АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2015 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря
судового засідання - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу прокурора на вирок Подільського районного суду м. Києва від 09.12.2014 року щодо ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0006162,

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора - ОСОБА_6 ,
обвинуваченого - ОСОБА_5 ,
захисника - ОСОБА_7 ,
потерпілого - ОСОБА_8 ,
представника потерпілого - ОСОБА_9 ,

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий

Засуджений за ч. 1 ст. 286 КК України на 1 рік обмеження волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.
На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 1 рік, з покладенням обов`язків передбачених ст. 76 КК України.

По справі вирішено питання щодо судових витрат.

За вироком суду, ОСОБА_5 , 27.08.2014 року приблизно о 13 год., керуючи технічно справним автомобілем «MITSUBISHI LANCER», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 рухався по вул. Набережно-Хрещатицькій зі сторонни вул. Хорива в напрямку площі Поштової в м.Києві та наближаючись до до регульованого світлофорним обєктом перехрестя вул. Набережно-Хрещатицької та вул. Спаської в м.Києві, на якому йому необхідно було виконати маневр повороту праворуч на вул. Спаську в напрямку вул. Почайнинської. Для його напрямку руху на світлофорному обєкті горів червоний, який забороняє рух, сигнал на рівні якого булла встановлена табличка зі стрілкою зеленого кольору, що дозволяє виконувати маневр повороту праворуч.

ОСОБА_5 , безпосередньо перед перехрестям не переконавшись, що маневр повороту буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, не пропускаючи транспортні засоби, які рухаються з інших напрямків, розпочав виїжджати на перехрестя, чим грубо порушив п.п. 1.5; 8.7.3 (е) та скоїв зіткнення з автомобілем «HYNDAI ELANTRA» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_8 , який в цей час рухався через вказане перехрестя по вул. Спаській зі сторони вул. Набережно-Хрещатицькій в напрямку вул. Почайнинської в м. Києві на дозволяючий (зелений) сигнал світлофору.

Внаслідок даної пригоди ОСОБА_8 згідно висновку судово-медичної експертизи №1633/Е від 18.09.2014 року отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої травма лівої кістки у вигляді перелому проксимальної фаланги 2 пальця, що за ступенем тяжкості відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я на строк понад 21 добу.

Порушення водієм ОСОБА_5 вимог п. 8.7.3 (е) ПДР, знаходиться в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.

В апеляційній скарзі прокурор, не оскаржуючи фактичні обставини справи, вважаючи вирок суду незаконним, просить його скасувати в частині призначеного покарання у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, з постановленням нового вироку за яким призначити ОСОБА_5 покарання за ч. 1 ст. 286 КК України 1 рік обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 1 рік. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 1 рік, з покладенням обов`язків передбачених ст. 76 КК України. В іншій частині вирок залишити без змін.

На обґрунтування апеляційної скарги, зазначає, що в мотивувальній частині вироку належним чином невмотивовано рішення про незастосування додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, що є порушенням ст. 374 КПК України, оскільки серед матеріалів кримінального провадження відсутні належні докази, які б вказували на те, що обвинувачений не має інших доходів, а також, те, що його заробітна плата на посаді водія є єдиним джерелом доходів для його сім`ї. Крім цього, зазначає, що обвинувачений маючи дозвіл на керування джерелом підвищеної небезпеки не зміг забезпечити безпеку оточуючих, що призвело до настання суспільно-небезпечних наслідків.

Тому, на думку прокурора, суд першої інстанції не мав обґрунтованих підстав не застосовувати до обвинуваченого додаткове покарання у виді позбавлення спеціального права, оскільки покарання має на меті не тільки кару й виправлення обвинуваченого, а також запобігання вчинення нових злочинів.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти її задоволення, потерпілого та його представника, які підтримали апеляційну скаргу прокурора, провівши судові дебати, вислухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів уважає, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів справи, суд розглянув кримінальну справу у вчиненні ОСОБА_5 злочину передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України у відповідності з вимогами ч.3 ст. 349 КПК України обмеживши дослідження доказів по справі допитом обвинуваченого, який повністю визнав себе винним у вчиненні інкримінованого йому злочину, дав детальні пояснення з приводу обставин його вчинення, а тому суд обґрунтовано визнав недоцільним дослідження інших доказів по справі.

За таких обставин, відповідно до вимог ч. 2 ст. 394 КПК України, враховуючи, що фактичні обставини справи ніким не оспорювалися і докази щодо них, на підставі ч.3 ст. 349 КПК України, не досліджувалися, висновки суду першої інстанції щодо цих фактичних обставин перевірці апеляційним судом не підлягають.

Таким чином дії, ОСОБА_5 виходячи з визнаних судом доведеними фактичних обставин справи, кваліфіковані за ч. 1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження, що ніким з учасників судового розгляду не оспорюється, а тому ці обставини апеляційним судом не перевіряються, згідно з вимогами ч.1ст. 404 КПК України.

Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора про м`якість призначеного ОСОБА_5 покарання, що виразилося в незастосування додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, то колегія суддів вважає їх не обґрунтованими виходячи з наступного.

Так, твердження апелянта про те, що судом першої інстанції у мотивувальній частині вироку належним чином невмотивоване рішення про незастосування додаткового покарання позбавлення права керування транспортними засобами, не заслуговують на увагу, оскільки судом в повній мірі при визнанні недоцільності застосування додаткового покарання, крім іншого враховано, що обвинувачений не має інших доходів, а також те, що його заробітна плата на посаді водія є єдиним джерелом доходів для його сімї, та обвинувачений в подальшому буде мати реальну змогу відшкодувати завдані збитки потерпілому, про що зазначено в мотивувальній частині вироку.

Що стосується, тверджень прокурора про відсутність в матеріалах справи належних доказів існування у обвинуваченого інших доходів та того, що його заробітна платня є єдиним джерелом доходів його сімї, колегія суддів визнає необґрунтованими.

Так, на підтвердження зазначеного прокурором не вказано інших можливих доходів, як обвинуваченого так і членів його сімї, а тому висновки суду про недоцільність застосування додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, за викладених в мотивувальній частині вироку умов і підстав, прокурором не спростовані.

Обираючи ОСОБА_5 вид та міру покарання, суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який обвинувачується у вчинені злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відносяться до злочинів невеликої тяжкості, вчинені з необережності, дані про особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується задовільно, за місцем роботи позитивно, не перебуває на обліках у психіатра та нарколога, раніше не судимий, працює, має молодий вік, одружений, дружина вагітна, (на час розгляду апеляційної скарги 23 січня 2015 року народила дочку), відсутністю обставин, що обтяжує покарання, обставини, що пом`якшує покарання щире каяття та добровільне часткове відшкодування завданого збитку потерпілому, на думку колегії суддів, обґрунтовано прийшов до висновку, що виправлення обвинуваченого можливо без ізоляції від суспільства з призначенням покарання у виді обмеження волі зі звільненням від його відбування з випробуванням без позбавлення права керувати транспортними засобами, яке відповідає вимогам ст. 65 КК України і за своїм видом, на думку колегії суддів, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого.

За наведеного колегія суддів уважає, що апеляційну скаргу прокурора слід залишити без задоволення.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б тягнули скасування чи зміну вироку колегія суддів не встановила.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Вирок Подільського районного суду м. Києва від 09 грудня 2014 року щодо ОСОБА_5 залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

СУДДІ:

___________________ _________________ ________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-кп/796/385/2015 Категорія КК: ч.1 ст.286

Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_10
Доповідач ОСОБА_1