Дата документу Справа № 336/2281/15-к
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження № 11-кп/778/1267/15 Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 336/2281/15-к Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія ч.1 ст.115 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 липня 2015 року м.Запоріжжя
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю:
прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченої ОСОБА_8

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №3523, за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12 травня 2015 року відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки села Мала Білозерка, Василівського району, Запорізької області, українки, громадянки України, яка має середньо - спеціальну освіту за спеціальністю фельдшер, не працюючої, розлученої, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої;

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Запоріжжя, українця, громадянина України, освіта середня, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого 10.12.1992 року Криворізським районним судом Дніпропетровської області за ст. 101 ч. 3 КК України (1960 р.) до 7 років позбавлення волі,

обвинувачених у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні просить ухвалу суду в частині повернення обвинувального акту прокурору скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції, посилаючись на те, що обвинувальний акт в кримінальному провадженні відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 115 КК України складено з додержанням всіх вимог ст. 291 КПК України. Положення ст. 291 КПК України містять вичерпний перелік відомостей, які необхідно зазначити в обвинувальному акті. Вважає, що відповідно до пункту 5 частини 2 ст. 291 КПК України в обвинувальному акті відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 115 КК України викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає доведеними, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Вказує, що в обвинувальному акті відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_9 за ч. 1 ст.115 КК України вказано яким чином (в який спосіб), коли і де обвинувачені завдавали удари потерпілому ОСОБА_10 . Вказана кількість таких ударів та чим саме наносили удари обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , тобто зазначено механізм і локалізація завданих ударів. В обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_9 вказано наслідки їх дій, форма вини і мотив.

Крім того, в обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 115 КК України зазначені завдані ними всі тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_10 з посиланням на висновок судово-медичної експертизи №3642 від 11.11.2014 року.

Крім того, прокурор вважає, що під час підготовчого судового засідання в порушення вимог ст. 314 КПК України суд першої інстанції фактично вдався до оцінки доказів у провадженні, проте на даній стадії процесу суд першої інстанції не має права встановлювати обставини, які підлягають встановленню лише в ході судового розгляду.

В матеріалах кримінального провадження в наявності довідка про судимість ОСОБА_9 та копія судового рішення щодо розгляду попередньої справи.

Враховуючи, що згідно вимог п.2 ч.2 ст. 291 КПК України не передбачено зазначення відомостей щодо судимості особи, доводи суду з цього питання є безпідставними.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12 травня 2015 року обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , обвинувачених за ч.1 ст.115 КК України, повернутий прокурору, що його затвердив, для приведення у відповідність до вимог КПК України.

В судовому засіданні апеляційної інстанції прокурор підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити обвинувачена ОСОБА_8 та її захисник заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора.

Вислухавши доповідача, учасників судового провадження, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ухвали, до суду надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , обвинувачених за ч.1 ст.115 КК України.

За результатами підготовчого судового засідання суд повернув обвинувальний акт прокурору, мотивуючи тим, що у обвинувальному акті зазначено, що своїми умисними діями ОСОБА_8 та ОСОБА_9 скоїли умисне вбивство потерпілого, однак характерні конкретні обставині при вчинені злочину, передбаченому ч. 1 ст. 115 КК України, які свідчать про те, що винні були переконані у настанні злочинного наслідку (умисна форма вини при вбивстві) не відображені, відсутній мотив злочину, не зазначена форма вини.

Так, виходячи з мотиву і мети визначальним є суб`єктивне ставлення особи до настання від своїх дій суспільно небезпечних наслідків: при умисному вбивстві - настання смерті потерпілого охоплюється умислом винного; в разі заподіяння умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, ставлення винного до настання смерті характеризується необережністю.

Для застосування ст. 119 КК України необхідно встановити наявність необережної вини щодо злочинного наслідку - смерті іншої людини. Саме ж діяння з боку обвинуваченого ОСОБА_9 , що призвело до даного результату, може бути як необережним, так і умисним, а встановлення мотиву при умисному вбивстві може вплинути на кваліфікацію дій осіб за ч. 2 ст. 115 КК України.

