Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/286/15 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 121 (101) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23.04.2015 м.Кіровоград

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів : ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника-адвоката ОСОБА_8

розглянувши в режимі відео конференції в м. Кіровограді матеріали кримінального провадження № 0000512 за апеляцією обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Долинського районного суду Кіровоградської області від 22.12.2014 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, українця, громадянина України, освіта середня - технічна, не одруженого, співмешкав з ОСОБА_9 , не працюючого, військовозобов`язаного, проживаючого без реєстрації АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 23.02.1990 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу, Дніпропетровської області за ст.17, ч.3 ст. 117, ч.3 ст.117 КК України на 7 років позбавлення волі;

- 30.09.1998 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу, Дніпропетровської області за ч.3 ст. 206, ч.1 ст.222 КК України на 3 роки позбавлення волі;

- 19.11.2002 року Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу,

Дніпропетровської області за ч.4 ст. 187 КК України на 8 років позбавлення волі;

- 31.10.2012 року Долинським районним судом Кіровоградської області за ч.1 ст. 309 КК України на 5 місяців арешту;

- Притягувався Долинським РВ УМВС України в Кіровоградській області до кримінальної відповідальності за ч.1 ст.122 КК України, та 11.06.2013 року ухвалою Долинського районного суду Кіровоградської області кримінальне провадження закрите у зв`язку з примиренням та відмовою потерпілої ОСОБА_9 від обвинувачення;

визнано винним та засуджено за ч.2 ст.121 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 10 (десять) років.

Стягнено з ОСОБА_7 на користь держави судові витрати в розмірі 393 грн.12 коп.

Цивільний позов не заявлявся.

Доля речових доказів вирішена.

Вироком районного суду ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений за умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто, умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого за таких обставин.

21 липня 2014 року у вечірній час ОСОБА_7 разом зі співмешканкою ОСОБА_9 знаходились за місцем свого проживання у приміщенні житлового будинку в АДРЕСА_1 .

Цього ж дня о 21 годині між ОСОБА_7 та ОСОБА_9 на грунті особистих неприязних стосунків через те, що ОСОБА_9 вживши спиртні напої знаходилась в стані алкогольного сп`яніння виникла сварка.

В ході сварки ОСОБА_7 , маючи умисел на заподіяння тілесних ушкоджень співмешканці, підійшов до ОСОБА_9 та умисно наніс їй удар кулаком руки в область грудної клітини в наслідок чого потерпіла впала на підлогу в кімнаті будинку.

ОСОБА_7 продовжуючи свої злочинні дії, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень наніс ОСОБА_9 не менше 10 ударів руками та ногами в область життєво-важливих органів грудну клітину, обличчя, верхні кінцівки, в результаті чого завдав їй тілесні ушкодження, що спричинили особливо тяжкі наслідки смерть потерпілої.

ОСОБА_7 після заподіяння ОСОБА_9 тілесних ушкоджень та виявивши, що ОСОБА_9 померла, з метою приховання слідів злочину та уникнення відповідальності за вчинений злочин, труп потерпілої відніс в лісосмугу неподалік від свого місця проживання, де закопав його в землю.

В подальшому 28.07.2014 року прихований труп ОСОБА_9 було виявлено працівниками міліції.

У апеляції обвинувачений ОСОБА_7 просить перекваліфікувати його дії зі ст. 121 ч.2 КК України на ст. 116 КК України.

Свої доводи мотивує тим, що суд не в повній мірі врахував обставини, що пом`якшують покарання, а саме те, що все сталось випадково, що потерпіла вивела його з рівноваги і він втратив над собою контроль, у нього не було причини сваритися із нею та бити, але вона причинила йому душевні хвилювання, образи та приниження, у нього не було наміру вчиняти сварку та вбивати потерпілу.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який заперечував проти апеляції обвинуваченого ОСОБА_7 , який наполягав на задоволенні своєї апеляції про перекваліфікацію його дій зі ст. 121 ч.2 КК України на ст. 116 КК України, захисника ОСОБА_8 , який підтримав апеляцію обвинуваченого та просив її задовольнити, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція обвинуваченого ОСОБА_7 задоволенню не підлягає за таких підстав.

