Ухвала іменем україни 17 березня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

судді доповідача ОСОБА_2,

суддів: ОСОБА_4, ОСОБА_3,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_1 на ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 17 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

вироком Черкаського обласного суду від 19 грудня 1997 року ОСОБА_1 визнано винним та засуджено за ст. 17, ч. 2 ст. 81, ст. 17, ч. 2 ст. 117, ч. 2 ст. 196-1, ч. ч. 2, 3 ст. 142, ст. 208, п. п. «а», «е», «з» ст. 93, ст. 42, КК України 1960 року до вищої міри покарання - смертної кари з конфіскацією всього майна.

Верховний Суд України 03 березня 1998 року залишив вищевказаний вирок суду без зміни.

Постановою Черкаського обласного суду від 01 червня 2000 року засудженому ОСОБА_1 замінено призначене за вказаним вироком суду покарання у вигляді смертної кари на довічне позбавлення волі.

Засуджений ОСОБА_1 звернувся до Апеляційного суду Черкаської області із заявою про перегляд вироку Черкаського обласного суду від 19 грудня 1997 року за нововиявленими обставинами.

Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 17 грудня 2014 року вищезазначена заява засудженого залишена без задоволення.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_1 порушує питання про скасування вищезазначеної ухвали і призначення нового розгляду у відповідному суді за правилами інстанційної підсудності. При цьому посилається на те, що апеляційним судом при розгляді його заяви порушені правила підсудності, так як дану заяву повинен розглядати суд першої інстанції, а не апеляційний. Крім того вказана заява розглянута незаконним складом суду, оскільки до колегії суддів входив суддя Мунько Б.П., який 02 вересня 2011 року розглядав його апеляційну скаргу на повідомлення Придніпровського районного суду м. Черкаси та повернув йому зазначену апеляцію, а тому даний склад суду не міг бути неупередженим та законним.

Перевіривши касаційну скаргу, дотримання засудженим порядку, строків касаційного оскарження та відповідність касаційної скарги вимогам закону, доводи касаційної скарги та надані до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

З огляду на положення ч. 2 ст. 467 КПК України, судове рішення за наслідками кримінального провадження за нововиявленими обставинами може бути оскаржене у порядку, передбаченому цим Кодексом для оскарження судових рішень суду відповідної інстанції.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали, апеляційний суд належним чином перевірив доводи засудженого ОСОБА_1 щодо наявності передбачених законом підстав для задоволення його заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами та законно визнав їх такими, що не ґрунтуються на вимогах кримінального процесуального закону, мотивувавши свої висновки належним чином, з чим погоджується і колегія суддів.

Так, апеляційний суд в ухвалі зазначив, що згідно з Рішенням Коституційного Суду України від 29 грудня 1999 року положення норм Кримінального кодексу України, які передбачали смертну кару, визнано такими, що не відповідають Конституції України. У зв'язку з цим Верховна Рада України 22 лютого 2000 року внесла зміни до Кримінального кодексу України, якими замінено смертну кару на покарання у виді довічного позбавлення волі. Цей закон набрав чинності 04 квітня 2000 року.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 26 січня 2001 року, з дня ухвалення ним попереднього рішення і до набрання чинності закону від 22 лютого 2000 року, існував проміжок часу, під час якого приймалося рішення про заміну смертної кари на покарання у виді довічного позбавлення волі у відповідні Кодекси.

Однак наявність проміжку часу не свідчить про втрату альтернативного характеру існуючих на той час відповідних санкцій статей КК України, якими передбаченого лише покарання у виді позбавлення волі строком на 15 років. Оскільки новий вид покарання як довічне позбавлення волі є менш суворим ніж смертна кара та пом'якшує кримінальну відповідальність особи, то дія цього Закону має зворотну силу і поширюється на осіб, які вчинили особливо тяжкі злочини згідно з Кримінальним кодексом України 1960 року, в тому числі і на засуджених до смертної кари, вироки щодо яких не були виконані.

З огляду на положення ч. 1 ст. 463 КПК України, заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами подається до суду тієї інстанції, який першим допустив помилку внаслідок незнання про існування таких обставин.

Засуджений ОСОБА_1 звернувся до Апеляційного суду Черкаської області із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Черкаського обласного суду від 19 грудня 1997 року, так як відповідно до мережі апеляційних судів, затвердженої Указом Президента України № 591/2011 від 20 травня 2011 року, повноваження Черкаського обласного суду покладено на Апеляційний суд Черкаської області. І посилання засудженого на те, що його заяву мав би розглянути суд першої інстанції, є надуманими та безпідставними.

Крім того вимогами ч. 3 ст. 76 КПК України передбачено, що суддя, який брав участь у кримінальному провадженні в суді апеляційної інстанції, не має права брати участі у цьому ж провадженні в судах першої і касаційної інстанцій, при перегляді судових рішень Верховним Судом України або за нововиявленими обставинами, а також у новому провадженні після скасування вироку або ухвали суду апеляційної інстанції.

Тому, твердження засудженого ОСОБА_1 про те, що його заяву розглянуто незаконним складом суду є також необґрунтованими, так як суддя Мунько Б.П. брав участь у розгляді його апеляційної скарги, яка не відноситься до вказаного кримінального провадження, про перегляд вироку якого просить засуджений.

У зв'язку з цим, колегія суддів не вбачає підстав для відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_1, оскільки на її думку апеляційний суд зазначивши мотиви, з яких він виходив при постановленні ухвали і положення закону, яким керувався, на законних підставах дійшов висновку про залишення заяви про перегляд вироку щодо нього за нововиявленими обставинами без задоволення.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів

у х в а л и л а :

відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_1 на ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 17 грудня 2014 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3