Справа № 128/73/15-к
Іменем України
01 липня 2015 року місто Вінниця
Вінницький районний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниця, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не працюючого, не одруженого, з неповною середньою освітою, раніше судимого:
-10.12.2009 року Вінницьким районним судом Вінницької області за ч.1 ст. 289 КК України до 3 років 1 місяці позбавлення волі, звільнено умовно-достроково.
- 09.12.2011 року Вінницьким районним судом Вінницької області за ст.ст. 395, 71, 72 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, звільненого по відбуттю строку покарання, (дві судимості не погашені)
у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,
19.11.2014 року в період часу з 15.30 по 19.00 год. ОСОБА_4 ,знаходячись в будинку АДРЕСА_2 , який належить ОСОБА_5 , з метою власного незаконного збагачення, з корисливих спонукань, розуміючи протиправність своїх дій та суспільно небезпечних наслідків, маючи прямий умисел на таємне викрадення чужого майна, достовірно знаючи, що його ніхто не побачить, шляхом вільного доступу, дійшов до сусідньої кімнати будинку, звідки таємно викрав бензопилу марки «Starteх», вартістю 1000 грн., чим спричинив ОСОБА_5 матеріальну шкоду на вказану суму, та викраденою бензопилою ОСОБА_4 розпорядився на власний розсуд, а саме продав її своєму знайомому ОСОБА_6 за грошові кошти в сумі 500 грн., в якого в подальшому її було вилучено.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 за пред`явленим йому обвинуваченням вину визнав повністю, розкаявся у вчиненому та пояснив, що дійсно вчинив злочин з підстав, викладених в обвинувальному акті, а саме, що він 19.11.2014 року, знаходився в будинку АДРЕСА_2 , таємно викрав у ОСОБА_5 бензопилу, яку потім одразу продав знайомому ОСОБА_6 за 500 грн.
Потерпілий ОСОБА_5 до судового засідання не з`явився, просив розглянути справу у його відсутності, претензій до обвинуваченого не має, просив покарати ОСОБА_4 не суворо.
За згодою учасників процесу, згідно ст.349 ч.3 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів зібраних в ході досудового розслідування, стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, крім даних, що характеризують особу обвинуваченого, і при цьому судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, у суду немає сумніву у добровільності його позиції, а також роз`яснено, що в такому випадку обвинувачений буде позбавлений можливості оспорювати дані фактичні обставини в апеляційному порядку.
Суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 185 КК України, як умисне таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує, що він офіційно не працює, не одружений, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо.
Обставинами, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого, суд встановив щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, які б відповідно до ст. 67 КК України обтяжували покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
При цьому суд також враховує, що відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч. 2 ст. 50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобігання вчиненню нових злочинів.
Враховуючи вищевикладене, зважаючи на наявність пом`якшуючих обставин та відсутність обтяжуючих вину обвинуваченого обставин, відомостей, що характеризують особу обвинуваченого, тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, що викрадене ним майно, повернено потерпілому в ході досудового слідства, позицію державного обвинувача та потерпілого щодо можливості виправлення і перевиховання обвинуваченого, суд вважає, що ОСОБА_4 не представляє підвищену суспільну небезпеку та його виправлення і перевиховання можливе без ізоляції від суспільства, через що при призначенні покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті 185 ч.1 КК України, він може бути звільнений від відбування покарання з призначенням іспитового строку з випробуванням на підставі ст. 75 КК України та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Визначене покарання ОСОБА_4 на переконання суду відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності і захистом інтересів потерпілого.
Цивільний позов потерпілим не заявлявся.
Заходи забезпечення кримінального провадження до обвинуваченого не застосовувались, підстав для його обрання суд не вбачає.
Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд -
Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, призначивши іспитовий строк тривалістю 1 рік.
Відповідно до п.п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 :
- не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;
- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання.
- періодично з`являтись для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції.
Вирок суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Вінницької області через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя: