пр. № 1/759/131/13
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2013 року Святошинський районний суд міста Києва

в складі: головуючого - судді Почупайло А.В.

при секретарі Самсонюк А.О.

з участю прокурора Шаповалова І.В.

адвоката Сінкевича О.Г.

потерпілого ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що народився в м. Києві, українця, громадянина України, освіта середня спеціальна, одруженого, має на утриманні сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, працюючого завідуючим господарством ТОВ «Інтон», проживаючого в АДРЕСА_1, не судимого,

у скоєнні злочину передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,-

в с т а н о в и в :

Органами досудового слідства ОСОБА_3 пред'явлено обвинувачення в тому, що він 16 серпня 2012 року, приблизно в 18.30 годин, керуючи технічно справним автомобілем «ВАЗ-21104», державний номерний знак НОМЕР_1, рухався по проїзній частині вул. Жмеринська зі сторони вул.Святошинської в напрямку Кільцевої дороги в м. Києві, в крайній лівій смузі руху, при наявності двох смуг попутного напрямку руху.

Рухаючись у вказаному напрямку, він наближався до нерегульованого пішохідного переходу, позначеного інформаційними дорожніми знаками 5.35.1, 5.35.2 «Пішохідний перехід» і дорожньою розміткою 1.14.2, розташованого біля будинку АДРЕСА_2.

В цей час, перед вказаним пішохідним переходом в правій смузі руху зупинився автобус «Фольксваген ЛТ-35», державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_5, який надавав дорогу пішоходу ОСОБА_2, який рухався по нерегульованому пішохідному переходу з права наліво відносно руху вищевказаного автомобіля «ВАЗ-21104», державний номерний знак НОМЕР_1. Використовуваний ним нерегульований пішохідний перехід - це ділянка проїзної частини, призначена для забезпечення безпечного руху пішоходів через дорогу. На цих ділянках пішоходи мають перевагу перед автотранспортом і не повинні враховувати вищевказані негативні фактори, а також можливість порушення Правил дорожнього руху України водіями транспортних засобів та іншими учасниками руху.

Під час руху ОСОБА_3 допустив порушення вимог п.п. 1.5, 2.3 підпункт «б» та п. 18.4 Правил дорожнього руху України, згідно яких дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров'ю громадян, завдавати матеріальних збитків; для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; якщо перед нерегульованим пішохідним переходом зменшує швидкість чи зупинився транспортний засіб, водії інших транспортних засобів, що рухаються по сусідніх смугах, повинні зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися і можуть продовжити (відновити) рух лише переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Порушення вищевказаних вимог Правил дорожнього руху України з боку ОСОБА_3 полягає в том що він, керуючи технічно справним автомобілем «ВАЗ-21104», державний номерний знак НОМЕР_1, рухаючись по проїзній частині вул. Жмеринська зі сторони вул. Святошинської в напрямку Кільцевої дороги в м. Києві, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебував пішохід ОСОБА_2 не врахував дорожню обстановку, яка виражалась у наявності інформаційних дорожних знаків 5.35.1, 5.35.2 «Пішохідний перехід» і дорожньої розмітки 1.14.2, які інформували його про наявність цього переходу та автобуса «Фольксваген ЛТ-35», державний номерний знак НОМЕР_2, що зупинився перед пішохідним переходом, який інформував його про небезпеку на пішохідному переході, не зменшив швидкість і не зупинився, щоб надати дорогу пішоходу ОСОБА_2, який перебував на пішохідному переході, в наслідок чого навпроти будинку АДРЕСА_2 вчинив наїзд на нього.

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 отримав тілесні ушкодження та був доставлений до Київської міської клінічної лікарні № 17.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 1460/Е від 01 жовтня 2012 року, ОСОБА_2 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої травми кісток тазу - розрив лонного зчленування (симфізу), перелому бокової маси крижа зліва зі зміщенням уламків, навколоміхурової гематоми (до 250-300 мл), що відноситься до тілесного ушкодження середнього ступення тяжкості (за критерієм тривалості розладу здоров'я).

Порушення вимог п.п. 1.5, 2.3 підпункт «б» та 18.4 Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_3 знаходяться у прямому причинному зв'язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідків.

Органами досудового слідства дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 1 ст. 286 КК України.

16 листопада 2012 року прокурором Святошинського району м. Києва в порядку ст. 29 КПК України пред'явлено цивільний позов в інтересах держави, в особі Київської міської клінічної лікарні № 17, до ОСОБА_3 про стягнення 7267 гривень 55 копійок у відшкодування завданих злочином збитків.

У судовому засіданні захисник Сінкевич О.Г. заявив клопотання про звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України, оскільки підсудний ОСОБА_3 примирився з потерпілим ОСОБА_2 та останній претензій матеріального та морального характеру до підсудного не має, підсудним відшкодована завдана потерпілому шкода в повному обсязі, примирення відбулося добровільно без примусу.

Підсудний ОСОБА_3 заявлене захисником клопотання підтримав та просив його задовольнити, зазначивши, що визнає заявлений прокурором в інтересах КМКЛ № 17 цивільний позов на суму 457 гривень 55 копійок, яка ним відшкодована, в іншій частині заявлений цивільний позов не визнає.

Потерпілий ОСОБА_2 заявлене захисником клопотання підтримав та просив звільнити підсудного ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності у з в'язку із примиренням з підсудним та відшкодуванням останнім завданої йому шкоди.

Прокурор щодо задоволення заявленого захисником клопотання запречував, посилаючись на часткове відшкодування підсудним ОСОБА_3 завданих злочином збитків, а саме заявленого прокурором в інтересах КМКЛ № 17 цивільного позову.

Суд, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, вважає заявлене захисником Сінкевичем О.Г. клопотання про звільнення підсудного ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України таким, що не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 46 КК України особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Відшкодування завданих злочином збитків потерпілому або усунення заподіяної шкоди є одним з обов'язкових елементів підстави звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст. 46 КК України.

Враховуючи, що підсудний ОСОБА_3 злочин вчинив вперше, відшкодував завдану потерпілому шкоди, вчинений ним злочин є необережним злочином середньої тяжкості, підсудний примирився з потерпілим та останній не має до нього претензій матеріального та морального характеру, проте завдані злочином збитки КМКЛ № 17 підсудним ОСОБА_3 в повному обсязі не відшкодовані, суд не вбачає підстав для звільнення підсудного від кримінальної відповідальності за ст. 46 КК України.

З огляду на викладене та, керуючись ст. 46 КК України, ст. 273 КПК України (в редакції 1960 року), суд, -

п о с т а н о в и в:

У задоволенні заявленого захисником Сінкевичем Олександром Григоровичем клопотання про звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за ст. 286 ч. 1 КК України та закриття відносно нього кримінальної справи в зв'язку з примиренням винного з потерпілим - відмовити.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя: