Ухвала

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_5,
суддів ОСОБА_6, ОСОБА_7,

розглянувши у судовому засіданні у м. Києві 14 квітня 2015 року касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Тячівського районного суду Закарпатської області від 31 жовтня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 18 березня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

зі змісту касаційної скарги засудженого вбачається, що він не погоджується з вказаними судовими рішеннями.

Виходячи з положень ст. 429 КПК України касаційна скарга має відповідати вимогам, визначеним ст. 427 цього Кодексу, відповідно до яких у касаційній скарзі зазначаються: найменування суду касаційної інстанції; прізвище, ім'я, по батькові (найменування), поштова адреса особи, яка подає касаційну скаргу, а також номер засобу зв'язку, адреса електронної пошти, якщо такі є, судове рішення, що оскаржується; обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення; вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції; перелік матеріалів, які додаються.

Відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Згідно з ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є лише істотне порушення кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

Однак, засуджений вказаних вимог процесуального закону не дотримався.

Так, засуджений у касаційній скарзі, вказуючи на істотне порушення кримінального процесуального закону, як на підставу для скасування оскаржуваних судових рішень, належного обґрунтування вказаної позиції не наводить, а по суті, посилається на невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, що з огляду на положення ст.ст. 433, 438 КПК України не є предметом перевірки у касаційному порядку.

До того ж, засуджений, оскаржуючи також ухвалу апеляційного суду, належних обґрунтувань щодо незаконності чи необґрунтованості вказаного судового рішення у касаційній скарзі не наводить.

Крім того, вимоги засудженого до касаційного суду не узгоджуються з положеннями ст. 436 КПК України, яка визначає повноваження суду касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги.

Окрім вказаного, усупереч ч. 3 ст. 427 КПК України засуджений у скарзі не зазначає, чи бажає він брати участь у касаційному розгляді.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 429 КПК України у разі подання касаційної скарги без додержання вимог, передбачених ст. 427 цього Кодексу, вона залишається без руху.

Враховуючи наведене, керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Тячівського районного суду Закарпатської області від 31 жовтня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 18 березня 2014 року щодо нього залишити без руху і надати йому для усунення вказаних недоліків п'ятнадцятиденний строк з дня отримання ухвали.

У разі невиконання вимог суду касаційну скаргу йому буде повернуто.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

______________ ОСОБА_5_______________ ОСОБА_6____________ОСОБА_7