АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВA
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 грудня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження № 0006730 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 20 жовтня 2014 рокущодо
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, з середнью освітою, який не одружений, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , без постійного місця проживання в м. Києві, раніше судимий :

19.01.2010 року Червонозаводським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 185, ч.1 ст. 309 КК України на 3 роки позбавлення волі, звільненого 06.12.2010 року за відбуттям строку покарання;
19.06.2014 року Фрунзенським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 309 КК України на 3 роки позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки та з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_5

захисника: ОСОБА_7
ВСТАНОВИЛА:
Вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 20 жовтня 2014 року ОСОБА_5 визнано винуватим за ч. 2 ст. 185 КК України, та призначено йому покарання у виді 1 (одного) року 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 19.06.2014 року і остаточно призначено покарання у виді 3 (трьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі. Судом вирішено питання про процесуальні витрати та речовий доказ по справі.

Не погодившись з таким рішенням суду, обвинувачений ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 20 жовтня 2014 року відносно нього змінити, пом`якшивши призначене покарання у зв`язку з тим, що він потребує постійного лікування про що в матеріалах кримінального провадження є відповідна довідка, вину свою у вчиненому визнав повністю, щиро розкаявся та допомагав слідству
Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченого та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, пом`якшивши ОСОБА_5 покарання, призначене за сукупністю вироків, шляхом застосування ст. 69 КК України, доводи прокурора, котрий заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи рішення суду законним і обґрунтованим, провівши судові дебати та надавши обвинувачуваному останнє слово, перевіривши матеріали кримінального, обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступного.

Згідно з вироком суду, 06.08.2014, приблизно о 08.10 год., ОСОБА_5 , перебуваючи в салоні маршрутного таксі № 421, по проспекту Космонавта Комарова вм. Києві, побачив раніше йому незнайому потерпілу ОСОБА_8 у якої в руках знаходилась жіноча сумкаі у нього виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення майна з цієї сумки. Діючи повторно, з корисливих мотивів, пересвідчився у тому, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_5 розстібнув блискавку на вказаній жіночій сумці, звідки таємно викрав мобільний телефон марки «Самсунг» моделі SGH-E2 5 0I» з карткою пам`яті, сім-карткою та грошима на рахунку, загальною вартістю 1258 грн. В подальшому він був затриманий працівниками міліції та викрадений телефон був у нього вилучений.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України судом першої інстанції визнано недоцільним дослідження інших доказів, крім допиту обвинуваченого та дослідження матеріалів, які характеризують його особу і в силу положень ч. 3 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції обмежений оцінкою цих же доказів.

Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, є вірною і ніким не ставиться під сумнів.

Покарання обвинуваченому за ч.2 ст. 185 КК України призначено відповідно до вимог ст. 65 КК України, при цьому судом першої інстанції враховано ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії середньої тяжкості, обставини його скоєння, відомості про особу обвинуваченого, котрий вчинив новий злочин підчас іспитового строку за попереднім вироком, задовільно характеризується за місцем проживання, не працює. Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_9 судом визнано щире каяття, обставиною, яка його обтяжує рецидив злочинів.

Правильно призначене покарання ОСОБА_5 і за сукупністю вироків, з дотриманням вимог ч.4 ст 71 КК України, згідно яких остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком. Враховуючи те, що згідно з вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 19.06.2014 року, ОСОБА_5 не відбуте покарання, призначене за ч. 2 ст. 309 КК України, із застосуванням ст.75 КК України, у вигляді 3 років позбавлення волі, то судом першої інстанції за сукупністю вироків йому призначений мінімально можливий термін покарання. Доводи в суді апеляційної інстанції обвинуваченого про те, що на час вчинення ним злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, попередній вирок Фрунзенського районного суду м. Харкова від 19.06.2014 року ще не набрав законної сили і тому до нього не можуть бути застосовані положення ч.4 ст. 71 КК України, так само, як і міркування захисника про можливість застосування положень ч.1.ст. 69 КК України до покарання, призначеного за сукупністю вироків, не ґрунтуються на законі.
Таким чином, на думку колегії суддів, суд першої інстанції при призначенні обвинуваченому покарання, дотримався вимог кримінального закону, врахувавши всі передбачені ним обставини в їх сукупності, і вона не вбачає підстав для зміни законного і обґрунтованого вироку суду та пом`якшення призначеного ОСОБА_9 покарання, а тому апеляція обвинуваченого задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА:
Вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 20 жовтня 2014 року щодо
ОСОБА_5 залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення. Касаційна скарга на дану ухвалу може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а обвинуваченим, який тримається під вартою в той же строк, з часу отримання цього рішення.

Судді:
_______________ _______________ _______________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-кп/796/1477/2014
Категорія: ч. 2 ст. 185 КК України
Головуючий у суді першої інстанції ОСОБА_10
Доповідач ОСОБА_1