Справа № 734/3229/14 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/266/2015
Категорія - ст.249 ч. 1 КК України Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 березня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріали кримінального провадження, які зареєстровані в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000392, за апеляційною скаргою прокурора на вирок Козелецького районного суду Чернігівської області від 22 січня 2015 року, щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Хибалівка Куликівського району Чернігівської області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1)24 січня 2003 року Новозаводським районним судом м. Чернігова за ч. 2 ст. 186, ст. 69 КК України на три роки позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75, 104, 76 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на 2 роки;

2)13 вересня 2004 року Куликівським районним судом Чернігівської області за ч. 2 ст. 185. ч. 3 ст. 185, ст. 304, ст. 70, 71 КК України на чотири роки позбавлення волі;

3)15 грудня 2004 року Куликівським районним судом Чернігівської області за ч. 2 ст. 307, ст.ст. 70, 71 КК України на п`ять років шість місяців позбавлення волі;

4)15 лютого 2013 року Подільським районним судом м. Києва за ч. 3 ст. 191 КК України на чотири роки позбавлення волі з позбавленням права займати посади пов`язані з матеріальною відповідальністю строком на три роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на три роки;

5)16 вересня 2014 року Куликівським районним судом Чернігівської області за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України на чотири роки шість місяців позбавлення волі з позбавленням права займати посади пов`язані з матеріальною відповідальністю на підприємствах, установах, організаціях незалежно від форми власності терміном на три роки;

6)21 жовтня 2014 року Куликівським районним судом Чернігівської області за ч. 2 ст. 310, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 п. 4 ст. 70 КК України на п`ять років шість місяців позбавлення волі з позбавленням права займати посади пов`язані з матеріальною відповідальністю на підприємствах, установах, організаціях незалежно від форми власності терміном на три роки;

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України.

За участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И Л А :

Вироком Козелецького районного суду Чернігівської області ОСОБА_8 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України з призначенням покарання у виді одного року позбавлення волі з конфіскацією знарядь і засобів промислу та всього добутого.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань за зазначеним вироком та вироком Куликівського районного суду Чернігівської області від 21 жовтня 2014 року остаточно призначено покарання у вигляді п`яти років шести місяців позбавлення волі з позбавленням права займати посади пов`язані з матеріальною відповідальністю на підприємствах, установах, організаціях незалежно від форми власності терміном на три роки.

Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_8 на користь держави 3791 грн. в рахунок відшкодування шкоди, заподіяної незаконним виловом риби.

Питання речових доказів вирішено у відповідності до статті 100 Кримінального процесуального кодексу України.

Не погоджуючись з рішенням суду, прокурор звернувся з апеляційною скаргою, в якій не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження, доведеності вини обвинуваченого, кваліфікації його дій, просить вирок суду скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням кримінального закону про кримінальну відповідальність. Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України, призначивши покарання у виді двох років обмеження волі з конфіскацією знарядь і засобів промислу та всього добутого. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, ст. 72 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань за зазначеним вироком та вироком Куликівського районного суду Чернігівської області від 12.10.2014 року, остаточно визначити ОСОБА_8 покарання у виді 5 років 7 місяців позбавлення волі з позбавленням права займати посади, пов`язані з матеріальною відповідальністю на підприємствах, установах, організаціях незалежно від форми власності терміном на 3 роки, з конфіскацією знарядь і засобів промислу та всього добутого. В решті вирок суду залишити без зміни.

Доводи своєї апеляційної скарги обґрунтовує тим, що при визначенні міри покарання ОСОБА_8 , суд першої інстанції безпідставно вийшов за межі санкції частини першої статті 249 КК України, якою не передбачено покарання у виді позбавлення волі. При цьому, у відповідності до ч. 1 ст. 70 КК України при сукупності злочинів суд, призначивши покарання за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань. Згідно з ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій-третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, то у цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в ст. 72 КК України.

Зазначає, що відповідно до абзацу першого п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», принцип повного або часткового складання покарань може застосовуватись у випадках призначення за окремі злочини, що входять до сукупності, як однакових так і різних за видом покарань. При частковому складанні розмір остаточного покарання в усякому разі має бути більшим за розмір кожного з покарань, призначених за окремі злочини.

Звертає увагу, що вироком Козелецького районного суду від 22 січня 2015 року ОСОБА_8 призначено остаточне покарання за правилами ч. 4 ст. 70 КК України у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі, не зважаючи на те. що за попереднім вироком Куликівського районного суду Чернігівської області від 21.10.2014 року ОСОБА_9 було призначено покарання також у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі.