Вина ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке він засуджений, підтверджується сукупністю досліджених судом доказів, яким суд дав належну оцінку.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що в пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.121 КК України ОСОБА_7 винним себе визнав частково та пояснив, що дійсно 21 липня 2014 року у вечірній час він разом з співмешканкою ОСОБА_9 знаходились вдома в с. Зелений Гай Долинського району Кіровоградської області. Цього ж дня, о 21 год. між ними виникла сварка, через те, що співмешканка, вживши спиртні напої, знаходилась в стані алкогольного сп`яніння.

Він, бажаючи помститися ОСОБА_9 за те, що вона вживала спиртні напої, підійшов до неї та наніс їй один удар кулаком правої руки в груди, від чого вона впала на підлогу та не могла встати.

Підтвердивши факт нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , посилався на те, що не мав наміру спричинити смерть останній та те, що сама потерпіла спровокувала своєю поведінкою конфліктну ситуацію. Труп потерпілої відніс в лісосмугу неподалік від свого місця проживання , де приховавши труп закопав його в землю. Розкаюється в тому, що від його дій настали такі наслідки.

Вина обвинуваченого ОСОБА_7 в скоєному злочині повністю підтверджується:

Показаннями потерпілої ОСОБА_10 , котра пояснила, що покійна ОСОБА_9 є її рідною сестрою, яка проживала в с.Зелений Гай Долинського району разом зі своїм співмешканцем ОСОБА_7 . За час спільного життя між ними постійно виникали сварки. ОСОБА_7 неодноразово спричиняв сестрі тілесні ушкодження, так як перебував в стані алкогольного сп`яніння. ІНФОРМАЦІЯ_2 померла її тітка ОСОБА_11 та готувались до її похорону. Після похорон, 21.07.2014 року бачила, як її сестра ОСОБА_9 пішла додому, потім їй телефонувала на мобільний телефон, але на дзвінки та не відповідала. З 24.07 по 28.07.2014 року вона продовжувала з чоловіком шукати сестру самостійно, але це результатів не дало. ОСОБА_7 повідомляв, що сестра втекла від нього і де вона, він не знає. 28.07.2014 року звернулась з заявою до Долинського РВ УМВС України з метою розшуку сестри, оскільки вона була відсутня за місце свого проживання.

Показаннями свідка ОСОБА_12 , яка підтвердила, що дійсно проживає в с.Зелений Гай Долинского району Кіровоградської області, по сусідству з нею проживали ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , які зловживали спиртними напоями. Часто в їхній сім`ї виникали сварки, в ході яких ОСОБА_13 бив Устину. Останній раз бачила їх на поминках Град ОСОБА_14 . Охарактеризувала їх з негативної сторони.

Показаннями свідків: ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , котрі дали аналогічні свідчення.

Свідок ОСОБА_25 , показав, що головою Іванівської сільської ради Долинського району він працює з 2010 року по даний час. Неодноразово до сільської ради надходили скарги про те, що ОСОБА_13 бив ОСОБА_9 . Відомо, що весь час між ними виникали сварки, в ході яких ОСОБА_13 наносив тілесні ушкодження ОСОБА_9 . Сім`я зловживала спиртними напоями.

Вина також підтверджується:

- протоколом огляду місця події від 28.07.2014 року з фотознімками, під час якого оглянуто домоволодіння, де спільно проживали ОСОБА_9 та ОСОБА_7 в с.Зелений Гай Долинського району Кіровоградської області. Неподалік домоволодіння виявлено труп та наявність тілесних ушкоджень на трупі ОСОБА_9 (а.с.7-14, 16-24);

- протоколом огляду від 29.07.2014 року, де зафіксовано наявність тілесних ушкоджень та їх розташування на трупі ОСОБА_9 (а.с.44-46);

- протоколом проведення слідчого експерименту (з використанням відеозапису) від 01.08.2014 року з фотознімками, в ході якого обвинувачений на місцевості розказав та показав, за яких обставин скоїв злочин (а.с.150-157);

