УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2008
року апеляційний суд Житомирської області у складі:

головуючого
- судді Мельничук
Н.М. ,

суддів: Завлязуна
С. М. та
Фоміна Ю.В.

з
участю: прокурора Селюченко
І.І.

засудженого ОСОБА_1,

розглянув
у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальну справу за апеляцією
засудженого ОСОБА_1 на вирок Малинського районного суду Житомирської області
суду від 29 жовтня 2007 року, яким:

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1
народження, раніше судимого:

· вироком
Богунського районного суду м. Житомира
від 29.10.1999 року за ст. ст.
19 ч.б, 140 ч.3 КК України до 3
років позбавлення волі з відстрочкою виконання вироку на 1 рік з конфіскацією
14 частини його майна та штраф 680 грн.;

· вироком
Богунського районного суду м. Житомира
від 14.08.2000 року за ст. ст.
81 ч.3, 141 ч.2 КК України до 4
років позбавлення волі з конфіскацією всього його майна;

· вироком
Богунського районного суду м. Житомира
від 26.10.2005 року за ст. 185 ч.3 КК України до 3 років 6 місяців
позбавлення волі з випробуванням та іспитовим строком 2 роки,

засуджено за ч.2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі.
У відповідності до ст. 71 КК України за сукупністю вироків до
покарання призначеного за новим вироком частково приєднано невідбуту частину
покарання за вироком Богунського райсуду
м. Житомира від 26.10.2005
року та остаточно призначено покарання - 5 років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання засудженому вирахувано з 12 квітня 2007 року із
часу його затримання. Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу залишено
засудженому - взяття під варту.

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_2
народження, раніше судимого:

· вироком
Богунського районного суду м. Житомира
від 26.07.2000 року за ст. ст.
17, 140 ч.1 КК України до 2
років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки та штрафом 800 грн.;

· вироком
Корольовського районного суду м.
Житомира від 28.12.2001 року за
ст. 185 ч.2 КК України до 2 років
позбавлення волі;

Справа
№11-25/2008 Головуючий
у суді 1 -ї інстанції Міхненко С. Д.

Категорія
ч.2 ст.
186 КК України Доповідач
у суді 2-ї інстанції Зав'язуй С. М.

вироком Коростенського міського суду від 22.02.2002 року
за ст.
185 ч.2 КК України до 2 років 3 місяців позбавлення волі; - вироком
Піщанського районного суду
Вінницької області від 06.02.2003 року
за ст. 289
ч.2 КК України
до 3 років
6 місяців позбавлення волі з
конфіскацією всього майна,

засуджено за
ч.2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі.

Строк
відбуття покарання засудженим вирахувано з 12.04.2007 року. Міру запобіжного
заходу у вигляді тримання під вартою залишено без змін до вступу вироку в
законну силу.

Стягнуто
з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 70, 62 грн. у дольовому порядку по 35, 31 грн. з кожного на користь НДЕКЦ УМВС
України в Житомирській області.

Речові
докази по справі - мобільний телефон,
пневматичний пістолет, чек
№172, товарний чек без номера від
17.10.2006 року, гарантійний
талон, що передані на зберігання
потерпілому ОСОБА_3 - залишено останньому.

Відповідно
до вироку суду першої інстанції ОСОБА_1 засуджено за вчинення злочину при
наступних обставинах.

11
квітня 2007 року о 17 год.
засуджені, перебуваючи в стані
алкогольного сп'яніння знаходились в м.
Житомирі по вул. Щорса поблизу
магазину «Світанок». У цей час, ОСОБА_2
помітив потерпілого ОСОБА_3, який також знаходився в стані
алкогольного сп'яніння. Між ОСОБА_2 та потерпілим виникла словесна суперечка в
ході якої ОСОБА_3 дістав пневматичний пістолет марки МР-654 калібру 4, 5 мм та вистреливши декілька разів в сторону
почав утікати.

Тоді ж у
підсудних виник умисел на відкрите викрадення майна потерпілого. Реалізуючи
свій злочинний намір підсудні почали наздоганяти потерпілого. ОСОБА_1 поблизу
другого під'їзду будинку № 125 по вул. Щорса м. Житомира наздогнав потерпілого та штовхнув
останнього рукою в спину. Від поштовху ОСОБА_3 впав на землю обличчям до низу.
Продовжуючи свої злочинні дії ОСОБА_1 смикнув потерпілого за праву руку, яку відвів назад і після чого повторно, відкрито викрав з кишені куртки потерпілого
мобільний телефон марки «NOKIA-1101» вартістю 176,
25 грн., стартовий пакет
оператора мобільного зв'язку «Київстар» вартістю 25 грн. на рахунку якого були
кошти в сумі 10 грн.

