ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі колегії суддів:

ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10,

при секретарі

судового засідання ОСОБА_11,

розглянувши у судовому засіданні в м. Києві 26 лютого 2015 року касаційну скаргу потерпілого у кримінальному провадженні щодо

ОСОБА_5,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

громадянина України, не судимого,

за участю прокурора ОСОБА_12,

особи, щодо якої закрито

кримінальне провадження ОСОБА_5,

представника потерпілого ОСОБА_6,

потерпілого ОСОБА_7

встановив:

У касаційній скарзі потерпілого викладено вимогу про скасування судових рішень щодо ОСОБА_5 із призначенням нового розгляду у суді першої інстанції. Обґрунтовано вимогу тим, що суд допустивши істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, порушив його права, оскільки без проведення судового слідства, у підготовчому судовому засіданні закрив кримінальне провадження щодо ОСОБА_5, хоча останній свою вину у висунутому обвинуваченні не визнав. При цьому, позбавив права потерпілого підтримувати обвинувачення у попередній редакції за ст. 364 КК України, оскільки був незгодний з кваліфікацією дій ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 172 КК України. Вказав на недотримання судом апеляційної інстанції вимог ст. 419 КПК України, оскільки необґрунтовано залишив апеляційну скаргу представника потерпілого без задоволення.

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 червня 2014 року кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172 КК України, закрито у зв'язку із закінченням строків давності. ОСОБА_5 звільнено від кримінальної відповідальності за вказаний злочин.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 липня 2014 року апеляційну скаргу представника потерпілого залишено без задоволення, ухвалу суду - без зміни.

За матеріалами кримінального провадження, ОСОБА_5 пред'явлено обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

ОСОБА_5, обіймаючи посаду директора приватного підприємства «Каі-Центр», фактично використовуючи працю найманих працівників, будучи особою уповноваженою на прийняття на роботу та зобов'язаною здійснювати нарахування та виплату найманим працівникам заробітної плати та відчислення з повного об'єму виплачених сум заробітної плати страхових внесків у фонд загальнообов'язкового державного пенсійного страхування та інші державні цільові фонди соціального страхування, діючи умисно, грубо порушуючи вимоги ст. 46 Конституції України та вимоги інших чинних нормативно-правових актів, всупереч інтересам громадян і держави, з метою ухилення від сплати податків і єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, допустив до роботи та використовував працю найманого працівника ОСОБА_7 з 2 квітня 2008 року по 17 червня 2009 року, не зареєстрував трудові договори у державній службі зайнятості за місцем свого проживання у тижневий строк з моменту фактичного допущення працівника до роботи, не вніс до трудової книжки ОСОБА_7 відповідні відомості про прийняття на роботу, не здійснював перерахування із заробітної плати вказаного працівника до Пенсійного фонду України та Державної податкової інспекції, чим позбавив ОСОБА_7 права на передбачені Конституцією України та діючим законодавством трудові та соціальні гарантії.

Заслухавши доповідь судді, пояснення потерпілого та його представника, які підтримали касаційну скаргу потерпілого та просили її задовольнити, пояснення особи, щодо якої закрито кримінальне провадження, який заперечував проти задоволення касаційної скарги потерпілого, думку прокурора, яка заперечувала проти задоволення касаційної скарги потерпілого, перевіривши матеріали кримінального провадження, суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених, зокрема, частиною другою статті 284 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 284 КПК України встановлено, що кримінальне провадження закривається судом у зв'язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності. У частині 8 даної статті також вказано, що закриття кримінального провадження або ухвалення вироку з підстави, передбаченої пунктом 1 частини 2 цієї статті, не допускається, якщо підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує. В цьому разі кримінальне провадження продовжується в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом.

При цьому, ОСОБА_5 не заперечував проти закриття кримінального провадження щодо нього та звільнення від кримінальної відповідальності у зв'язку із закінченням строків давності.

Отже, вказаних вимог закону суд першої інстанції дотримався повною мірою.

Апеляційний розгляд проведено відповідно до вимог кримінального процесуального закону, ухвала суду апеляційної інстанції відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Крім того, безпідставні твердження у касаційній скарзі потерпілого про порушення норм процесуального закону, що призвело до порушення його прав, оскільки судом не проводилось судове слідство, тим самим суд позбавив права потерпілого підтримувати обвинувачення у попередній редакції, оскільки він заперечував кваліфікацію дій ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 172 КК України.

Втім, за матеріалами кримінального провадження, суд із дотриманням вимог ч. 1 ст. 337 КПК України (визначення меж судового розгляду) прийняв рішення у підготовчому судовому засіданні про закриття кримінального провадження по висунутому обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172 КК України, відповідно до обвинувального акту.

Обвинувачення у суді не змінювалось.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б були підставами для скасування або зміну постановлених у провадженні судових рішень, при перевірці матеріалів кримінального провадження не встановлено.

Керуючись ст.ст. 376, 428, 436 КПК України, суд

ухвалив:

Ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 червня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 липня 2014 року щодо ОСОБА_5 залишити без зміни, а касаційну скаргу потерпілого ОСОБА_7 - без задоволення.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

___________________ __________________ _________________

ОСОБА_8 ОСОБА_9 ОСОБА_10