Справа №568/1824/13-к
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" грудня 2013 р.
м.Радивилів

Радивилівський районний суд
Рівненської області

В складі:

головуючого судді Бірука В.О.

при секретарі Чуліпі Н.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Радивилів
кримінальне провадження №0000585
внесене в ЄРДР 22.11.2013 року по
обвинуваченню ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженки с.Валігури Кременецького
району Тернопільської області,
жительки АДРЕСА_1, українки, громадянки
України, освіта середня, вдови, не
працюючої, раніше не судимої, в скоєнні
кримінального правопорушення,
передбаченого ч.1 ст.185 КК України,

за участю прокурора Самсонової
Н.О.

потерпілої ОСОБА_2

встановив:

ОСОБА_1 22.11.2013 року, близько 13 год. 00
хв. знаходилась в приміщенні
«Ощадбанку», що розташований в
м.Радивилів, по вул.І.Франка, 10
Рівненської області, а саме в
операційному залі приміщення
«Ощадбанку», де мала намір отримати
інформацію про надходження на її
рахунок дотаційних коштів.

ОСОБА_1 помітила, що на столі, який
стоїть поряд із вікном лежить жіночий
гаманець чорного кольору
виготовленний із шкірозамінника, який
належав ОСОБА_2, та в якому знаходилися
грошові кошти в сумі 1542 грн.. В
подальшому у ОСОБА_1 виник умисел на
вчинення крадіжки. Після цього,
переконавшись, що власник гаманця
поблизу відсутній, ОСОБА_1 підійшла до
столу, на якому лежав гаманець та
усвідомлюючи, що діє таємно для інших
осіб, оскільки розуміла, що сторонні
особи не спостерігають за нею та не
усвідомлюють її злочинних дій, з
корисливих спонукань, шляхом вільного
доступу викрала гаманець, який лежав на
столі.

Після вчинення кримінального
правопорушення ОСОБА_1 тримаючи
викрадений гаманець у руці, вийшла з
приміщення «Ощадбанку» на вулицю, де
відкривши гаманець виявила там грошові
кошти в сумі 1542 грн..

В подальшому ОСОБА_1 разом із
викраденими грошовими коштами та
гаманцем поїхала до місця свого
проживання в с.Копані Радивилівського
району маючи намір розпорядитися на
власний розсуд.

Відповідно до висновку експертизи №253
від 26.11.2013 року залишкова вартість
жіночого гаманця виготовленого із
шкірозамінника чорного кольору, з
врахуванняим часткової втрати його
товарних якостей по терміну
експлуатації, за умови його
неушкодженого стану станом на 22.11.2013
року могла становити - 95 грн. 45 коп..

В результаті крадіжки потерпілій
ОСОБА_2 було заподіяно матеріальну
шкоду в розмірі 1637 гривень 45 копійок.

Своїми діями обвинувачена ОСОБА_1
вчинила кримінальне правопорушення,
передбачене ч.1 ст.185 КК України, як
таємне викрадення чужого майна
(крадіжка).

29 листопада 2013 року, відповідно
до ст.471 КПК України, була укладена
угода про примирення між потерпілою
ОСОБА_2 та обвинуваченою ОСОБА_1.

Згідно зазначеної угоди,
обвинувачена ОСОБА_1 та потерпіла
ОСОБА_2 дійшли згоди щодо правової
кваліфікації дій обвинуваченої ОСОБА_1
за ч.1 ст.185 КК України, істотних для
даного кримінального провадження
обставин та покарання, яке повинна
понести ОСОБА_1 у вигляді штрафу в
розмірі 60 неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян.

В угоді зазначені наслідки
укладення та затвердження угоди про
примирення, встановлені ст.473 КПК
України та наслідки її невиконання.

Прокурор не заперечує проти
затвердження угоди про примирення.

Потерпіла ОСОБА_2 та
обвинувачена ОСОБА_1 просили
затвердити угоду.

Розглядаючи питання про
затвердження угоди про примирення між
обвинуваченою та потерпілою, суд
встановив наступне.

Обвинувачена ОСОБА_1 обґрунтовано
обвинувачується у вчиненні
кримінального правопорушення,
відповідальність за яке передбачено ч.1
ст.185 КК України, яке, згідно ст.12 КК
України, є злочином середньої тяжкості,
потерпіла та обвинувачена добровільно
уклали угоду про примирення, зміст
угоди відповідає вимогам ст.471 КПК
України та закону.

Згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України при
прийнятті рішення у підготовчому
судовому засіданні суд має право
затвердити угоду про примирення.

Відповідно п.1 ч.1 ст. 468 КПК України
між потерпілим та обвинуваченим може
бути укладена угода про примирення.

Згідно ч.3 ст.469 КПК України угода
про примирення між потерпілим та
обвинуваченим може бути укладеною у
провадженні щодо кримінальних
проступків, злочинів невеликої чи
середньої тяжкості та у кримінальному
провадженні у формі приватного
обвинувачення.

Також в судовому засіданні
встановлено і суд переконався, що
обвинувачена ОСОБА_1 цілком розуміє
свої права, визначені п.1 ч.5 ст.474 КПК
України, наслідки укладення та
затвердження даної угоди, які
передбачені п.1 ч.1 ст.473 КПК України,
характер обвинувачення, вид покарання,
те, що вона взмозі виконати умови угоди
в повному об'ємі, а також розуміє інші
заходи, які будуть застосовані
відносно неї у разі затвердження
мирової угоди.

Потерпіла ОСОБА_2 також розуміє
наслідки укладення та затвердження
даної угоди, які визначені п.2 ч.1 ст.473
КПК України.

Судом встановлено, що умови даної
угоди не суперечать вимогам ст.471 КПК
України та ст.185 ч.1 КК України, не
суперечать інтересам суспільства, не
порушують прав, свобод та інтересів
інших осіб, угода укладена на
добровільних засадах, обвинувачена
взмозі виконати взяті на себе
зобов'язання та є винуватою в скоєнні
кримінального правопорушення,
відповідальність за яке передбачена ч.1
ст.185 КК України, підстави для відмови в
затвердженні угоди, передбачені ст.474
ч.7 КПК України відсутні.

Таким чином, враховуючи
вищевикладене, суд вважає за можливе
затвердити угоду від 29.11.2013 року про
примирення між обвинуваченою ОСОБА_1 та
потерпілою ОСОБА_2 і призначити
обвинуваченій ОСОБА_1 покарання,
узгоджене сторонами.

На підставі ст.314, ст.371, ст.373, ст.374,
ст. 474, ст.475 КПК України, суд -

засудив:

Затвердити угоду про примирення,
укладену 29 листопада 2013 року між
потерпілою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5,
жителькою АДРЕСА_2 та обвинуваченою
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженкою
с.Валігури Кременецького району
Тернопільської області, жителькою
АДРЕСА_1, українкою, громадянкою
України, освіта середня, вдовою, не
працюючою, раніше не судимою.

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні
кримінального правопорушення,
передбаченого ч.1 ст.185 КК України та
призначити узгоджене сторонами
покарання у вигляді штрафу в розмірі
60 (шістдесяти) неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян.

Запобіжний захід ОСОБА_1 не обирався.

Вирок може бути оскаржений, з підстав,
передбачених ч.3 ст. 394 КПК України, до
Апеляційного суду Рівненської області
протягом 30 днів з дня його проголошення
через Радивилівський районний суд.

Суддя:
Бірук В.О.