Справа № 461/3577/15-к
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.04.2015
Галицький районний суд м.Львова

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю:

прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

при розгляді у відкритому судовому засіданні кримінального провадження № 0000637 за обвинувальним актом відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, громадянина України, українця, тимчасово не працюючого, раніше судимого: вироком Галицького районного суду м.Львова від 21.01.2015 року засуджений за ч. 2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України до штрафу в розмірі 1020 грн., штраф не сплачений, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 а

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 21.02.2015 року, близько 20 годин 00 хвилин, перебуваючи в квартирі АДРЕСА_2 , маючи умисел на незаконне заволодіння чужим майном, з метою протиправного збагачення, зловживаючи довірою ОСОБА_6 , шляхом обману, під удаваним приводом здійснення дзвінка та з умовою повернення в подальшому, шахрайським способом, заволодів мобільним телефоном потерпілого марки «Нокіа 225», завдавши потерпілому матеріальної шкоди на суму 1200 гривень.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні при допиті в судовому засіданні визнав себе винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч. 2 КК України. Розкаявся у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення. Показав, що 21.02.2015 року, близько 20 годин 00 хвилин, перебуваючи в квартирі АДРЕСА_2 , взяв у свого знайомого, ОСОБА_6 , мобільний телефон для здійснення дзвінка. Маючи намір не повертати ОСОБА_6 цей телефон і розпорядитись ним на власний розсуд не повідомивши про свій відхід ОСОБА_6 , вийшов з телефоном з квартири. На наступний день, 22.02.2015 р., здав телефон в ломбард по паспорту своєї тещі, ОСОБА_7 , отримавши за це гроші. Пізніше, вже після звернення ОСОБА_6 в міліцію, він викупив телефон з ломбарду і повернув телефон потерпілому. Телефон повернув тому, що стало соромно за свої дії.

Окрім визнання обвинуваченим провини у пред`явленому обвинуваченні винуватість ОСОБА_5 у визначеному судом обсязі повністю підтверджується сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів.

Показаннями допитаного в судового засіданні потерпілого ОСОБА_6 , який пояснив наступне. 21.02.2015 року, близько 20 годин 00 хвилин, перебував в квартирі АДРЕСА_2 . Де його знайомий, ОСОБА_5 , попросив у нього мобільний телефон для здійснення дзвінка. Після цього ОСОБА_5 , маючи при собі цей телефон, вийшов в коридор. Потерпілий подумав, що ОСОБА_5 вийшов для здійснення дзвінка. Але пізніше з`ясував, що ОСОБА_5 , нічого не сказавши, разом з телефоном пішов в невідомому напрямку. Потерпілий прийшов до обвинуваченого до дому і запитав, чи брав він телефон. Обвинувачений сказав, що телефону не брав, вдарив потерпілого і зачинив двері. Хтось викликав міліцію і потерпілий написав заяву про притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності. На наступний день обвинувачений повідомив потерпілому, що здав телефон в ломбард і пообіцяв телефон повернути. На цей час обвинувачений повернув потерпілому телефон і тому потерпілий не має до обвинуваченого жодних претензій.

Заявою ОСОБА_6 від 21.02.2015 р. про притягнення його знайомого на ім`я ОСОБА_8 до кримінальної відповідальності за незаконне заволодіння телефоном.

Товарним чеком від 16.09.2013 р. на телефон марки «Нокіа 225», який надав потерпілий для підтвердження права власності на телефон і вартості останнього.

Повідомленням з ломбардного відділення ПТ «Ломбард-Скарбниця» про те, що телефон «Нокіа 225» 22.02.2015 р. був закладений до цього ломбардного відділення ОСОБА_7 .

Проаналізувавши та оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає, що всі вищезазначені докази є належними, допустимими та достовірними. Ці докази є достатніми, оскільки як окремо так і у сукупності в повній мірі доводять винуватість ОСОБА_5 у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення. Визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення узгоджуються з показаннями потерпілого в судовому засіданні, з заявою ОСОБА_6 від 21.02.2015 р. про притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності за незаконне заволодіння телефоном, з товарним чеком від 16.09.2013 р. на телефон марки «Нокіа 225», з повідомленням з ломбардного відділення ПТ «Ломбард-Скарбниця».

Вирішуючи питання щодо кваліфікації дій обвинуваченого, суд вважає, що органами досудового розслідування правильно кваліфіковані його дії, оскільки своїми умисними протиправними діями ОСОБА_5 скоїв кримінальне правопорушення проти власності, передбачене ст. 190 ч.2 КК України шахрайство, тобто, заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою, вчинене повторно.

При призначенні покарання обвинуваченому суд виходить із загальних принципів призначення покарання, що передбачені ст. 65 КК України. Суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, наявність пом`якшуючих покарання обставин.

ОСОБА_5 вироком Галицького районного суду м.Львова від 21.01.2015 року був засуджений за ч. 2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України до штрафу в розмірі 1020 грн., штраф не сплачений. Судимість не знята і не погашена. До цієї судимості він також неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів проти власності, судимість за які відповідно до ст. 89 КК України погашена. Згідно з листом Львівського комунального підприємства «Княже місто» від 04.03.15 р. сусіди ОСОБА_5 за місцем його проживання відмовились надати будь-яку інформацію щодо характеризуючих даних. На обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_5 , не встановлені.

Пом`якшуючими покарання обставинами є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Виходячи з вищевикладеного, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини, що пом`якшують покарання, а також враховуючи особу винного, який не працює, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів проти власності, судимість за які відповідно до ст. 89 КК України погашена, був засуджений вироком Галицького районного суду м.Львова від 21.01.2015 року за ч. 2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України до штрафу в розмірі 1020 грн., який не сплатив, і судимість за цим вироком не знята і не погашена суд вважає, що для виправлення обвинуваченого і для попередження вчинення нових кримінальних правопорушень у майбутньому буде справедливим та достатнім обрати йому покарання за ст. 190 ч. 2 КК України у вигляді обмеження волі. Менш суворий вид покарання буде недостатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Приймаючи до уваги, що обвинувачений кримінальне правопорушення, передбачене ст. 190 ч. 2 КК України, вчинив до повного відбуття покарання за вироком Галицького районного суду м.Львова від 21.01.2015 року, суд вважає необхідним призначитиОСОБА_5 остаточне покарання відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом повного приєднання до покарання, призначеного даним вироком, невідбутої частини покарання за вироком Галицького районного суду м.Львова від 21.01.2015 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України основне покарання у виді штрафу при призначенні його за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконується самостійно.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 Кримінально-виконавчого кодексу України строк покарання у виді обмеження волі обчислюється з дня прибуття і постановки засудженого на облік у виправному центрі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368- 371, 374 КПК України, суд,-

З А С У Д И В :

ВизнатиОСОБА_5 винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч. 2 КК України.

Призначити ОСОБА_5 покарання за ст. 190 ч. 2 КК України у вигляді одного року обмеження волі.

Призначити ОСОБА_5 остаточне покарання відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом повного приєднання до покарання, призначеного даним вироком, невідбутої частини покарання за вироком Галицького районного суду м.Львова від 21.01.2015 року, у вигляді одного року обмеження волі і штрафу в розмірі 1020 грн.

На підставі ч. 3 ст. 72 КК України призначене ОСОБА_5 покарання у вигляді штрафу виконувати самостійно.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 не обирати.

Строк покарання ОСОБА_5 обчислювати з дня прибуття і постановки його на облік у виправному центрі.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Львівської області через Галицький районний суд м.Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок суду не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1