АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа №11-кп/796/598/2015 Головуючий в суді 1інстанції ОСОБА_1
Категорія ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2015 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження № 0006946 від 24.09.2014 року щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, українця, маючого на утриманні доньку ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, -

- Шевченківським районним судом м. Києва 22 грудня 2000 року за ч. 3 ст. 81, ч. 2 ст. 140, ч. 1 ст. 89, ст. 42 КК України, з призначенням покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі, 20 серпня 2003 року звільнений від відбування покарання на підставі п. «а» ст. 2 Закону України «Про амністію» від 11.07.2003 року;
- Шевченківським районним судом м. Києва 24 травня 2004 року за ч. 2 ст. 186 КК України з призначенням покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі;
- Подільським районним судом м. Києва 16 лютого 2009 року за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України з призначенням покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_7
за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Подільського районного суду міста Києва від 15 січня 2015 року,

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Подільського районного суду міста Києва від 15 січня 2015 року ОСОБА_6 , визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України з призначенням покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі.
Постановлено стягнути з ОСОБА_6 судові витрати в сумі 393,12 грн. в дохід держави.
За вироком суду ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочину за таких обставин.

Перебуваючи біля торгівельного кіоску, неподалік будинку № 9 по вулиці Н. Ужвій в м. Києві, 23.09.2014 року близько 21 години 00 хвилин у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням до даного кіоску.

Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи з корисливих мотивів, ОСОБА_6 24.09.2014 року приблизно о 02 годині 30 хвилин, за допомогою ножиць, які він взяв з собою попередньо з місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , вирізав отвір у стіні торгівельного кіоску, неподалік будинку АДРЕСА_2 , після чого проник до приміщення кіоску.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, ОСОБА_6 забрав з вітрини двадцять п`ять пляшок коньяка, на загальну суму 939,03 грн. Після чого поклав викрадене в сумку та виніс її на вулицю, де залишив, маючи намір в подальшому її забрати.
Після цього ОСОБА_6 повернувся до торгівельного кіоску та біля прилавку взяв гроші в сумі 2463, 00 грн. поклавши їх до внутрішньої кишені своєї куртки.

В цей час ОСОБА_6 почув чоловічий голос, після чого з грошовими коштами, проліз у вирізаний ним отвір для того, щоб залишити місце вчинення злочину, однак з причин, що не залежали від його волі не довів злочинний умисел до кінця, оскільки був затриманий працівниками охорони ТОВ «Венбест».

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить вирок суду змінити в частині призначеного покарання, та звільнити його від відбування покарання з випробуванням, посилаючись на визнання ним вини та щире каяття, наявність на утриманні малолітньої дитини та матері, тяжкі сімейні обставини.
Іншими особами, які мають право на апеляційне оскарження, вирок суду першої інстанції в даному кримінальному провадженні не оскаржений.
Заслухавши доповідь судді, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, провівши судові дебати, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно ч. 1 ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції переглядається апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
Фактичні обставини справи та доведеність винуватості ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України будь - ким із учасників судового розгляду не оспорюється, а тому вирок в цій частині не є предметом розгляду апеляційної інстанції.
Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні крадіжки, поєднаної з проникненням у приміщення, викладених у вироку, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються зібраними у справі доказами, які сумнівів у своїй достовірності не викликають, оскільки були ретельно перевірені районним судом в судовому засіданні та їм надана належна оцінка у вироку.
Кваліфікація злочинних дій ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, як незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна поєднаний з проникненням у приміщення, вчинений повторно, є вірною.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд першої інстанції відповідно до ст. 12 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є тяжким, дані, які характеризують особу винного, те, що він на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, раніше неодноразово судимий за вчинення аналогічних злочинів, судимість за які не знята у встановленому законом порядку, однак він належних висновків для себе не зробив та на шлях виправлення не став.
Відповідно до ст. 66 КК України суд визнав обставиною, що пом`якшує покарання, щире каяття обвинуваченого у вчиненому.
Таким чином, при призначенні покарання, суд повністю врахував вимоги ст. 65 КК України та призначив обвинуваченому покарання, необхідне та достатнє для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.
Доводи, наведені в апеляції обвинуваченого з приводу того, що призначене покарання за своїм розміром є явно несправедливим внаслідок суворості, не можуть бути визнані обґрунтованими, оскільки суд призначив обвинуваченому покарання, за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, в мінімальних межах, передбачених санкцією даної статті.

Отже, як за своїм видом, так і розміром, призначене ОСОБА_6 покарання колегія суддів вважає законним та справедливим, а тому доводи обвинуваченого про суворість призначеного покарання є непереконливими.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів не вбачає законних підстав для зміни вироку суду першої інстанції, та задоволення апеляційної скарги.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
УХВАЛИЛА :

Вирок Подільського районного суду м. Києва від 15 січня 2015 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення даної ухвали, а засудженим з моменту вручення йому копії ухвали.

Судді:

_____________ _______________ _______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4