В обвинувальному акті відсутнє формулювання обвинувачення, яке прокурор вважає доведеним, в акті не викладені фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, які згідно ст. 91 КПК України підлягають доказуванню, умисел вини в діях обвинувачених не мотивований.

Також, згідно обвинувачення ОСОБА_8 , остання, вказаного в обвинувальному акті дня та у вказаний час, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин до ОСОБА_10 , з метою його вбивства, вибігла з коридору на кухню де взяла ніж та повернулася до коридору де нанесла ОСОБА_10 наявним у неї ножем не менше двох ударів в область спини, в той же час як вбачається з обвинувачення ОСОБА_9 , то ОСОБА_8 при вказаних подіях нанесла чотири удари ножем в область спини потерпілого.

Крім того, згідно обвинувачення ОСОБА_8 вбачається, що згідно висновку судово-медичної експертизи № 3642 від 11.11.2014 року тілесні ушкодження від дій обвинуваченої ОСОБА_8 у виді колото-різаної рани з пошкодженням правої легені, на задній поверхні грудної клітини справа, по задній під паховій лінії; проникаюча, колото-різана рана з пошкодженням правої легені на задній поверхні грудної клітини справа; проникаюча, колото-різана рана, з пошкодженням селезінки на задній поверхні грудної клітини зліва; проникаюча, колото-різана рана з пошкодженням правої легені на правій боковій поверхні грудної клітини; проникаюча, колото-різана рана, з пошкодженням печінки на правій боковій поверхні тулуба, які являються тяжкими тілесними ушкодженнями, що є небезпечними для життя, знаходяться в прямому, закономірному, причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті потерпілого.

В той же час, згідно обвинувачення ОСОБА_9 вбачається, що згідно вищевказаної експертизи тілесні ушкодження від дій обвинуваченого ОСОБА_9 у виді забитої рани в тім`яно-потиличні області зліва; забитої веретеноподібної рани в лобно-тім`яній області зліва; забитої дугоподібної рани в лобно-тім`яній області зліва; забитої косовертикальної, веретеноподібної рани в правій скроневій області; сім забитих ран в лобній області справа; забитої рани на рівні правої брови; забитої, косовертикальної рани на верхньому повіці правого ока; дві забиті поверхневі рани на шкірі верхньої губи справа; забитої рани на підборідді; багато-уламковий перелом кісток склепіння черепа; повний поперечний перелом нижньощелепної кістки на рівні перших зубів, які являються тяжкими тілесними ушкодженнями, що є небезпечними для життя, знаходяться в прямому, закономірному, причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті.

Зазначені вище в обвинувальному акті дії обвинуваченого ОСОБА_9 кваліфіковані як тяжкі тілесні ушкодження, що є небезпечними для життя, знаходяться в прямому, закономірному, причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті, в той же час, як вбачається з обвинувачення ОСОБА_8 , останній інкримінуються аналогічні тілесні ушкодження лише як тяжкі тілесні ушкодження, що є небезпечними для життя. Отже, не зрозуміло від яких дій та кого саме, все ж таки настала смерть потерпілого. Також, не зрозумілим є й те, що ОСОБА_8 наносила удари предметом - ніж, а ОСОБА_9 предметом - битою, які маю ті, свої властивості та травматичний ефект, однак ОСОБА_8 інкримінуються тілесні ушкодження, які й ОСОБА_9 який, наносив удари битою, в той час коли ОСОБА_8 інкримінується лише нанесення ударів ножем.

Крім того, з обвинувального акту вбачається, що 29.09.2014 року приблизно о 13-30 годині обвинувачені разом з потерпілим який був вбитий, знаходячись за місцем мешкання ОСОБА_8 в АДРЕСА_1 вживали спиртні напої. Однак згідно обвинувального акту в подальшому між сторонами виник конфлікт який переріс в бійку з летальним випадком, при цьому час вчинення самого злочину обвинуваченими в обвинувальному акті не зазначено, а вказано лише про початок вживання сторонами спиртних напоїв.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 пред`явлено не конкретизоване обвинувачення, що є порушенням п.5 ч.2 ст.291 КПК України та вимог ст. 20 КПК України щодо забезпечення права обвинувачених на захист у зв`язку з неконкретністю пред`явленого обвинувачення.

