обставин скоєння ОСОБА_3
злочинів, передбачених ст.ст.122 ч.1, 358 ч.1,
358 ч.3 КК України, які відобразились у
невжитті заходів органом досудового
слідства до встановлення механізму
утворення тілесних ушкоджень у
потерпілої ОСОБА_6, у тому числі шляхом
проведення відтворення обстановки та
обставин події за її участю,
встановленню додаткових свідків з
числа осіб, яким потерпіла відразу
після її побиття ОСОБА_3, розповідала
про цей факт, а також зверталась за
медичною допомогою, призначенню та
проведенню додаткової судово-медичної
експертизи для з'ясування питання
можливості утворення тілесних
ушкоджень у ОСОБА_6 при обставинах, на
які вона посилається.

Крім того, органом досудового слідства
не вжито жодних заходів щодо
встановлення та допиту працівника
залізничних кас, який надав квіток
ОСОБА_3 за підробленим посвідченням
ветерана труда, що пред'явив останній, а
також проведення його впізнання
працівником залізничних кас.

Згідно законодавства в порядку
якого здійснюється розгляд справи, суд
позбавлений можливості здійснювати
виклик і допит нових свідків,
призначати проведення додаткових чи
повторних експертиз, витребувати
документи, давати судові доручення у
порядку, передбаченому ст. 3151 КПК, на
підтвердження чи спростування позицій
сторін, без наявності відповідних
клопотань, що відповідно до ст.16-1 КПК
України буде розцінено, як грубе
порушення засад змагальності і
диспозитивності судового розгляду
справи.

При цьому, судом виконанні вимоги
ст.317 КПК України щодо з'ясування у
сторін, чи всі докази на обґрунтування
своїх доводів вони подали, за
результатами чого додаткових доказів
сторонами надано не було, клопотань
щодо необхідності проведення тих чи
інших процесуальних дій з метою
отримання додаткових доказів або
дослідження інших доказів сторонами не
заявлено.

Отже, суд дійшов до висновку, що
допущена органом досудового слідства
неправильність та неповнота слідства,
а також порушення процесуального та
кримінального законодавства, привели
до обмеження гарантованих законом прав
і свобод учасників процесу, що
перешкоджає об'єктивному розгляду
справи у суді, і не можуть бути усунуті
в ході судового слідства.

За таких обставин суд об'єктивно
позбавлений можливості усунути
виявлені недоліки досудового слідства
під час судового розгляду справи
шляхом більш ретельного допиту
підсудного, потерпілого, свідків,
виклику й допиту нових свідків,
проведення додаткових чи повторних
експертиз, витребування документів,
давання судових доручень у порядку,
передбаченому в ст. 3151 КПК, вчинення
інших процесуальних дій, а також шляхом
поновлення порушених під час
розслідування справи процесуальних
прав учасників процесу.

З урахуванням наведеного справа
не може бути розглянута у суді та
підлягає направленню прокурору для
організації додаткового досудового
слідства відповідно до вимог ст.281 КПК
України.

В ході додаткового розслідування
органу досудового слідства необхідно:

- встановити місце знаходження та
додатково допитати свідка ОСОБА_8 з
обставин, що мають значення для
кримінального провадження;

- з метою усунення протиріч в
показаннях ОСОБА_8, ОСОБА_3 та ОСОБА_6
провести за їх участю допит декількох
осіб;

- з метою більш ретельного
з'ясування обставин події, усунення
існуючих протиріч,

необхідно за участю свідка
ОСОБА_8 та судово-медичного експерта
провести слідчий

експеримент;

- встановити та допитати у
якості свідка чоловіка на ім'я ОСОБА_9,
з'ясувавши в

нього обставини, що мають
значення для кримінального
провадження;

- призначити та провести
судово-медичну експертизу з метою
з'ясування питання

можливості утворення тілесних
ушкоджень, виявлених у ОСОБА_3 при
обставинах,

на які він посилається під час
його неодноразового допиту на стадії
досудового слідства та

