Справа № 161/1459/15-к
Провадження № 1-кп/161/139/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Луцьк 10 березня 2015 року
Луцький міськрайонний суд Волинської області під головуванням

судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

представника цивільного позивача ОСОБА_4

обвинуваченої ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі в місті Луцьку кримінальне провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0003172 від 06.12.2014 року по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Луцьк Волинської області, українки, громадянки України, з вищою освітою, розлученої, непрацюючої, проживаючої АДРЕСА_1 , раніше не судимої,-

· за ст.ст.190 ч.1, 358 ч.1, 358 ч.4 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
Обвинувачена ОСОБА_5 , умисно, з метою отримання субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, 30.08.2010 року, 05.03.2010 року, 22.02.2011 року, 23.08.2011 року, 20.02.2011 року, 20.02.2012 року, 21.08.2012 року, 29.10.2012 року, 08.04.2013 року, 12.04.2013 року, 15.10.2013 року, 15.11.2013 року, 29.04.2014 року, 13.05.2013 року, 26.06.2014 року, власноручно внесла до офіційного документа декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії, форма якої затверджена наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 22.07.2010 року № 202, а саме у розділ № 3, завідомо неправдиві відомості про відсутність у своїй власності інших житлових приміщень, окрім квартири АДРЕСА_2 , а також завірила вищевказаний документ своїм підписом, чим приховала дані про те, що вона із 05.03.2010 року має у власності житлове приміщення, а саме квартиру АДРЕСА_3 .

Вона ж, продовжуючи свою злочинну діяльність, 30.08.2010 року, 22.02.2011 року, 23.08.2011 року, 20.02.2012 року, 21.08.2012 року, 29.10.2012 року, 08.04.2013 року, 12.04.2013 року, 15.10.2013 року, 15.11.2013 року, 29.04.2014 року, 13.05.2014 року, 26.06.2014 року, умисно, маючи злочинний умисел на використання завідомо підробленого документа, з метою отримання субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, перебуваючи в приміщенні Департаменту соціальної політики Луцької міської ради, що знаходиться за адресою: м. Луцьк, пр. Волі, 4А, надала працівнику вказаної установи завідомо підроблену декларацію про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії, форма якої затверджена наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 22.07.2010 № 202, відповідно до якої у своїй власності вона не має житлових приміщень, окрім квартири АДРЕСА_2 , хоча в дійсності з 05.03.2010 має у приватній власності житлове приміщення, а саме квартиру АДРЕСА_3 , чим використала завідомо неправдивий документ.

Крім того, вона ж, в період часу з серпня 2010 року по липень 2014 року, керуючись корисливими мотивами, з метою отримання субсидії на оплату житлово-комунальних послуг та державної соціальної матеріальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, шляхом обману, що виразилось у приховуванні факту наявності на праві приватної власності житлового приміщення, а саме квартири АДРЕСА_3 , що в свою чергу позбавило її права на отримання вказаної субсидії відповідно до п.3 п.5 «Положення про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №848 від 21.10.1995 року, подала до Департаменту соціальної політики Луцької міської ради декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулись за призначенням житлової субсидії, в які внесла завідомо неправдиві відомості про відсутність вказаного нерухомого майна, внаслідок чого, в період часу з серпня 2010 року по липень 2014 року заволоділа призначеною щомісячною субсидією для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг на загальну суму 16939, 26 грн., а також всупереч Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» в період з жовтня 2012 року по липень 2014 року, заволоділа бюджетними коштами в сумі 25030, 74 грн., чим спричинила територіальній громаді міста Луцька в особі Луцької міської ради матеріальну шкоду на загальну суму 41970 грн..