- висновком судово-медичної експертизи № 101 від 09.09.2014 року про висновок огляду трупа потерпілої ОСОБА_9 про заподіяння їй тяжких тілесних ушкоджень, від яких настала її смерть (а.с.125-126);

- згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 432 від 26.08.2014 року ОСОБА_7 в момент скоєння правопорушення психічним захворюванням не страждав, не знаходився в тимчасовому хворобливому стані. Міг усвідомлювати свої дії і керувати ними Підпадає під дію ст.19 ч.1 КК України. У відношенні інкримінованого йому правопорушення ОСОБА_7 слід вважати осудним. В даний час ОСОБА_7 психічним захворюванням не страждає. Застосування заходів медичного характеру не потребує (а.с.187-188).

На підставі достовірних і узгоджених між собою доказів районний суд обґрунтовано визнав ОСОБА_7 винним у вчиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто, умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілої, тобто, кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_7 про необхідність перекваліфікації його дій з ч.2 ст. 121 КК України на ст. 116 КК України, оскільки він не мав наміру вбивати потерпілу, що він вчинив злочин в стані сильного душевного хвилювання є безпідставними, оскільки не ґрунтуються на вимогах вказаного закону.

Так, відповідно до вимог диспозиції ст. 116 КК України, убивство можливо визнати таким, що вчинене у стані сильного душевного хвилювання у випадку, коли воно вчинено у такому стані, який раптово виник внаслідок протизаконного насильства, систематичного знущання, або тяжкої образи з боку потерпілого. Як вбачається із показань обвинуваченого, у той день потерпіла прийшла додому у стані алкогольного сп`яніння, на грунті цього у них виникла сварка, у ході якої він підійшов до неї та наніс удар кулаком правої руки у груди, від якого вона впала та не могла встати. Він не бажав смерті потерпілої. Однак побачивши, що вона померла, заховав тіло у лісосмузі.

Із викладених з достовірністю встановлених фактичних обставин витікає, що у поведінці потерпілої відсутні будь-які викладені вище обставини, тобто відсутні сильна образа, знущання, чи насильство, які могли б викликати у обвинуваченого раптове сильне душевне хвилювання. Більш того, вся послідуюча поведінка обвинуваченого, яка була свідома, цілеспрямована та направлена на приховання трупа та уникнення від відповідальності, свідчить про відсутність такого стану.

При призначенні покарання суд згідно із вимогами ст.65 КК України врахував ступінь суспільної небезпеки скоєного злочину, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, враховано також те, що обвинувачений скоїв тяжкий злочин, негативно характеризується за місцем проживання.

Обтяжуючих обставин судом не встановлено.

Пом`якшуючими обставинами є щире каяття в скоєному.

З врахуванням обставин, характеру та ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи обвинуваченого ОСОБА_7 , який за місцем проживання та роботи характеризується негативно, зловживає спиртними напоями, котрий вчинив умисний тяжкий злочин, в результаті якого настала смерть потерпілої, місцевий суд обґрунтовано визначив, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_7 можливе тільки в умовах ізоляції від суспільства, так як він вчинив умисний тяжкий злочин, від якого настала смерть людини.

Таким чином, зваживши у сукупності викладені вище обставини, місцевий суд обґрунтовано прийшов до висновку, що виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів можливо за умови призначення йому покарання лише у виді позбавлення волі.

Доводи, викладені в апеляції обвинуваченого ОСОБА_7 не заслуговують на увагу і були враховані судом при призначенні покарання ОСОБА_7 . Колегія суддів вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки призначене ОСОБА_7 покарання є обґрунтованим, виваженим та справедливим, підстав для його пом`якшення не вбачається із врахуванням особливо тяжких наслідків, які настали у вигляді смерті людини.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнули б скасування вироку суду чи перекваліфікацію дій не виявлено, а тому вирок суду є законним та обґрунтованим, підстав для його скасування чи зміни немає.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляцію обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Долинського районного суду Кіровоградської області від 22.12.2014 року стосовно ОСОБА_7 без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з моменту проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк, з дня вручення йому копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

(підписи)

Згідно з оригіналом:

Суддя апеляційного суду

Кіровоградської області ОСОБА_2