справа № 691/1731/14-к
провадження № 1-кп/691/21/15
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 березня 2015 рокуГородищенський районний суд Черкаської області

в складі :

судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю:

прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Городище кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Красноє, Горностаєвського району, Херсонської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з повною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст. 122 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 , будучи раніше засудженим вироком Дрогобицького міськрайонного суду від 26.02.2007 року за ч. 2 ст. 121 КК України до покарання у виді 7 років позбавлення волі, та 17.12.2013 року звільнений з місць позбавлення волі по закінченню строку відбування покарання, судимість за що у встановленому законом порядку не знята та не погашена, на шлях виправлення не став та знову скоїв злочин.

Так, ОСОБА_5 , 10.01.2014 року, близько 03.00 години, знаходячись в будинку за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно, з прямим умислом на нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , завдав останньому близько 5-6 ударів кулаками в область обличчя та область тулуба ОСОБА_4 , таким чином спричинивши тілесні ушкодження у виді закритих переломів 5, 6 ребер та 6 ребра зліва, саден грудної клітки та саден лівої поперекової ділянки, рук, синців обличчя, які, згідно висновку судово-медичної експертизи № 142 від 18.08.2014 року відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я та легких тілесних ушкоджень, що не спричинили розладу здоров`я.

Тобто, обвинувачений ОСОБА_5 скоїв кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 1 ст. 122 КК України, кваліфікуючими ознаками якого являється нанесення умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, яке не є небезпечними для життя, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Допитаний судом обвинувачений ОСОБА_5 винним себе у скоєні вказаного кримінального правопорушення, в якому йому було повідомлено про підозру, визнав повністю, в скоєному щиро розкаявся, та показав суду, що він дійсно, 10.01.2014 року, близько 03.00 години, у себе у будинку, наніс ОСОБА_4 тілесні ушкодження.

Враховуючи те, що ОСОБА_5 повністю визнав свою винуватість у вчиненому кримінальному правопорушенні, його свідчення відповідають суті обвинувачення, суд, за згодою учасників судового провадження, які правильно розуміють обставини кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються, переконавшись у добровільності їх позицій, роз`яснивши їм про позбавлення в подальшому права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, відповідно до вимог ч.3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Ухвалюючи вирок на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами та оцінені судом відповідно до ст. 94 КПК України, суд приходить до висновку, що діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 мало місце. Тобто, ОСОБА_5 наніс ОСОБА_4 умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, яке не є небезпечним для життя, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, тому суд кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 122 КК України.

Призначаючи вид та розмір покарання обвинуваченому, суд у відповідності до ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого правопорушення (злочину), який законодавцем віднесений до злочинів середньої тяжкості, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Пом`якшуючою обставиною згідно ст.66 КК України, суд визнає щире каяття, сприяння розкриттю злочину.

Обставиною, яка обтяжує покарання винному, відповідно до ст.67 КК України, суд визнає рецидив злочину.

Суд, враховуючи зазначені обставини в їх сукупності, бере до уваги те, що ОСОБА_5 раніше судимий за злочин проти життя та здоров`я особи, вину у скоєному визнав, щиро кається, його позитивну характеристику з місця проживання, поведінку самого потерпілого, яка, на думку суду, в певній мірі, спровокувала негативні наслідки у вигляді скоєння злочину обвинуваченим, дійшов до висновку про можливість виправлення ОСОБА_5 без відбування покарання, та прийняв рішення про звільнення останнього від відбування покарання з випробуванням, застосувавши ст. 75 КК України.

Судові витрати та речові докази по справі відсутні.

Цивільний позов не заявлявся.

Заходи забезпечення кримінального провадження на стадії досудового розслідування не обирались.

Керуючись ч. 4 ст. 29, ч. 3 ст. 349, ст. ст. 369 371, 373, 374 КПК України, суд -

ЗАСУДИВ:

Визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначити покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом дворічного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_5 обов`язки: не виїжджати на постійне місце проживання за межі України без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Судові витрати та речові докази по справі відсутні.

Цивільний позов не заявлявся.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Черкаської області через Городищенський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Копію вироку негайно, після його проголошення, вручити засудженому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1