Таким чином, обвинувачена ОСОБА_5 своїми умисними діями, які виразились у підробленні документа, який надає право, з метою використання його підроблювачем, вчинила злочин, передбачений ст.358 ч.1 КК України, крім того, вона ж, своїми умисними діями, які виразились у використанні завідомо підробленого документа, вчинила злочин, передбачений ст.358 ч.4 КК України, крім того, вона ж, своїми умисними діями, які виразились у заволодінні чужим майном, шляхом обману (шахрайство), вчинила злочин, передбачений ст.190 ч.1 КК України.
Під час досудового розслідування даного кримінального провадження між старшим прокурором прокуратури м. Луцька ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_5 28.01.2015 року укладена угода про визнання винуватості обвинуваченою. Згідно з угодою сторони погоджуються на об`єм визнання вини обвинуваченою та визнання заявленого цивільного позову. Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_5 буде призначене покарання за ст.ст.190 ч.1, 358 ч.1, 358 ч.4, 70 КК України у виді штрафу в розмірі 850 грн..

Заслухавши думку учасників процесу, зокрема, прокурора, який не заперечував щодо затвердження угоди про визнання винуватості укладену між ним та обвинуваченою, думку обвинуваченої, яка просила затвердити зазначену угоду про визнання винуватості, думку представника цивільного позивача, яка у вирішенні затвердження даної угоди поклалася на розсуд суду, дослідивши матеріали судового провадження, суд вважає угоду про визнання винуватості укладену між прокурором та обвинуваченою слід затвердити.

Розглядаючи питання про затвердження угоди суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно ст. 469 ч.2 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного або обвинуваченого.

Злочини, у вчиненні якого обвинувачена визнала себе винуватою, віднесені до категорії злочинів невеликої тяжкості.

Судом встановлено, що обвинувачена ОСОБА_5 цілком розуміє положення ст. 474 ч.5 КПК України, укладення угоди сторонами є добровільним, тобто, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Судом встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального Кодексу та Кримінального Кодексу України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.

Обвинувачена ОСОБА_5 погоджується на призначення узгодженого покарання за ст.ст.190 ч.1, 358 ч.1, 358 ч.4, 70 ч.1 КК України у виді штрафу в розмірі 850 грн..

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості між старшим прокурором прокуратури м. Луцька ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_5 ..

Цивільний позов старшого прокурора прокуратури м. Луцька ОСОБА_3 в інтересах Департаменту соціальної політики Луцької міської ради до ОСОБА_5 про відшкодування завданої злочином шкоди, слід задовольнити частково, у зв`язку з його повним визнанням обвинуваченою, а також враховуючи те, що остання частково відшкодувала завдані збитки в сумі 200 грн.. Стягнути з ОСОБА_5 в користь Департаменту соціальної політики Луцької міської ради 16739,26 грн. матеріальної шкоди.

Керуючись ч.3 п.1 ст. 314, ст.ст. 373, 374, 475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :
Угоду від 28.01.2015 року по кримінальному провадженні № 0003172 від 06.12.2014 року про визнання винуватості, укладену старшим прокурором прокуратури м. Луцька ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_5 затвердити.

ОСОБА_5 визнати винною у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст.190 ч.1, 358 ч.1, 358 ч.4 КК України та призначити узгоджене покарання:

· за ст.190 ч.1 КК України у виді штрафу в розмірі 510 (п`ятсот десять) гривень;

· за ст.358 ч.1 КК України у виді штрафу в розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень;

· за ст.358 ч.4 КК України у виді штрафу в розмірі 510 (п`ятсот десять) гривень.

На підставі ст.70 ч.1 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити ОСОБА_5 покарання у виді штрафу в розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят ) гривень.

Цивільний позов старшого прокурора прокуратури м. Луцька ОСОБА_3 в інтересах Департаменту соціальної політики Луцької міської ради до ОСОБА_5 про відшкодування шкоди завданої злочином задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_5 в користь Департаменту соціальної політики Луцької міської ради 16739,26 (шістнадцять тисяч сімсот тридцять дев`ять гривень двадцять шість копійок) гривень.

На вирок суду може бути подана апеляція до Апеляційного суду Волинської області, шляхом її подачі через Луцький міськрайонний суд, протягом 30 днів з дня його проголошення.

ГОЛОВУЮЧИЙ: