№ 1-392/2007 року
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня
2007 року Автозаводський районний суд м.
Кременчука Полтавської області в складі:

головуючого
судді - Ященко М. А.

при
секретарі - Шевченко Н.В.,

з участю
прокурора - Сеннікова А.Б., захисника -
ОСОБА_1. ,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.
Кременчуці справу про обвинувачення ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1
року народження, уродженця м. Кременчука Полтавської області, українця,
громадянина України, освіта
середня спеціальна, працюючого на ВАТ
«Кредмаш», зварювальником, не одруженого, проживаючого в АДРЕСА_1., в силу
ст. 89 КК України раніше не судимого,

вчиненні
злочину, передбаченого ч.3 cm.
185 КК України,

ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження, уродженця
м. Кременчука Полтавської області, українця,
громадянина України, освіта
середня спеціальна, військовослужбовця
строкової служби в/ч А-1215 м.
Харкова, не одруженого, проживаючого в АДРЕСА_2, раніше не судимого,

вчиненні
злочину, передбаченого ч.3 cm.
185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Підсудні
ОСОБА_2та ОСОБА_3. вчинили таємне
викрадення чужого майна, поєднане з
проникненням в житло, за наступних
обставин:

16.02.2007
року, в період часу з 18.30 год. до 20.00 год.,
підсудний ОСОБА_2за попередньою змовою з підсудним
ОСОБА_3. , групою осіб, проникли до будинку АДРЕСА_3, з якого викрали особисте майно потерпілого
ОСОБА_4., а саме: системний блок « NEOS» моделі BALANCE
D - 31555 МН вартістю 2800 грн.,
монітор « SUMSUNG» Sync Master 720 N», моделі 720 N (R)
вартістю 1390 грн., в результаті чого
заподіяли потерпілому майнову шкоду на загальну суму 4190 грн. Вказаним майном
розпорядилися на власний розсуд.

Свою
вину у скоєнні інкримінованого йому злочину підсудний ОСОБА_2., визнав повністю, показавши в суді, що в липні 2006 року в зв"язку з
онкологічним захворюванням його матері зробили операцію, на

яку він
зайняв 5 тис. грн. Не маючи змоги
віддати борг він запропонував ОСОБА_3.
викрасти комп"ютер у свого знайомого ОСОБА_4. Скориставшись тим, що він знав,
де знаходиться ключ від помешкання потерпілого, вони з ОСОБА_3. зайшли на подвір"я житлового
будинкуАДРЕСА_3, де, знайшовши ключ і відчинивши двері, він проник до будинку, звідки викрав монітор та системний блок, а ОСОБА_3.
знаходився на подвір"ї та допомагав йому перенести викрадене.
Монітор та системний- блок він заклав в залогову касу, отримавши за них 2 тис. грн.,
які віддав в рахунок погашення існуючого боргу. ОСОБА_3. грошей він не' давав. Потерпілому збитки
відшкодовані в повному обсязі. Він має постійне місце роботи, заочно навчається на 2 курсі машинобудівного
технікуму, у вчиненому щиро кається і
просить не позбавляти його волі.

Підсудний
ОСОБА_3. свою вину у скоєнні
інкримінованого йому злочину визнав повністю,
підтвердивши показання ОСОБА_2. про обставини вчинення злочину.
ОСОБА_2розповів йому про сімейну ситуацію,
борги і він на його пропозицію погодився прийняти участь у викраденні
майна ОСОБА_4., з яким був поверхово
знайомим. Безпосередньо до будинку
потерпілого він не проникав, але був
присутнім при відчиненні дверей ОСОБА_2. та допомагав йому переносити викрадене
майно до помешкання останнього. Ніякої матеріальної вигоди від вчинення злочину
він не мав, в даний час проходить
військову службу, у вчиненому кається і
просить суворо його не карати.

Фактичних
обставин справи та розміру заподіяної шкоди ніхто з учасників судового розгляду
не оспорив. З'ясувавши, що підсудні
ОСОБА_2., ОСОБА_3. правильно розуміють зміст фактичних
обставин, не маючи сумнівів у добровільності
та істинності їх позицій, суд відповідно
до ст. 299 КПК України за їх клопотанням
та клопотанням прокурора обмежив дослідження доказів по справі допитом
підсудних та вивченням матеріалів, які
характеризують їх особу та свідчать про повне відшкодування потерпілому
матеріальної шкоди.

Умисні
дії підсудних ОСОБА_2. та ОСОБА_3. по
таємному викраденню чужого майна,
поєднане з проникненням в житло,
суд кваліфікує за ч.3 ст. 185 КК України.

Даний
злочин вчинений підсудними за попередньою змовою групою осіб, але ця кваліфікуюча ознака не вмінена
підсудним в резолютивній частині обвинувального висновку і суд не може зробити
це самостійно, так як це погіршить
становище підсудних.

Вирішуючи
питання про обрання підсудним ОСОБА_2., ОСОБА_3. міри покарання
суд враховує ступінь тяжкості скоєного ними злочину, який відносяться до тяжкого злочину, особу підсудних, які за місцем проживання характеризуються
позитивно, ОСОБА_2в силу ст. 89
КК України раніше не судимий, має
постійне місце роботи, навчається в
вищому навчальному закладі, відшкодував
заподіяну потерпілому шкоду, має хвору
матір, ОСОБА_3. вперше притягується до кримінальної
відповідальності, призваний на строкову
військову службу.

Обставинами, які пом'якшують покарання обох підсудних суд
визнає повне визнання вини, щире
каяття, сприяння розкриттю злочину.
Відносно ОСОБА_2. такими обставинами суд також визнає повне відшкодування
заподіяної потерпілому шкоди та наявність у нього тяжко хворої матері, а відносно ОСОБА_3. - явку з повинною.

Обставин, які обтяжують покарання підсудних судом не
встановлено.

З
урахуванням вище викладеного, суд
приходить до висновку, що для
виправлення та перевиховання підсудних ОСОБА_2., ОСОБА_3. ,
попередження нових злочинів, їм
має бути призначене необхідне й достатнє покарання у виді позбавлення
волі, в межах санкції статті
передбачаючої відповідальність за скоєне.

Враховуючи
перелічені вище обставини, які
пом"якшують покарання підсудних,
дані про їх особу, ті обставини, що вони раніше не судимі, заподіяна потерпілому шкода повністю
відшкодована, ' ОСОБА_2має постійне місце роботи, навчання,
має тяжко хвору матір,
ОСОБА_3. проходить строкову
військову службу, суд приходить до
переконання про можливість виправлення обох підсудних без відбування
призначеного судом покарання,
примінивши ст. 75, 76 КК України.

Речові докази по
справі ( а.с. 55) необхідно повернути
власнику.

Керуючись ст.
ст. 323, 324 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_2
та ОСОБА_3 визнати винними у вчиненні злочину,
передбаченого ч.3 ст. 185 КК України і призначити їм покарання у
вигляді З ( трьох) років позбавлення волі,
кожному.

Згідно ст. 75 КК України звільнити засуджених
ОСОБА_2. та ОСОБА_3. від відбування
призначеного покарання, з випробуванням, встановши іспитовий строк терміном 1 ( один)
рік 6 місяців, кожному.

На
підставі ст. 76 КК України покласти на
засуджених ОСОБА_2. та ОСОБА_3.
обов'язки: повідомляти органи кримінально -виконавчої системи про зміну
місця роботи, проживання, періодично з"являтися в ці органи для
реєстрації.

До
набрання вироком законної сили міру запобіжного заходу відносно засуджених
ОСОБА_2., ОСОБА_3. залишити попередню - підписку про невиїзд.

Речові докази по
справі ( а.с. 55) повернути власнику.

На вирок
може бути подана апеляція до апеляційного суду Полтавської області на протязі
15 діб з часу проголошення.