Вказує і на те, що у відповідності до ч. 4 ст. 72 КК України додаткові покарання різних видів у всіх випадках виконуються самостійно, однак, при призначенні остаточного покарання за ч. 4 ст. 70 КК України суд безпідставно не зазначив додаткове покарання у вигляді конфіскації знарядь і засобів промислу та всього добутого.

Як встановив суд першої інстанції, 24.05.2014 року близько 07 год. 30 хв. ОСОБА_8 у заливі р. Десна «Виповзянський старик» поблизу с. Виповзів Козелецького району Чернігівської області, в період весняно-літньої заборони, здійснював вилов риби під час нересту, на дерев`яному човні, який знайшов на березі річки, здійснив незаконний вилов риби за допомогою заборонених знарядь лову сіток зяберних та виловив цінні породи риби, а саме: карась сріблястий 10 шт. на суму 170 грн., лин 8 шт. на суму 952 грн., окунь 20 шт. на суму 340 грн., плоскирка 3 шт. на суму 102 грн., білизна 1 шт. на суму 255 грн., плітка 15 шт. на суму 1275 грн., синець 5 шт. на суму 425 грн., чехоня 2 шт. на суму 272 грн., чим завдав збитків державним інтересам на загальну суму 3791 грн.

Своїми умисними діями, що виразились у незаконному зайнятті рибним добувним промислом, якщо воно заподіяло істотну шкоду, ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 249 КК України.

Заслухавши доповідача, вислухавши міркування прокурора, який підтримав подану ним апеляційну скаргу з підстав там наведених та просив вирок суду скасувати, ухвалити свій вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання за ч. 1 ст. 249 КК України у виді двох років обмеження волі з конфіскацією знарядь і засобів промислу та всього добутого, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, ст. 72 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань за зазначеним вироком та вироком Куликівського районного суду Чернігівської області від 12.10.2014 року, остаточно визначити ОСОБА_8 покарання у виді 5 років 7 місяців позбавлення волі з позбавленням права займати посади, пов`язані з матеріальною відповідальністю на підприємствах, установах, організаціях незалежно від форми власності терміном на 3 роки, з конфіскацією знарядь і засобів промислу та всього добутого, в решті вирок суду залишити без зміни, обвинуваченого ОСОБА_8 , який не заперечуючи проти задоволення апеляційної скарги прокурора просив приєднати йому до попереднього покарання лише один два дні, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню в повному обсязі.

Під час апеляційного перегляду матеріалів кримінального провадження колегія суддів,

В С Т А Н О В И Л А:

24.05.2014 року близько 07 год. 30 хв. ОСОБА_8 у заливі р. Десна «Виповзянський старик» поблизу с. Виповзів Козелецького району Чернігівської області, в період весняно-літньої заборони, здійснював вилов риби під час нересту на дерев`яному човні, який знайшов на березі річки, та здійснив незаконний вилов риби за допомогою заборонених знарядь лову сіток зяберних та виловив цінні породи риби, а саме: карась сріблястий 10 шт. на суму 170 грн., лин 8 шт. на суму 952 грн., окунь 20 шт. на суму 340 грн., плоскирка 3 шт. на суму 102 грн., білизна 1 шт. на суму 255 грн., плітка 15 шт. на суму 1275 грн., синець 5 шт. на суму 425 грн., чехоня 2 шт. на суму 272 грн., чим завдав збитків державним інтересам на загальну суму 3791 грн.

У відповідності з вимогами ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, як під час досудового слідства, так і в ході судового розгляду матеріалів провадження судом першої інстанції ОСОБА_8 повністю визнав свою вину у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчинені кримінального правопорушення, за яке його засуджено, за обставин, встановлених місцевим судом і викладених у вироку, обґрунтований наявними в матеріалах провадження доказами, які об`єктивно оцінені у вироку, ніким із учасників судового провадження не оспорюється, тому в цій частині вирок не перевіряється.

За встановлених у справі фактичних обставин, дії обвинуваченого ОСОБА_8 правильно кваліфіковані за частиною першою статті 249 КК України, як дії, що виразились у незаконному зайнятті рибним добувним промислом, що заподіяло істотну шкоду, що також не оспорюється в апеляційній скарзі.

При обранні обвинуваченому ОСОБА_8 виду та міри покарання, суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України вірно взяв до уваги ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, який неодноразово судимий та позитивно характеризується за місцем проживання. Прийняв до уваги обставину, що пом`якшує покарання щире каяття, а також відсутність обставин, що його обтяжують.

