Справа 1-12008р.
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11
липня 2008 року Снігурівський
районний суд Миколаївської
області

у складі : головуючого -
судді Кішковської З.А.,

при секретарі - Забаровській С.А.,

за участю прокурора - Гамери Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні кримінальну справу за обвинуваченням

ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. Бадаік
Жана-Аркінського району

Карагандинської області, литовця, громадянина України,

військовозобовязаного, з середньою освітою, не працюючого,

проживаючого за даними реєстрації
АДРЕСА_1,

фактичне місце проживання АДРЕСА_2, раніше

не судимого

за ст. 164ч.1 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Підсудний ОСОБА_1 згідно
рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області від 06 лютого 2004
року зобов язаний до сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини -
доньки ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_2на користь
її матері ОСОБА_3 у розмірі 14 частини всіх видів заробітку,
але не менш одного неоподатковуваного
мінімуму доходів громадян щомісячно. З червня 2007 року підсудний від сплати зазначених платежів
злісно ухиляється, будь-якої іншого виду допомоги на утримання дитини не надає.
Заборгованість платежів станом на
01.06.2008 року склала - 4266 грн. 09
коп.

У судовому засіданні підсудний
вину в скоєнні злочину визнав
повністю, пояснив, що дійсно від періодичних тимчасових заробітків мав грошові
доходи. Аліменти не сплачував за недостатністю коштів для задоволення власних
потреб. Дотепер платежі не вносить, однак зобов» язується поновити виплати.

Крім повного визнання вини
підсудним, його вина у скоєнні злочину підтверджується показаннями потерпілої
ОСОБА_3, яка показала, що з червня 2007 року самостійно опікується донькою,
батьком якої є підсудний, через ненадання останнім будь-якого виду допомоги у
її утриманні. За наявності доходів від підрядних робіт підсудний мав фактичну
можливість сплачувати аліменти.

На підставі ч.3 ст. 299 КПК
України та згодою учасників процесу суд не провадив за недоцільністю
дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не
оспорювалися.

Дослідивши докази, суд
кваліфікує дії підсудного за ст.164ч.1 КК України -як злісне ухилення від
сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини аліментів.

Призначаючи покарання, суд
враховує на ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, що є злочином
невеликої тяжкості, обставини справи, дані про особу підсудного, який характеризується посередньо,
його першу судимість, відсутність обтяжуючих покарання обставин.

На підставі викладеного, суд
вважає, що виправлення підсудного можливо без відбування покарання, тому
постановлює про звільнення від його
відбування з випробуванням на підставі ст.75 КК України з покладанням
обов»язків за ст.76 КК України.

Керуючись
ст.ст.323,324 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:

ОСОБА_1 визнати
винним у скоєнні
злочину за ст.164 ч.1 КК України та призначити
покарання у вигляді обмеження волі строком на два роки.

На
підставі ст.75 КК України звільнити засудженого від відбування покарання з
випробуванням, якщо
він протягом іспитового строку на один
рік не вчинить нового злочину і у відповідності до п.п. 2,3 ст.76
КК України виконає обов язок не
виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу
кримінально-виконавчої системи та повідомляти органи кримінально-виконавчої
системи про зміну місця проживання.

Міру
запобіжного заходу залишити попередню - підписку
про невиїзд.

На вирок
може бути подано апеляцію до
Миколаївського апеляційного суду через місцевий суд протягом 15-ти діб з
моменту проголошення.

Головуючий