Справа № 466/7476/14-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/126/15 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 лютого 2015 року, колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

Головуючого-судді : - ОСОБА_2

суддів : - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі : - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові матеріали провадження за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_6 на вирок Шевченківського районного суду Львівської області від 03 грудня 2014 року, -
за участю прокурора : - ОСОБА_7

потерпілої : - ОСОБА_8

В С Т А Н О В И Л А :
Цим вироком :
ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Львова, громадянку України, не заміжню, працюючу барменом у Державному територіально-галузевому об`єднанні «Львівська залізниця» відокремлений підрозділ «Вокзал станції Львів», не судиму, з середньо-спеціальною освітою, зареєстровану та проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , -

визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України та призначено їй покарання у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Запобіжний захід, щодо ОСОБА_6 не обирався.

По справі вирішено питання цивільних позовів, судових витрат та речових доказів.

За вироком суду ОСОБА_6 , маючи умисел на заподіяння легких тілесних ушкоджень, на ґрунті виниклого конфлікту між сусідами та тривалих неприязних відносин, 03.10.2014 року близько 10 год. 00 хв., знаходячись поблизу вхідних дверей квартири АДРЕСА_2 , де проживає потерпіла ОСОБА_8 , із застосуванням металевої кришки від поштової скриньки, яку тримала у правій руці, нанесла один удар в ділянку обличчя зліва ОСОБА_8 , тим самим завдавши останній тілесних ушкоджень, а саме синець на чолі зліва, який утворився від дії тупого предмета, міг виникнути 03.10.2014 року, і відноситься згідно висновку судово-медичної експертизи № 1778 від 06.10.2014 року до легкого ступеня тяжкості.

На вказаний вирок суду обвинувачена ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати, а кримінальне провадження відносно неї закрити за відсутністю складу злочину. Мотивує це тим, що судом не враховано жодних пом`якшуючих обставин щодо неї, а саме, те що вона раніше не судима, займається суспільно-корисною працею, характеризується позитивно, а також те, що злочину не вчиняла.

На апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_6 , потерпіла ОСОБА_8 подала заперечення, в якому просить вирок суду залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченої без задоволення. Мотивує це тим, що вирок районного суду законний та обґрунтований, в процесі розгляду кримінального провадження суд першої інстанції не припустився порушень норм ні матеріального, ні процесуального права.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який заперечив апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_6 , виступ потерпілої ОСОБА_8 , яка заперечила апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_6 , та просили залишити вирок суду без зміни, вивчивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_6 свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні не визнала та пояснила, що близько шістнадцять років знайома із ОСОБА_8 , яка проживає в квартирі АДРЕСА_2 разом із своїми дітьми. Вони тривалий час перебувають у неприязних відносинах.
Щодо події 03 жовтня 2014 року, то вона не наносила удар в ділянку обличчя зліва ОСОБА_8 металевою кришкою від поштової скриньки.
Незважаючи на невизнання своєї вини обвинуваченою ОСОБА_6 , її винуватість повно та об`єктивно доведена зібраними по справі доказами, а саме:
· показаннями потерпілої ОСОБА_8 даними в судовому засіданні про те, що з 27 лютого 2014 року перебуває у неприязних стосунках з обвинуваченою. Своїми погрозами, образами, безпідставними заявами, які ганьблять її сім`ю, ОСОБА_9 продовжує завдавати фізичних та душевних страждань, що погіршує стан здоров`я та життя її родини. Внаслідок таких дій сусідки ОСОБА_10 її сім`я постійно живе в стані емоційного стресу та приниження. 03.10.2014 року о 10:00 год. вона разом із дочкою ОСОБА_11 перебувала у своїй квартирі та почула, що в під`їзді, біля її дверей ОСОБА_9 знову нецензурно висловлюється в адресу її родини. Після чого вирішила відчинити вхідні двері квартири та подивитися, що відбувається. Для того, щоб зафіксувати нецензурні висловлювання ОСОБА_12 взяла відеокамеру, а в її дочки ОСОБА_13 був мобільний телефон, на який вона здійснювала аудіозапис. Коли трохи відчинила вхідні двері, то в під`їзді нікого не побачила. Потім зачинила двері і почула голос ОСОБА_12 , яка кричала до неї: «виходь». Після чого знову відчинила вхідні двері квартири. На сходовій площадці стояла ОСОБА_9 , у якої в правій руці знаходився металевий предмет прямокутної форми, який вона заздалегідь підготувала. ОСОБА_10 нецензурно висловлювалась в її адресу, після чого, тримаючи металевий предмет прямокутної форми в правій руці, нанесла їй один удар цим металевим предметом по голові в ділянку скроні зліва. В той момент вона стояла за порогом у квартирі та тримала відеокамеру марки «8опу» в правій руці, здійснюючи відеозапис. Після удару їй потемніло в очах, але вона не падала. ОСОБА_9 декілька разів штовхнула її вхідними дверима квартири, намагаючись їх закрити. При цьому обвинувачена продовжувала її нецензурно обзивати. Внаслідок удару погіршився стан здоров`я, почалась нудота, головокружіння, головний біль, дезорієнтація, погіршення пам`яті та зору. Весь конфлікт відбувся дуже швидко близько 1-2 хвилини, після чого обвинувачена зайшла в свою квартиру та закрила вхідні двері. Потерпіла зателефонувала на лінію «102» та повідомила, що її сусідка із кв. АДРЕСА_3 ОСОБА_9 вдарила її по голові. Також звернулась в травмпункт АДРЕСА_4 , де її оглянули, зробили рентген-знімок та поставили діагноз: забій м`яких тканин лобно-скроневої ділянки зліва. Після того, як їй надали медичну допомогу, вона повернулась додому;
· показаннями свідка ОСОБА_14 даними в судовому засіданні про те, що проживає за вище вказаною адресою разом із мамою ОСОБА_8 , та братом ОСОБА_15 03.10.2014 року близько 10:00 год. будучи із мамою вдома, почули, як обвинувачена ОСОБА_16 нецензурно обзиває їх під дверима квартири. Щоб зафіксувати це, мама взяла відеокамеру, а вона включила диктофон на своєму телефоні. Мати трохи привідкрила двері, але нікого там не побачили. Після чого мама закрила двері. В той момент вона почула, як ОСОБА_16 крикнула: «виходь». Мати відкрила двері навстіж. ОСОБА_9 стояла на сходовій площадці і тримала в руці якийсь предмет прямокутної форми довжиною близько 40 см. ОСОБА_9 стала нецензурно обзивати маму та всіляко її ображати. При цьому вона говорила щось про землю та вдарила матір по голові в ділянці скроні зліва предметом прямокутної форми довжиною 40 см., який ОСОБА_6 тримала в правій руці. Також ОСОБА_9 декілька разів штовхала маму вхідними дверима квартири. Після цього вона ще декілька разів обізвала та образила маму і пішла до своєї квартири АДРЕСА_3 . Вони закрили двері та зайшли в квартиру, а вона сказала мамі викликати міліцію, що та і зробила.
Такі показання потерпілої та свідка об`єктивно підтверджуються висновком судово-медичної експертизи № 1778 від 06.10.14 року, де зазначено, що при обстеженні ОСОБА_8 лікарями травмпункту № 3 м. Львова у жовтні 2014 року було встановлено діагноз : «Забій м`яких тканин лобно-скроневої ділянки зліва». На момент проведення судово-медичної експертизи у потерпілої виявлено синець на чолі зліва, синець утворився від дії тупого предмета, міг виникнути 03 жовтня 2014 року, як вказує ОСОБА_8 і відноситься до легкого ступеня тяжкості. Судово-медичних даних, що спричинення синця супроводжувалось небезпечним для життя і здоров`я станом потерпілої ОСОБА_8 немає.

Водночас судом першої інстанції було досліджено відеозапис події злочину, який наданий потерпілою ОСОБА_8 .

В своїй апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_6 зазначає, що судом не здобуто доказів її винуватості у вчиненому злочині, оскільки вона ніколи не наносила жодних тілесних ушкоджень, однак такі доводи на думку колегії суддів спростовані наведеними вище доказами.

Оцінюючи докази в їх сукупності, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що винуватість обвинуваченої у вчиненому кримінальному правопорушенні доведена повністю.
Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції злочинні дії обвинуваченої вірно кваліфіковано за ч. 1 ст.125 КК України, оскільки обвинувачена умисно нанесла легке тілесне ушкодження потерпілій.
Що стосується доводів апелянта про упередженість та поверхневість при розглядів питання її особи і призначення покарання, то колегія суддів не знаходить їх доведеними.
Обираючи міру покарання, судом першої інстанції враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченої, її характеристику з місця проживання, обставин, які пом`якшують або обтяжують відповідальність судом не встановлено, та вірно обрано покарання в межах санкції статті за якою кваліфіковано кримінальне правопорушення у виді штрафу.
За таких обставин колегія суддів вважає, що вирок Шевченківського районного суду Львівської області від 03 грудня 2014 року, є законним, обґрунтованим та постановлений відповідно до вимог чинного законодавства.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Шевченківського районного суду Львівської області від 03 грудня 2014 року щодо неї без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили, а обвинуваченим в цей же строк з часу отримання копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_17