Разом з тим, слушними є доводи прокурора про те, що призначаючи покарання за частиною першою статті 249 КК України, суд першої інстанції вийшов за межі санкції даної статті, якою не передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Так, частина перша статті 249 Кримінального кодексу України передбачає покарання у виді штрафу до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеження волі на строк до трьох років, з конфіскацією знарядь і засобів промислу та всього добутого.

З урахуванням даних про особу обвинуваченого, основних засад призначення покарання , колегія суддів вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання в виді обмеження волі в межах санкції ч.1 ст. 249 КК України з конфіскацією знарядь і засобів промислу та всього добутого.

Погоджується колегія суддів з твердженнями прокурора щодо неправильного застосування судом першої інстанції Закону України про кримінальну відповідальність.

Частиною першою статті 70 КК України передбачено, що при сукупності злочинів суд, призначивши покарання за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Відповідно до частини четвертої статті 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій-третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку.

Дана вимога підтверджується і роз`ясненнями абзацу першого пункту 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», де визначено, що принцип повного або часткового складання покарань може застосовуватись у випадках призначення за окремі злочини, що входять до сукупності, як однакових, так і різних за видом покарань. В цьому разі, при частковому складанні розмір остаточного покарання в усякому разі має бути більшим за розмір кожного з покарань, призначених за окремі злочини.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_8 був засуджений вироком Куликівського районного суду Чернігівської області 21 жовтня 2014 року до остаточного покарання у виді п`яти років шести місяців позбавлення волі. Отже, суд першої інстанції, визначивши, що покарання обвинуваченому повинно бути призначено шляхом часткового складання покарань, не мав підстав призначати ОСОБА_8 остаточне покарання за даним вироком також у виді п`яти років шести місяців позбавлення волі, оскільки в даному випадку відсутній принцип складання покарань.

А тому виходячи з вимог ч.4 ст.70 КК України , колегія суддів вважає за необхідне призначити обвинуваченому остаточне покарання за сукупності злочинів шляхом часткового складання покарань за правилами передбаченими ч1 п.1 п.п.б) ст. 72 КК України.

Окрім того, заслуговують на увагу апеляційні вимоги прокурора щодо порушення судом першої інстанції вимог частини четвертої статті 72 КК України, якою визначено, що додаткові покарання різних видів у всіх випадках виконуються самостійно.

Відповідно до абзацу шостого пункту 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», якщо за злочини, що входять до сукупності, призначені різні види додаткового покарання, то вони мають бути зазначені у вироку з наведенням відповідних розмірів та строків і при призначенні остаточного покарання, оскільки виконуються самостійно у відповідності до положень частини четвертої статті 72 КК України.

Не зважаючи на дану вимогу Закону, суд першої інстанції при призначенні остаточного покарання за частиною четвертою статті 70 КК України безпідставно не зазначив додаткового покарання у виді конфіскації знарядь і засобів промислу та всього добутого.

А тому колегія суддів вважає за необхідне при визначені покарання обвинуваченому за сукупності злочинів приєднати додаткові покарання в виді позбавлення права займати посади, пов`язані з матеріальною відповідальністю на підприємствах, установах, організаціях незалежно від форми власності терміном на 3 (три) роки з конфіскацією знарядь і засобів промислу та всього добутого.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню в повному обсязі, а вирок суду першої інстанції - скасуванню з ухваленням нового вироку.

В решті вказаний вирок суду підлягає залишенню без змін.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404, 407, 409, 413, 420, 376 КПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Козелецького районного суду Чернігівської області від 22 січня 2015 року щодо ОСОБА_8 в частині призначеного покарання - скасувати.

Визнати ОСОБА_8 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 249 КК України та призначити покарання у виді двох років обмеження волі з конфіскацією знарядь і засобів промислу та всього добутого.

На підставі частини четвертої ст. 70 КК України за правилами передбаченими частинами першою та четвертою статті 72 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань за зазначеним вироком та вироком Куликівського районного суду Чернігівської області від 21 жовтня 2014 року, остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у виді 5 (п`яти) років 7 (семи) місяців позбавлення волі з позбавленням права займати посади, пов`язані з матеріальною відповідальністю на підприємствах, установах, організаціях незалежно від форми власності терміном на 3 (три) роки, з конфіскацією знарядь і засобів промислу та всього добутого.

У решті цей же вирок залишити без зміни.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, на нього може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_10 ОСОБА_11 ОСОБА_12