у суді, а також при відтворення
обстановки та обставин події,
проведеної за його участі

16.12.11;

- з урахуванням неоднозначних
висновків проведеної по справі
судово-імунологічної

експертизи №36 від 06.01.12, з метою
відокремлення виявлених біологічних
слідів на двох

ножах та інших об'єктах вилучених
з місця події, оглянутого 16.12.11 та
прийомного покою

лікарні ЯЦРБ, необхідно провести
комплексну судово-імунологічну та
молекулярно-

генетичну експертизу, з'ясувавши
їх можливе походження від ОСОБА_7,
ОСОБА_3 або від іншої особи;

- з метою перевірки доводів
потерпілої ОСОБА_6 щодо іншого місця
заподіяння ножового поранення ОСОБА_7
ніж того, де було виявлено його труп,
необхідно, за участю ОСОБА_6 та
судово-медичного експерта провести
слідчий експеримент, запропонувавши
потерпілій безпосередньо на місці
показати яким чином ОСОБА_7 зайшов до
підсобного приміщення, рухався по
ньому та ліг на ліжко, при цьому
зафіксувавши усі вказані потерпілою
рухи ОСОБА_7 у приміщенні;

- з урахуванням результатів
слідчого експерименту за участю
ОСОБА_6, а також протоколу огляду місця
події від 16.12.11 необхідно призначити
комплексну судово-медичну та
криміналістичну експертизу з метою
з'ясування питань чи можливо,
враховуючи наявність рясних слідів
крові виявлених на місці виявлення
трупа ОСОБА_7, повної відсутності
слідів крові на підході до підсобного
приміщення, а також характеру ножового
поранення ОСОБА_7, підтвердити або
спростувати версію ОСОБА_6, про інше
місце події ніж те, де був виявлений
труп ОСОБА_7;

- з метою встановлення
механізму утворення тілесних
ушкоджень у потерпілої ОСОБА_6,
необхідно за її участі та участі
судово-медичного експерта провести
слідчий

експеримент;

- за наслідками слідчого
експерименту призначити та провести
додаткову судово-медичну

експертизу з'ясувавши питання
можливості утворення тілесних
ушкоджень у потерпілої

ОСОБА_6 при обставинах на які вона
посилається;

- вжити заходів до встановлення
свідків з числа осіб, яким потерпіла
ОСОБА_6

відразу після її побиття ОСОБА_3
розповідала про вказаний факт, а також

зверталась за медичною
допомогою;

- вжити заходів до встановлення
та допиту працівника залізничних кас,
який надав

безкоштовний квіток ОСОБА_3 за
підробленим посвідченням ветерана
труда, яке

пред'явив останній;

- вжити інших процесуальних дій
у виконанні, яких виникне об'єктивна
необхідність та за

результатами додаткового
досудового слідства, надати належну
оцінку зібраним доказам у

їх сукупності та визначитися з
обсягом обвинувачення відносно ОСОБА_3

Відповідно до п.12 розділу ХІ перехідних
положень нового Кримінального
процесуального кодексу України
проведення додаткового розслідування
організувати у порядку, передбаченому
цим Кодексом з обов'язковим внесенням
відомостей по справі до Єдиного
реєстру досудових розслідувань.

На підставі наведеного, керуючись
ст.281 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Кримінальну справу за
обвинуваченням ОСОБА_3 у скоєні
злочинів, передбачених ст.ст.115 ч.1, 122 ч.1,
358 ч.1, 358 ч.3 КК України повернути
прокурору Ясинуватської міжрайонної
прокуратури Донецької області, для
організації проведення додаткового
розслідування.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_3
- тримання під вартою у слідчому
ізоляторі УДПтСУ в Донецькій області,
залишити без змін.

На постанову протягом семі діб з
дня її винесення може бути подана
апеляція до Апеляційного суду
Донецької області.

Головуючий суддя
Ополинська І.Г.

Суддя
Брежнєв А.О.

Суддя
Чальцева Т.В.