АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-кп/796/256/2015 Головуючий в 1 інст.: ОСОБА_1
Категорія: ч.1 ст.187, ч.3 ст.296 КК України Доповідач: ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 січня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м.Києва у складі:
головуючого: судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретарів судового засідання ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Тбілісі Грузія, громадянина Грузії, грузина, з середньою освітою, не працюючого, одруженого, зі слів маючого двох неповнолітніх дітей ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, -
який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.187, ч.3 ст.296 КК України, -
за участю учасників кримінального провадження:
прокурорів ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,
захисника ОСОБА_13 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
перекладача ОСОБА_14 ,
в с т а н о в и л а:
Згідно з вироком Святошинського районного суду м.Києва від 31 липня 2014 року ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.187, ч.3 ст.296 КК України та призначено йому покарання за:
- ч.1 ст.187 КК України, із застосуванням ст.69 КК України, у виді позбавлення волі строком на 1 рік;
- ч.3 ст.296 КК України, із застосуванням ст.69 КК України, у виді обмеження волі строком на 1 рік 6 місяців.
На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, остаточно призначено ОСОБА_8 покарання, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, у виді 1 року позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_8 , тримання під вартою, змінено на особисте зобов`язання, яке застосовано до засудженого до набрання вироком законної сили. Звільнено ОСОБА_8 з під варти в залі суду.
По справі вирішено питання щодо речових доказів.
Судом першої інстанції визнано доведеним, що ОСОБА_8 разом з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, 31 липня 2013 року, приблизно о 01 годині 50 хвилин, знаходячись в приміщенні кафе «Три карасі», розташованого по вул.Тулузи,1 в м.Києві, побачили раніше незнайомих їм ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 . Продовжуючи знаходитись в приміщенні зазначеного кафе, особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, виражаючись на адресу ОСОБА_15 нецензурною лайкою та образливими словами, принизив його честь та гідність, влаштував з останнім через ОСОБА_16 та ОСОБА_17 конфлікт, який переріс в штовханину.
Того ж дня, приблизно о 02 годині 00 хвилин, ОСОБА_8 та особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, вийшли з приміщення кафе «Три карасі» на вулицю, та перебували на території ринку «Шлях» по вул.Тулузи в м.Києві, де побачивши ОСОБА_15 , діючи погоджено, застосовуючи фізичне насильство, вдвох почали умисно наносити удари руками по голові та тулубу ОСОБА_15 , чим заподіяли останньому легкі тілесні ушкодження.
При цьому, хуліганські дії ОСОБА_8 та особи, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, стосовно ОСОБА_15 були помічені ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , які підбігли до ОСОБА_15 та намагались його захистити, закривши собою та просячи припинити хуліганські дії. Проте, ОСОБА_8 та особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, на прохання не відреагували та вчинили опір ОСОБА_16 та ОСОБА_17 . При цьому, ОСОБА_8 схопив ОСОБА_17 за руку та відштовхнув в сторону.
Таким чином, ОСОБА_8 , групою осіб, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, вчинив хуліганство відносно ОСОБА_15 , яке супроводжувалось особливою зухвалістю та вчиненням опору громадянам, які припиняли хуліганські дії, тобто своїми умисними діями вчинив злочин, передбачений ч. 3 ст.296 КК України.
Крім того, ОСОБА_8 31 липня 2013 року, приблизно о 02 годині 05 хвилин, після вчинення ним хуліганських дій, на території ринку «Шлях» по вул.Тулузи в м.Києві, побачивши на шиї ОСОБА_17 золоті вироби, вирішив вчинити напад, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, з метою заволодіння чужим майном, яке належить ОСОБА_17 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на вчинення нападу, поєднаного із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, з метою заволодіння чужим майном, ОСОБА_8 , намагаючись подолати опір ОСОБА_17 , схопив останню за шию руками, після чого шляхом ривка, зірвав з шиї ОСОБА_17 та заволодів золотим ланцюжком, 585 проби, вартістю 5000 грн. та золотим хрестиком, 585 проби, вартістю 2000 грн., а всього майном на загальну суму 7 000 грн., при цьому одночасно наніс удар головою в область чола ОСОБА_17 , чим заподіяв останній тілесні ушкодження у вигляді забійної рани чола зліва, яка згідно висновку судово-медичного експерта №2424 від 20 серпня 2013 року за критерієм розладу здоров`я відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Вчинивши напад, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу та заволодівши чужим майном, ОСОБА_8 з місця вчинення злочину зник, однак через деякий час був затриманий працівниками міліції.
Таким чином, ОСОБА_8 , своїми умисними діями вчинив напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), тобто злочин, передбачений ч.1 ст.187 КК України.
Не погоджуючись з вироком суду, прокурор прокуратури Святошинського району м.Києва ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Святошинського районного суду м.Києва від 31 липня 2014 року скасувати в частині призначеного покарання у зв`язку з його немотивованою м`якістю та постановити новий вирок, яким призначити покарання ОСОБА_8 за ч.1 ст.187 КК України у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі; за ч.3 ст.296 КК України у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_8 остаточне покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі.
Не оспорюючи доведеність вини і правильність кваліфікацій дій обвинуваченого, апелянт посилається на невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, а також неправильність застосування кримінального закону.