Перебуваючи
поряд із місцем вчинення злочину,
ОСОБА_2 повторно, шляхом ривка
відкрито викрав із лівої руки потерпілого пневматичний пістолет марки MP
654 калібру 4, 5 мм вартістю 700
грн.

Внаслідок
злочинних дій підсудних потерпілому ОСОБА_3 були заподіянні легкі тілесні
ушкодження без короткочасного розладу здоров'я та завдана майнова шкода на
загальну суму 911, 25 грн.

В
апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_1 просить вирок змінити, пом'якшити йому покарання, застосувавши ст. ст.
69, 75 КК України, посилаючись на те, що має двох малолітніх дітей. Крім
того, вказує на необ'єктивність та
неповноту досудового слідства. Звертає увагу,
що дії потерпілого ОСОБА_3 щодо ОСОБА_2 були неправомірними, у зв'язку з чим, він наздогнавши тікаючого потерпілого, штовхнув
його, той впав,
після піднявся і втік.
Після він

побачив у руках
ОСОБА_2 пістолет, якого взявши заніс
додому щоб наступного дня віднести до міліції. Вартість пістолета вказана у
вироку - 700 гривень є неправильною. З приводу телефону потерпілого йому нічого
не відомо. Вважає, що його дії по
відношенню до ОСОБА_3 були викликані необхідною обороною. Вирок суду незаконно
було проголошено без його присутності в залі судового засідання.

Заслухавши
доповідь судді, пояснення засудженого
ОСОБА_1, який просив його апеляцію
задовольнити, думку прокурора, який заперечив проти задоволення
апеляції, обговоривши доводи
апеляції, перевіривши матеріали
кримінальної справи та вирок суду першої інстанції в межах, передбачених
ст. 365 КПК України, апеляційний
суд вважає, що апеляція задоволенню не
підлягає з таких підстав.

Як
убачається із матеріалів кримінальної справи,
досудове та судове слідство у ній проведено з додержанням вимог
кримінально-процесуального закону,
порушень закону, що тягли б
скасування чи зміну постановленого вироку,
не встановлено, а висновки суду
про винність ОСОБА_1 у вчиненні ним злочину,
передбаченого ч.2 ст. 186 КК
України, відповідають фактичним
обставинам справи і підтверджені перевіреними у ній та викладеними у вироку
доказами.

У вироку
суд 1 -ї інстанції належним чином проаналізувавши, обгрунтовано визнав показання потерпілого
ОСОБА_3а правдивими, а показання
засуджених ОСОБА_1 та ОСОБА_2, як
такі, що дані з метою уникнення
кримінальної відповідальності.

Доводи
засудженого ОСОБА_1 викладені в апеляції повністю спростовуються послідовними
показаннями потерпілого ОСОБА_3а, які
він давав, як в ході досудового, так і в ході судового слідства по справі.
Так, за його показаннями 11.04.2007 року
близько 17 години, в м. Житомирі по вул.
Щорса поблизу магазину „Світанок",
він побоюючись, що ОСОБА_2 може
його пограбувати, дістав із-за пояса
брюк свій пневматичний пістолет та пригрозив ним, а коли ОСОБА_2 почав наближатись до
нього, вистрелив декілька разів в
сторону від підсудного і почав тікати. Його наздогнав ОСОБА_1, від поштовху останнього він впав на землю.
Коли лежав на землі, то у нього з руки
вирвали пістолет, а з куртки вийняли
мобільний телефон, після йому вдалося
втекти.

Під час
проведення ставки віч-на-віч між засудженими під час досудового слідства
18.05.2007 року ОСОБА_2 пояснював, що
коли ОСОБА_3 впав на землю, то він
забрав пістолет з його руки (т.1 а.с. 114).

З
протоколу огляду місця події від 11.04.2007 року (т.1 а.с. 18) вбачається, що працівниками міліції по місцю проживання
ОСОБА_1 в АДРЕСА_1, в кімнаті будинку на
серванті було виявлено та вилучено пневматичний пістолет, як згодом встановлено належний потерпілому
ОСОБА_3.

