АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з кримінальних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Богдана В.В. суддів Русакової І.Ю., Мажари С.Б.

за участю прокурора Івченка С.М.

засудженого ОСОБА_1

розглянула 9 березня 2011 року у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі кримінальну справу за апеляцією прокурора, який затвердив обвинувальний висновок на вирок суду Софіївського району Дніпропетровської області від 30 грудня 2010 р., яким

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, раніше судимого:

25 червня 2010 року Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська по ч.3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком 2 роки,

було засуджено за ч.1 ст.286 КК України до 2 років обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.

На підставі ч.4 ст.70 КК України остаточне покарання засудженому визначено шляхом поглинення менш суворого покарання за даним вироком, більш суворим, яке призначено за вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинськ від 25 червня 2010 року, і до відбуття призначено 3 роки позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.

На підставі ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_1 звільнено від відбування основного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 3 роки, поклавши на нього обов'язки, передбачені п.п. 3,4 ст. 76 КК України повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи; періодично з'являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Стягнуто із засудженого ОСОБА_1В на користь Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при УМВС України в Дніпропетровській області витрати на проведення судово-автотехнічної експертизи № 58/27-122 від 4 червня 2010 в сумі 187 гривень 80 коп.

Вироком суду ОСОБА_1 визнано винним в тому, що керуючи транспортним засобом, порушив правила безпеки дорожнього руху при наступних обставинах:

22 серпня 2009 року біля 17 години 30 хвилин, керуючи автомобілем НОМЕР_1, , рухався по авто дорозі Дніпропетровськ-Миколаїв, в напрямку міста Кривий Ріг, перевозячи в якості пасажирів ОСОБА_2, її двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 та співмешканця ОСОБА_5, керуючи транспортним засобом, який знаходився в технічно-справному стані, по сухому автошляху, з необмеженою видимістю та обзорністю, на 122 кілометрі цього автошляху, поблизу с. Авдотівка Софіївського району Дніпропетровської області, ОСОБА_1 не врахував дорожню обстановку та її зміни, свої навички водіння транспортного засобу та його технічні характеристики, не витримавши безпечну дистанцію, допустив зіткнення з задньою частиною автомобіля НОМЕР_2, який рухався в попутному напрямку, під керуванням водія ОСОБА_6

В результаті чого напрямок руху автомобіля НОМЕР_2 був змінений, та автомобіль виїхав за межі проїжджої частини, де зіткнувся з перешкодою - деревом, а його водій ОСОБА_6 отримав травми, що не мали ознак загрози життю, призвели до розладу здоров'я строком понад 21 день і за цією ознакою відносяться до середнього ступеню тяжкості.

Дана дорожньо-транспортна пригода стала можливою внаслідок невідповідності водія ОСОБА_1 вимогам п.п. 10.1, 12.3, 13.3 та дорожньої розмітки 1.1 Правил дорожнього руху України:

п. 10.1: «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»;

п.12.3: «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об'єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху обїзду перешкоди»;

п.13.3: «Під час обгону, випередження, об'їзду перешкоди чи зустрічного розїзду необхідно дотримувати безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки дорожнього руху»;

розмітка 1.1: «Лінії 1.1 та 1.3 пересікати заборонено».

Згідно висновку експерта водій ОСОБА_1 мав технічну можливість не допустити зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, виконуючи під час руху вимоги п.п. 10.1, 13.1 ПДР України. В діях ОСОБА_1 вбачається невідповідність вимогам п.п. 10.1, 12.3, 13.3, дорожньої розмітки 1.1 ПДР України та невідповідність вимогам п.п. 10.1 та 13.3 ПДР України з технічної точки зору знаходиться в причинному зв'язку з дорожньою пригодою. Водій ОСОБА_6 в умовах даної дорожньої пригоди не мав технічної можливості запобігти зіткненню транспортні засобів та в його діях не вбачається невідповідності вимогам ПДР України, які з технічної точки зору могли б знаходитися в причинному зв'язку з даною дорожньо-транспортно пригодою.

В апеляції прокурор, який затвердив обвинувальний висновок просить вирок скасувати, так як він не відповідає ступеню тяжкості та особі засудженого і є несправедливим в наслідок мякості. Прокурор просить постановити вирок, яким призначити покарання у вигляді 2 років обмеження волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки, остаточне покарання з урахуванням вироку від 25.06.2010 року у вигляді 3 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки.

Заслуховує доповідь судді апеляційного суду, прокурора, підтримавшого апеляцію, засудженого, який заперечував проти задоволення апеляції, вивчивши матеріали справи, проаналізувавши аргументи, що містяться в апеляції, і зіставивши їх з наявними в справі матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляція задоволенню не підлягає.

Висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1. у скоєнні злочину, передбаченого ст. 286 ч.1 КК України в апеляції не оскаржується.

Відповідно до ст. 365 КПК України вирок суду перевіряється в межах апеляції.

Призначене засудженому покарання відповідає вимогам ст. 65 УК України. При визначенні вигляду і розміру основного та додаткового покарання, суд врахував степінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який характеризується посередньо, помякшуючими покарання обставинами є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, часткове відшкодування матеріальної шкоди; обтяжуючих покарання обставин не встановлено. Призначене судом покарання є необхідним і достатнє для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

При визначені остаточного покарання суд правильно застосував положення ч.4 ст. 70 КК України та призначив покарання з урахуванням покарання призначеного ОСОБА_1 вироком від 25.06.2010 року.

Колегія суддів вважає обґрунтованим призначення ОСОБА_1 покарання з випробуванням та не вбачає підстав для призначення покарання з відбуттям в кримінально-виконавчій установі.

Не обґрунтовані доводи прокурора в тій частині, що ОСОБА_1 після скоєння дорожньо-транспортної пригоди, скоїв тяжкий злочин, передбачений ст. 185 ч.3 КК України.

Як вбачається з матеріалів справи дорожньо-транспортна пригода мала місце 22.08.2009 року, а крадіжка ОСОБА_1 вчинена 25.07.2009 року (а.с.134), тобто до вчинення злочину, за вчинення якого ОСОБА_1 засуджено останнім вироком.

Таким чином призначене покарання за ч.4 ст.70 та на підставі ст.ст. 75, 76 є обґрунтованим та законним.

З урахуванням викладеного, керуючись ст.ст. 365,366 УПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляцію прокурора, який затвердив обвинувальний висновок залишити без задоволення, а вирок суду Софіївського району Дніпропетровської області від 30 грудня 2010 року відносно ОСОБА_1 - без змін.

Судді апеляційного суду

Дніпропетровської області

_____________________________________________________________________________________

Справа №11а-10097/2011г. Суддя 1 інстанції Патинка А.Г.

Категорія ст.286 ч.1 КК України Доповідач суддя Богдан В.В.