У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової
палати у кримінальних
справах Верховного Суду України у складі:

головуючого

Пивовара В.Ф.

суддів

Скотаря А.М., Коновалова В.М.

розглянула в судовому
засіданні в м. Києві 5 липня 2007 року кримінальну справу
за касаційною скаргою потерпілого ОСОБА_1 на вирок Ленінського районного суду
м. Дніпропетровська від 5 лютого 2007
року, яким

ОСОБА_2

ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження,

не
судимого,

засуджено за ч.1 ст.119 КК України на 3 роки обмеження
волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_2 звільнено від відбування
призначеного покарання з випробуванням, і встановлено іспитовий строк 2 роки.

За вироком суду ОСОБА_2 визнано
винним в тому, що він 10 жовтня 2006 року близько 20 години 30 хвилин,
перебуваючи за місцем свого проживання у будинку АДРЕСА_1, за обставин,
встановлених судом та наведених у вироку, під час сварки з ОСОБА_3, що виникла
на грунті особистої неприязні, ухилившись від удару останнього битою, штовхнув
його від чого той впав на підлогу обличчям вниз, після чого з метою заспокоїти
його, схопив своєю правою рукою за лівий кінець коміра куртки ОСОБА_3 і
утримував його тягнучи за комір на себе, і у такий спосіб з необережності позбавив потерпілого життя.

В апеляційному порядку справа не
розглядалась.

У касаційній скарзі потерпілий ОСОБА_1
вказує на неправильну кваліфікацію дій ОСОБА_2, оскільки, на його думку, він
вчинив умисне вбивство ОСОБА_3 про що свідчать численні тілесні ушкодження на
тілі потерпілого.

Заслухавши доповідача, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів
вважає, що у задоволенні такої слід відмовити.

Як вбачається з матеріалів кримінальної справи, висновки про
доведеність винності ОСОБА_2 у вчиненні вбивства з необережності потерпілого ОСОБА_3 та кваліфікацію його дій
за ч.1 ст.119 КК України, місцевий суд зробив на підставі зібраних у справі та
детально досліджених доказів, в їх сукупності та взаємозв`язку. А зокрема, вони
підтверджуються послідовними показаннями засудженого ОСОБА_2 як в стадії
досудового слідства, так і в суді про те, що він, захищаючись від протиправної
поведінки потерпілого, штовхнув його від чого той впав на підлогу і з метою
заспокоїти останнього тягнув за комір куртки на себе; показаннями вказаних у
вироку свідків; даними протоколу відтворення обстановки та обставин події,
висновками судово-медичної і додаткової судово-медичної експертиз.

Перевіркою матеріалів кримінальної
справи процесуальних порушень при
збиранні, дослідженні й оцінці доказів, які б ставили під сумнів
обгрунтованість висновків суду у вчиненні ОСОБА_2 вбивства з необережності
потерпілого ОСОБА_3 та правильність кваліфікації його дій, судом касаційної
інстанції не встановлено. Висновки суду в цій частині грунтуються на достатніх
та допустимих доказах.

Згідно
висновків судово-медичних експертиз, механізм здавлювання шиї, який був
вказаний під час відтворення обстановки та обставин події від 23 листопада 2006
року, не суперечить даним про локалізацію та механізм утворення виявленої при
дослідженні трупу странгуляційної борозни. Також виявленні при дослідженні
трупу садна та синці утворились від дії тупого твердого предмету. Пошкодження у
вигляді синця на обличчі, саден на шиї, саден на колінних та ліктьових суглобах
є прижиттєві, а ділянки з відсутнім епідермісом на спині, кінцівках та груді
утворились після смерті потерпілого. Отже, доводи потерпілого ОСОБА_1 про
неправильну кваліфікацію дій ОСОБА_2 позбавленні підстав.

Що
стосується призначеного ОСОБА_2 покарання, то воно є справедливим, відповідає
вимогам ст. 65 КК України. Місцевий суд
врахував як ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, так і дані про особу винного та інші обставини. Отже,
підстав для зміни судового рішення в цій частині також немає.

Таким
чином, не знаходячи, передбачених ст. 398 КПК України підстав для призначення
даної справи до розгляду касаційним судом, керуючись ст. 394 КПК України,
колегія суддів,

у х в а л и л а:

у
задоволенні касаційної скарги потерпілого ОСОБА_1 на вирок Ленінського
районного суду м. Дніпропетровська від 5 лютого 2007 року щодо ОСОБА_2
відмовити.

С у д
д і:

Пивовар В.Ф. Скотарь А.М. Коновалов В.М.