Справа № 159/6588/14-к Провадження №11-кп/773/61/15 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч. 3 ст. 185 КК України Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 лютого 2015 року м. Луцьк

Апеляційний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
з участю прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Ковельського міськрайонного суду від 12 грудня 2014 року, яким ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та житель АДРЕСА_1 , з середньою спеціальною освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше судимого:

- 03.11.1999 року Ковельським районним судом за ч. 2 ст. 140 КК України (в ред. 1960 року) на три роки позбавлення волі, на підставі ст. 46-1 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на один рік,

- 14.03.2000 року Ковельським районним судом за ч. 2 ст. 140, ч. 1 ст. 141, ст. 42 КК України (в ред. 1960 року) на чотири роки шість місяців позбавлення волі,

- 10.07.2003 року Ковельським районним судом за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України на чотири роки позбавлення волі,

- 08.11.2007 року Ковельським міськрайонним судом за ч. 1 ст. 296, ст. 71 КК України на одинадцять місяців позбавлення волі,

- 16.12.2011 року Ковельським міскрайонним судом за ч. 2, ч. 3 ст. 185 КК України на три роки шість місяців позбавлення волі, звільнений 07.02.2014 року умовно-достроково з невідбутим строком на один рік вісімнадцять днів на підставі ухвали Рівненського районного суду Рівненської області від 30.01.2014 року,

засуджений за:

ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України до покарання, призначеного даним вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Ковельського міськрайонного суду від 16 грудня 2011 року, що становить три місяці, та остаточно, за сукупністю вироків, визначено до відбування покарання у виді 3 (трьох) років 9 (дев`яти) місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання визначено рахувати з моменту затримання, тобто з 14 жовтня 2014 року.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого до вступу вироку у законну силу залишено попередній тримання під вартою.

Речові докази: бензопилу Foresta, замок та металевий прут, що передані на зберігання потерпілій ОСОБА_9 , залишено у власності останньої.

Стягнуто з обвинуваченого на користь держави процесуальні витрати пов`язані з проведенням судово-товарознавчої експертизи в сумі 245,70 гривень.

Переглядаючи кримінальне провадження в апеляційному порядку, апеляційний суд,

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_7 визнаний винним і засуджений за те, що він в першій половині вересня 2014 року, в обідню пору, з гаража, який знаходиться на подвір`ї домогосподарства на АДРЕСА_2 , повторно викрав належну ОСОБА_9 бензопилу марки Foresta вартістю 824,50 грн, заподіявши потерпілій майнову шкоду на вказану суму.

Не погоджуючись із рішенням суду, обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на суворість призначеного йому покарання, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та неповноту судового розгляду. Стверджує, що судом першої інстанції не дано належної оцінки доказам. Просить змінити вирок суду першої інстанції та перекваліфікувати його дії на ч. 2 ст. 185 КК України, призначивши покарання згідно санкції цієї статті.

Заслухавши доповідача, який доповів суть вироку та виклав доводи апеляції, обвинуваченого, який під час апеляційного розгляду змінив вимоги, стверджуючи, що кримінальне провадження підлягає закриттю за відсутності в його діях складу злочину, його захисника, який апеляційну скаргу підтримав, міркування прокурора, який її заперечив, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину стверджуються зібраними у справі та перевіреними у судовому засіданні доказами, яким суд дав правильну юридичну оцінку. Обставини, встановлені у вироку, ґрунтуються на об`єктивному, повному і всебічному дослідженні доказів, зібраних у передбаченому кримінальним процесуальним законом порядку.

Так, потерпіла ОСОБА_9 підтвердила, що хоча обвинувачений проживав з нею в одному будинку, однак дозволу на вільний доступ до господарських будівель та розпорядження її майном, в тому числі бензопилою, першому не давала. Гараж закривала на замок, особистих речей обвинуваченого у ньому не було.

Дані обставини підтвердила свідок ОСОБА_10 .

Згідно протоколу огляду предметів оглянуто навісний замок та металевий прут, за допомогою якого був зірваний замок.

Сам ОСОБА_7 в суді першої інстанції не заперечував, що зірвавши замок з дверей гаража, викрав бензопилу та продав за 500 гривень ОСОБА_11 . Останній також підтвердив факт придбання бензопили в обвинуваченого.

Доводи обвинуваченого про те, що бензопилу взяв із дозволу потерпілої для погашення її боргів, та відсутність в його діях складу злочину крадіжки, спростовуються показаннями останньої, яка заперечила дані обставини.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що умисел на заволодіння чужим майном в обвинуваченого виник до проникнення в гараж, а зриваючи замок, ОСОБА_7 подолав перешкоду, створену власником для збереження свого майна.

Кваліфікація дій обвинуваченого за ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у приміщення, є вірною.

При призначенні покарання судом враховано, що даний злочин є тяжким, обвинувачений раніше неодноразово судимий за злочини проти власності, вчинив злочин в період умовно-дострокового звільнення, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення, його негативні характеристики, обставину, яка пом`якшує покарання часткове визнання вини.

Апеляційний суд вважає, що призначене ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі відповідає ст.ст. 50, 65 КК України, є необхідним і достатнім для виправлення та попередження вчинення нових злочинів, як ним самим, так і іншими особами.

Зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, в яких обвинувачений просить змінити вирок, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду провадження.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, апеляційний суд Волинської області,

У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Ковельського міськрайонного суду від 12 грудня 2014 року щодо нього без зміни.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту отримання її копії, шляхом подачі касаційних скарг.

Головуючий
Судді