Апелянт вважає, що суд при призначенні покарання ОСОБА_8 не в повній мірі врахував всі обставини злочину та невірно прийшов до висновку про наявність обставин, передбачених ст.69 КК України. Приймаючи рішення про призначення ОСОБА_8 покарання нижче найнижчої межі та звільнення останнього від відбування покарання суд не врахував, що ОСОБА_8 вчинив кримінальні правопорушення в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п.13 ч.1 ст.67 КК України. Крім того, апелянт вважає, що виправлення обвинуваченого неможливе без ізоляції від суспільства.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню частково, виходячи з наступних підстав.
Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах поданих апеляційних скарг.
Згідност.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Висновок суду першої інстанції про доведеність винності ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.187, ч.3 ст.296 КК України, за обставин, викладених у вироку, є правильним, обґрунтованим, і в цій частині ніким по справі не оспорюється.
З огляду на доведеність винності, вірною є й кваліфікація дій ОСОБА_8 за ч.1 ст.187, ч.3 ст.296 КК України.
Разом з тим, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги прокурора про те, що призначене ОСОБА_8 покарання із застосуванням ст.69 КК України не буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Як убачається з матеріалів справи, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_8 покарання суд першої інстанції згідно з вимогами ст.65 КК України врахував ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, один з яких є кримінальним правопорушенням середньої тяжкості, а інший згідно ст.12 КК України тяжким, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_8 , який раніше не судимий, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, має постійне місце проживання. Обставинами, що пом`якшують покарання суд визнав щире каяття обвинуваченого ОСОБА_8 та добровільне відшкодування завданої шкоди потерпілій. Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_8 судомпершої інстанції не встановлено.
Враховуючи наведені обставини у їх сукупності, а також приймаючи до уваги дані про стан здоров`я ОСОБА_8 , строк його фактичного перебування під вартою, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_8 можливе тільки в умовах ізоляції від суспільства.
Однак, колегія суддів не може погодитися з висновком суду першої інстанції про застосування до ОСОБА_8 покарання, з застосуванням ст.69 КК України, оскільки він не грунтується на загальних засадах призначення покарання, визначених у ст.65 КК України, згідно з якими, при призначенні покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
При призначені покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд першої інстанції в достатній мірі не врахував та не дав оцінку тому, що ОСОБА_8 протягом короткого періоду часу (у ніч з 31 липня 2014 року на 01 серпня 2014 року) зухвало послідовно вчинив два кримінальних правопорушення, перебуваючи при цьому в стані алкогольного сп`яніння, один з яких є кримінальним правопорушенням середньої тяжкості, а інший згідно ст.12 КК України тяжким, що свідчить про підвищену суспільну небезпеку як самого діяння, так і особи ОСОБА_8 .
При цьому суд першої інстанції, не вказав обставини, які б у даному конкретному випадку істотно знижували ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та давали підстави застосувати ст.69 КК України.
На думку колегії суддів, враховуючи тяжкість кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого та конкретні обставини справи, дотримуючись принципу індивідуалізації покарання, наведені судом першої інстанції у вироку обставини за даних умов є такими, що дають суду підстави для призначення ОСОБА_8 покарання за ч.1 ст.187, ч.3 ст.296 КК України в межах санкцій інкримінованих статтей на мінімальний строк, в результаті чого буде досягнута мета покарання.
Так, відповідно до вимог ст.65 КК України, із урахуванням тяжкості інкримінованих ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, особи обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, має постійне місце проживання, конкретних обставин справи (вчинення ОСОБА_8 двох правопорушень протягом короткого періоду часу в стані алкогольного сп`яніння), що свідчить про підвищену суспільну небезпеку особи ОСОБА_8 , обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого - щирого каяття та добровільного відшкодування завданої шкоди потерпілій, думки потерпілих, обставини, що обтяжує покарання обвинуваченого- перебування в стані алкогольного сп`яніння, колегія суддів вважає, що в даному конкретному випадку покарання у виді позбавлення волі на передбачений санкціями ч.1 ст.187, ч.3 ст.296 КК України строк, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Згідно п.3 ч.1 ст.407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок повністю чи частково та ухвалити новий вирок.
З огляду на викладене, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого, апеляційна скарга прокурора прокуратури Святошинського району м.Києва ОСОБА_7 підлягає задоволенню, а вирок суду першої інстанції - скасуванню в частині призначеного ОСОБА_8 за ч. 1 ст.187, ч. 3 ст. 296 КК України покарання з ухваленням у цій частині нового вироку; в решті вирок суду щодо ОСОБА_8 необхідно залишити без змін.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України колегія суддів Апеляційного суду м. Києва, -
у х в а л и л а:
Апеляційну скаргу прокурора прокуратури Святошинського району м.Києва ОСОБА_7 , - задовольнити частково.
Вирок Святошинського районного суду м.Києва від 31 липня 2014 року, яким ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.187, ч.3 ст.296 КК України, - скасувати в частині призначеного ОСОБА_8 покарання та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 призначити покарання:
- за ч.1 ст.187 КК України у виді трьох років позбавлення волі;
- за ч.3 ст.296 КК України у виді двох років позбавлення волі.
На підставі ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_8 остаточне покарання у виді 3 років позбавлення волі.
У решті вирок залишити без змін.

Вирок може бути оскаржений в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим ОСОБА_8 в той же строк з дня вручення йому копії вироку.

Судді:

_____________ _____________ _____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4