Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/65/15 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 286 (215) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26.03.2015 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кіровограда матеріали кримінального провадження № 0000087 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23 жовтня 2014 року. Цим вироком:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Херсон, громадянина України, з повною вищою освітою, який одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, інвалід 2 групи, працює приватним підприємцем, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

засуджено за ст. 286 ч. 3 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

Цим же вироком вирішено питання про речові докази та стягнуто з ОСОБА_7 на рахунок держави процесуальні витрати за залучення експерта, в сумі 2336 грн.02 коп., -

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком суду ОСОБА_7 визнаний винуватим у тому, що він вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило загибель двох осіб, за таких обставин:

28.03.2014 року приблизно 15 год. 50 хв. ОСОБА_7 , керуючи автомобілем «ВАЗ-217030», номерний знак НОМЕР_1 , в якому знаходились ОСОБА_9 і ОСОБА_10 , рухався на автодорозі «Знам`янка Луганськ Ізварине» зі сторони м. Олександрія в напрямку м. Знам`янка.

Під час руху на 26 км + 700 м ОСОБА_7 , в порушення вимог п.п. 1.5, 2.3 (б, д), 12.1 ПДР України, проявив неуважність та недбалість, не врахував дорожню обстановку, а саме наявність по ходу руху його автомобіля підйому з обмеженою оглядовістю проїзної частини, не вибрав безпечну швидкість руху, щоб мати можливість постійно контролювати рух транспортного засобу та його напрямок, чим позбавив себе можливості вірно оцінювати дорожню обстановку та безпечно керувати автомобілем.

В подальшому ОСОБА_7 , маючи намір на виконання маневру обгону транспортного засобу, що рухався в попутному напрямку, не впевнився у відсутності транспортних засобів на смузі зустрічного руху, змінив напрямок руху і перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки, та виїхав на смугу зустрічного руху, чим грубо порушив вимоги п.п. 10.1, 13.1, 13.3 та 14.2 (в) ПДР України та допустив зіткнення з автомобілем «MAN 8.163», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_11 , який рухався в зустрічному напрямку зі сторони м. Знам`янка в напрямку м. Олександрія.

Внаслідок порушення ОСОБА_7 ПДР України, сталося зіткнення транспортних засобів, а пасажири автомобіля «ВАЗ-217030» ОСОБА_9 і ОСОБА_10 отримали тяжкі тілесні ушкодження, від яких потерпілий ОСОБА_9 загинув на місці події, а потерпілий ОСОБА_10 був доставлений до міської лікарні № 1 м. Олександрія, де в той же день помер в реанімаційному відділенні лікарні.

Обвинувачений ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просить змінити вирок суду першої інстанції та звільнити його від відбування покарання з випробуванням, застосувавши ст. 75 КК України. Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що він свою винуватість у скоєному кримінальному правопорушенні визнав повністю, щиро розкаюється, раніше не судимий, активно сприяв розкриттю злочину, відшкодував добровільно завдану моральну та матеріальну шкоду потерпілим, має на утриманні двох малолітніх дітей, є інвалідом 2-ої групи. Зазначає, що внаслідок ДТП загинули його товариші ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , з якими він перебував у дружніх стосунках. Ця подія залишила за собою величезний тягар, та є для нього джерелом постійного психологічного стресу та душевних хвилювань. Потерпілі просять не позбавляти його волі та застосувати до нього ст. 75 КК України, звільнивши його від призначеного покарання.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого, який підтримав доводи апеляційної скарги, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, провівши судове слідство в обсязі дослідження матеріалів кримінального провадження стосовно особи обвинуваченого та зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляція підлягає задоволенню з таких підстав.

Розгляд даного кримінального провадження проведено відповідно до вимог кримінального процесуального закону України, а викладені у вироку суду висновки про винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 3 КК України, ґрунтуються на сукупності зібраних по справі достовірних, належних, допустимих доказів, які відповідно до вимог параграфу 3 глави 28 КПК України, досліджені судом першої інстанції, в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, є взаємоузгодженими між собою і відповідають фактичним обставинам справи і у колегії суддів немає жодної підстави піддавати їх сумніву.

Оскільки обвинуваченим не оспорюється доведеність вини та кваліфікація кримінального правопорушення, колегія суддів відповідно до вимог ч. 1ст. 404 КПК України, переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги, та вважає доведеною вину обвинуваченого у вчиненні порушень правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило загибель двох осіб, та що його дії судом першої інстанції правильно кваліфіковано за ст. 286 ч. 3 КК України.

При призначенні ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції, у відповідності до вимог ст. 65 КК України, лише перерахував, але належно не врахував тяжкість злочину; особу винуватого, який за місцем проживання та попереднім місцем роботи характеризується виключно позитивно, обставини, які пом`якшують покарання щире каяття, добровільне відшкодування завданих збитків, наявність на утриманні двох неповнолітніх дітей, інвалідність 2-ої групи, відсутність обставин, що обтяжують покарання, а тому дійшов до помилкового висновку про можливість виправлення засудженого тільки в умовах реального відбування покарання. А тому колегія суддів вважає, що вирок суду першої інстанції в частині призначення ОСОБА_7 покарання підлягає зміні.