Крім того, зазначаючи у обвинувальному акті про те, що обвинувачений ОСОБА_9 раніше судимий, слідчий посилається лише на зазначення дати вироку та строк на який особу було засуджено, без зазначення відомостей щодо виконання вироку, що перешкоджає суду вирішити питання про погашення у ОСОБА_9 судимостей.

Відповідно до ст. 291 ч. 4 КПК України до обвинувального акту додасться реєстр матеріалів досудового розслідування, цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування.

Як вказує ст. 290 КПК України визнавши зібрані під чає досудового розслідування докази достатніми для складання обвинувального акта, прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний повідомити підозрюваному, його захиснику про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування.

Прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний надати доступ до матеріалів досудового розслідування, які є в його розпорядженні, у тому числі будь-які докази, які самі по собі або в сукупності з іншими доказами можуть бути використані для доведення невинуватості або меншого ступеня винуватості обвинуваченого, або сприяти пом`якшенню покарання.

Про відкриття сторонами кримінального провадження матеріалів прокурор або слідчий за його дорученням повідомляє потерпілого, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, після чого останній має право ознайомитися з ними за правилами, викладеними в цій статті.

Якщо сторона кримінального провадження не здійснить відкриття матеріалів відповідно до положень цієї статті, суд не має права допустити відомості, що містяться в них, як докази.

Відповідно до ст. 109 ч. 2 КПК України реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення; реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування; вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування.

Як вбачається з реєстру матеріалів досудового розслідування долученого до обвинувального акту, в ньому не зазначено час проведення процесуальних дій, а також взагалі відсутні процесуальні рішення.

В реєстрі матеріалів досудового розслідування, а саме № 54 зазначено про прийняття постанови про доручення призначити адвоката для здійснення захисту за призначенням, під № 55 зазначено таке процесуальне рішення як залучення в якості захисника адвоката ОСОБА_11 , під № 62 зазначено про прийняття слідчим постанови про залучення захисників ОСОБА_12 та ОСОБА_7 , однак кому було залучено вказаних захисників не зазначено.

Крім того, в реєстрі не зазначено про повідомлення про надання доступу до матеріалів, а також про відкриття захиснику обвинуваченого - адвокату ОСОБА_7 матеріалів кримінального провадження.

Відповідно до вимог ст. 279 КПК України, у випадку виникнення підстав для повідомлення про нову підозру або зміну раніше повідомленої підозри слідчий, прокурор зобов`язаний виконати дії, передбачені статтею 278 цього Кодексу. Із реєстру матеріалів досудового розслідування не вбачається що ці вимоги виконані. У реєстрі матеріалів досудового розслідування зазначено про повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_8 (№164) та ОСОБА_9 (№169) при цьому не зазначено з якої на яку статтю КК України було змінено підозру. Крім того, згідно ч. 4 ст. 278 КПК України, до Єдиного реєстру досудових розслідувань всупереч вимогам ст. 279 КПК України, зазначені відомості не внесені. Взагалі з реєстру вбачається, що слідчим було повідомлено про підозру ОСОБА_8 (№162) та ОСОБА_9 (№157) без зазначення за якою саме статтею КК України.

Крім того, в матеріалах вказаного обвинувального акту міститься довідка про речові докази по даному провадженню без їх переліку, та й в реєстрі матеріалів досудового розслідування зазначено про постанови про визнання речових доказів у даному провадженні (№38,40,41), однак не зазначено які саме по даному провадженню предмети визнані речовими доказами, відсутній їх перелік.

Також, в реєстрі матеріалів досудового розслідування (№30,31) зазначено про призначення судової експертизи холодної зброї, в той же час не вказано, який об`єкт визнаний холодною зброєю.

Крім того, в реєстрі матеріалів досудового розслідування (№39) зазначено про прийняття слідчим постанови, однак взагалі не вказано про що слідчий прийняв постанову.

За таких обставин підстав для скасування судового рішення колегія не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України колегія суддів,

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12 травня 2015 року про повернення прокурору обвинувального акту з додатками у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , обвинувачених за ч.1 ст.115 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4