В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.02.2015 р. м. Жмеринка
Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області
в складі: головуючого - судді ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю: прокурора - ОСОБА_3 ,
потерпілого - ОСОБА_4 ,
обвинуваченої - ОСОБА_5 ,
захисника - ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000883 від 24.11.2014 року відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженку та жительку АДРЕСА_1 , із базовою загальною середньою освітою, не заміжню, не вагітної, не працюючої, раніше судиму 06.02.2014 Жмеринським міськрайонним судом за ч.1 ст.185, ст.75 КК України на 2 роки позбавлення волі, з іспитовим строком на 1 рік, у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.190 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачена ОСОБА_5 31.10.2014 року біля 19 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння і знаходячись в м. Жмеринка на вул.Колгоспній, переслідуючи мету заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, діючи умисно, повторно, шляхом зловживання довірою, попросила у потерпілого ОСОБА_4 мобільний телефон марки «Нokia 300 FSHA» імей НОМЕР_1 , для того щоб зателефонувати. Переговоривши по телефону, обвинувачена незаконно заволоділа належним потерпілому телефоном марки «Нokia 300 FSHA» імей НОМЕР_1 із сім-картою «Київстар», вартістю 300 грн., згідно довідки ПП «НВФ КМТСЕРВІС». З місця вчинення злочину зникла та в подальшому розпорядилась викраденим телефоном на свій власний розсуд.
Допитана в судовому засіданні обвинувачена винною себе у вчиненому визнала повністю і пояснила, що злочин вчинила при обставинах викладених вище. Мобільний телефон здала в ломбард в м.Жмеринка за 218 гр., отримані кошти витратила на власні потреби. У вчиненому розкаялась. Просить суворо не карати.
Учасники судового провадження прокурор, потерпілий ОСОБА_4 , обвинувачена ОСОБА_5 погоджуються з недоцільністю дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються; вони розуміють зміст цих обставин; добровільно погоджуються на застосування судом під час подальшого розгляду справи вимоги ст.349 ч.3 КПК України, пояснивши, що їм зрозумілі наслідки застосування даної норми закону. При таких обставинах, суд вважає за недоцільне досліджувати докази відносно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.
З врахуванням зібраних в судовому засіданні доказів суд прийшов до висновку, що дії обвинуваченої ОСОБА_5 кваліфікуються за ч.2 ст.190 КК України - заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.
При призначенні обвинуваченій ОСОБА_5 міри покарання, суд враховує наступні обставини: ступінь тяжкості вчиненого злочину: злочин, передбачений ч.2 ст.190 КК України класифікується, як середньої тяжкості; особу винної, яка раніше судима, по місцю проживання характеризується посередньо, у 2013 році позбавлена батьківських прав відносно двох неповнолітніх дітей; на обліку в психкабінеті та наркокабінеті Жмеринської ЦРЛ не перебуває; її відношення до скоєного злочину повністю визнала себе винною та щиро розкаялась; потерпілий ОСОБА_4 претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченої немає і не наполягає на призначенні обвинуваченій суворої міри покарання.
Відповідно до ст.66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченій є щире каяття у вчиненому та активне сприяння розкриттю злочину.
Відповідно до ст.67 КК України до обставини, що обтяжує покарання суд відносить вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.
Суд вважає, що обвинуваченій необхідно призначити покарання у межах санкцій ст.190 ч.2 КК України.
Оскільки обвинувачена скоїла кримінальне правопорушення в період іспитового строку, визначеного судом при звільненні від відбування покарання за скоєне попереднє правопорушення, то при визначенні остаточного покарання підлягає застосуванню ст.71 КК України. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у постанові від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування ст.75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі ст.71 КК України. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.
З врахуванням думки прокурора суд вважає, що запобіжний захід обвинуваченій до набрання вироком законної сили належить змінити з особистого зобов`язання на тримання під вартою, виходячи з того, що в ході судового розгляду обвинувачена без поважної причини не з`явилася в судове засідання, в наслідок чого судом був оголошений розшук обвинуваченої. Тому, на думку суду, існує ризик того, що обвинувачена може ухилитись від відбування призначеного покарання.
Судові витрати відсутні, цивільний позов не заявлений.
Керуючись ст.ст.368,370,374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Визнати ОСОБА_5 винуватою і призначити покарання за ч.2 ст.190 КК України у виді два роки два місяці позбавлення волі.
За ст.71 КК України частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Жмеринського міськрайонного суду від 06.02.2014 року і остаточно призначити ОСОБА_5 два роки вісім місяців позбавлення волі.
Міру запобіжного заходу засудженій ОСОБА_5 змінити з особистого зобов`язання на тримання під вартою, взявши під варту в залі суду.
Засудженій ОСОБА_5 строк відбування покарання відраховувати з часу затримання, відповідно до протоколу про затримання особи на виконання вироку.
Вирок може бути оскаржено в апеляційному порядку до судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Вінницької області шляхом подачі апеляції через Жмеринський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженій ОСОБА_5 в той же строк з моменту отримання копії вироку.

Суддя ОСОБА_1