Згідно з ч.2, ч. 3 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами; покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
Положеннями ст. 65 КК України регламентовані загальні засади призначення покарання, зокрема, п. 3 ч. 1 ст. 65 КК України визначено, що суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, колегія суддів враховує тяжкість кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 286 КК України є тяжким. Обвинувачений ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності притягується вперше, за місцем проживання і роботи характеризується виключно позитивно, як доброзичливий, чуйний, працелюбний, ввічливий, товариський, який активно приймає участь в суспільному житті та сумлінно виконує свої службові обов`язки, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_2 і ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_3 , займається суспільно-корисною працею, є інвалідом 2 групи в зв`язку з порушенням функції опори та ходіння ІІ-ІІІ ступеня.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , є щире каяття, повне визнання вини, добровільне відшкодування заподіяної шкоди, інвалідність 2 групи,

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 75 КК України якщо при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням. При цьому суд ухвалює звільнити засудженого від відбування покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом.
Згідно з п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.
Абзацом 2 п. 2 вищевказаної постанови визначено, щовідповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК України суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом менш суворого особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.
Як встановлено, засуджений ОСОБА_7 як особа характеризується виключно позитивно по місцю проживання тапопереднім місцем роботи та за місцем проходження військової служби, про що свідчать наявні у матеріалах кримінальної справи дані (т. 2 а.с. 2, 8, 71), до кримінальної відповідальності притягується вперше (т. 2 а. с. 4), працює приватним підприємцем, має постійне місце проживання. Колегія суддів, вважає за необхідне врахувати обставини, які характеризують особу ОСОБА_7 , склад сім`ї винного, який одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей (т. 2 а.с. 9, 17-20), є інвалідом 2 групи та потребує подальшої реабілітації та лікування(т. 3 а.с. 43).
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 не встановлено.
За вказаних обставин, судом першої інстанції не враховано інших обставини, які пом`якшують покарання, а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, повне добровільне відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Крім того, колегія суддів враховує, що ОСОБА_7 вину визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому, публічно вибачився у потерпілих, , раніше не судимий, не заперечував щодо фактичних обставин справи, вчинив злочин з необережності, відшкодував добровільно в повній мірі завдану моральну та матеріальну шкоду всім потерпілим, є інвалідом 2-ої групи.

Також, апеляційний суд враховує думку потерпілих, щодо призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , які просили змінити вирок суду, звільнити його від покарання з випробуванням. Так, потерпілі ОСОБА_14 та ОСОБА_15 (т. 3 а.с. 25, 63) надали до суду нотаріально-завірені заяви, згідно яких, матеріальних та моральних претензій до обвинуваченого не мають. Просять не застосовувати до ОСОБА_7 арешту чи іншого заходу, пов`язаного з ізоляцією від суспільства. Також при призначенні покарання просять не застосовувати покарання у вигляді позбавлення волі, а обмежитись іншим видом покарання, оскільки вважають, що для ОСОБА_7 достатньо призначення покарання не пов`язаного з ізоляцією від суспільства.

У зв`язку з наведеним, застосовуючи принцип індивідуалізації покарання та враховуючи особу обвинуваченого, обставини злочину, а також одностайну та наполегливу думку потерпілих, які просили не позбавляти волі обвинуваченого, колегія суддів вважає можливим за наявності обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, які перелічені вище, пом`якшити призначене ОСОБА_7 судом першої інстанції основне покарання. Зокрема колегія суддів вважає, що виправлення таперевиховання ОСОБА_7 можливе без ізоляції від суспільства, із застосуванням до нього ст.ст. 75,76 КК України, в силу яких його від відбування призначеного покарання слід звільнити з випробуванням і встановити іспитовий строк та відповідні обмеження. Вказане покарання буде достатнім для виправлення, перевиховання та попередження вчинення ОСОБА_7 та іншими особами аналогічних злочинів.
З огляду на викладене, призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України, за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 286 КК України, за своїм видом і розміром, відповідатиме меті покарання і засадам його призначення, буде не тільки обґрунтованим, необхідним і достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як обвинуваченим, так і іншими особами, але й ще справедливим. При цьому вищим мірилом справедливості, колегія суддів вважає, думку громадян в особі потерпілих, які вибачили обвинуваченого та просили суд його суворо, з реальним відбуванням покарання не карати, а застосувати ст. 75 КК України та звільнити від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком.

Відповідно до ст. 408 ч. 1 п. 1 КК України суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі пом`якшення призначеного покарання, якщо визнає, що покарання за своєю суворістю на відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Таким чином, апеляційну скаргу обвинуваченого необхідно задовольнити, а вирок суду першої інстанції змінити в частині призначеного покарання.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407-409, 414, 418, 419, 424 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23 жовтня 2014 року, в частині призначення покарання ОСОБА_7 - змінити.

ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 3 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

ОСОБА_8 , на підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування основного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 3 (три)роки.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_8 :

- періодично з`являтися в органи кримінально виконавчої інспекції для реєстрації ;

- не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально виконавчої інспекції ;

- повідомляти органи кримінально виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи або навчання .

Іспитовий строк рахувати з дня оголошення ухвали .

В решті вирок Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23 жовтня 2014 року, стосовно ОСОБА_7 - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4