З
довідки ТОВ „ОРТА ЗБРОЯ" слідує, що
вартість пістолету марки MP 654 калібру 4, 5 mm „Baikal" станом на
11.04.2007 року становила 700 гривень (т.1 а.с. 93).

З
протоколу огляду місця події від 11.04.2007 року (т.1 а.с. 22) вбачається, що у свідка ОСОБА_4 було виявлено та вилучено мобільний телефон
марки

«NOKIA-1101». З
показань ОСОБА_4 слідує, що вказаний телефон він придбав 11.04.2007
року о 17 год. 30 хвил.
поблизу магазину „Світанок" у двох незнайомих йому чоловіків. Одного з них
- це ОСОБА_2, він впізнав, що підтверджується відповідним протоколом
впізнання від 12.04.2007 р.(т.1 а.с. 29).

З
досліджених в судовому засіданні судом першої інстанції показань свідків
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (т. 1 а.с. 117, 119)
вбачається, що 11.04.2007 року близько
17 години поблизу будинку №125 по вул. Щорса в м. Житомирі вони бачили, як чоловіка,
який біг тримаючи в руці предмет схожий на пістолет, наздогнав хлопець, який штовхнувши його разом з ним впав на
землю. До них потім підбіг ще один хлопець. Подальший перебіг подій вони не
бачили, оскільки пішли, але через декілька хвилин випадково знову
побачили тих хлопців, які стояли на
вулиці біля чоловіка, який поповнює
рахунки мобільних телефонів.

Доводи
ОСОБА_1 з приводу того, що в нього не
було умислу на відкрите викрадення майна потерпілого, а вчинив він дії щодо останнього лише з метою
припинити його протиправні дії, є
необгрунтованими. Суд першої інстанції з цього приводу правильно зазначив у
вироку, що „після конфлікту, який виник між потерпілим та ОСОБА_2, останньому разом з ОСОБА_1 не було
необхідності наздоганяти потерпілого та застосовувати насильство. Підсудні мали
реальну можливість звернутись до правоохоронних органів та повідомити про
незаконні як вони вважали дії потерпілого... Підсудні неодноразово змінювали
свої показання... ОСОБА_1 пояснивши, що
забрав пістолет щоб передати його працівникам міліції, цього не зробив, і саме з метою викрадення майна потерпілого
відніс пістолет додому, де
заховав".

Як
вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 в день проголошення вироку в судове
засідання не було доставлено з поважних причин. Постановлений судом вирок
ОСОБА_1 було вручено 31.10.2007 року, що
підтверджується відповідною розпискою (т.1 а.с.
113). Ознайомившись з вироком засуджений скористався своїм правом на його
оскарження.

Вирішуючи
питання про призначення засудженому покарання,
суд виходив з вимог ст. 65 КК
України, ступеню тяжкості вчинених
злочинів, даних про особу засудженого та
з урахуванням всіх обставин справи.

ОСОБА_1
визнано винним та засуджено за вчинення тяжкого злочину. Засуджений раніше
неодноразово судимий за вчинення злочинів проти власності, не працює,
характеризується посередньо. Обставини,
що пом'якшували б його покарання по справі не встановлені.
Обставинами, що обтяжують його покарання
по справі - є вчинення злочину у стані алкогольного сп'яніння та рецидив
злочину. Факт належності на утриманні ОСОБА_1 малолітніх дітей належними
доказами не підтверджено.

Крім
того, як вбачається з вироку, за вчинений злочин суд обрав ОСОБА_1 мінімальну
міру покарання, передбачену санкцією
ч.2 ст.
186 КК.

За
наведених обставин, апеляційний суд не
вбачає підстав для застосування статей 69 та 75 КК України та пом'якшення
покарання засудженому, вид і міра якого
є необхідною й достатньою для його виправлення та попередження вчинення нових
злочинів.

Апеляційний
суд вважає, що підстави для зміни вироку
за мотивами, викладеними в апеляції
засудженого ОСОБА_1 - відсутні.

На підставі викладеного, керуючись
ст. ст. 365, 366
КПК України, апеляційний
суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляцію
ОСОБА_1 залишити без задоволення, а
вирок Малинського районного суду Житомирської області суду від 29 жовтня 2007
року щодо нього - без зміни.