Справа № 461/7512/13-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/114/15 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2015 року у м. Львові.

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарях судових засідань ОСОБА_5 , ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000201 від 24.01.2013р. про обвинувачення ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 191, ч. 5 ст. 191 КК України, з участю

прокурора ОСОБА_8

потерпілого ОСОБА_9

представників потерпілихадвокатів ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , представника ПАТ Укрсоцбанк - ОСОБА_12 ,

обвинуваченої ОСОБА_7

за апеляційними скаргами представника потерпілого ОСОБА_13 адвоката ОСОБА_10 , представника ПАТ Укрсоцбанк - ОСОБА_12 , потерпілого ОСОБА_9 на вирок Галицького районного суду м. Львова від 30 травня 2014 року щодо ОСОБА_7

в с т а н о в и л а:
вироком Галицького районного суду м. Львова від 30 травня 2014 року

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Львова, проживаючої: АДРЕСА_1 ,
визнано винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191, ч. 5 ст. 191 КК України та призначено покарання за:

за ч. 4 ст. 191 КК України 5 /п`ять/ років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади та займатися діяльністю пов`язаною з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на два роки;

за ч. 5 ст. 191 КК України 7 /сім/ років та 1 /один/місяць позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади та займатися діяльністю пов`язаною з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на 2 роки 6 місяців, з конфіскацією усього особистого майна.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_7 покарання 7 /сім/ років та 1 місяць позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади та займатися діяльністю пов`язаною з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на 2 роки 6 місяців, з конфіскацією усього особистого майна.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим поглинуто покарання за вироком Галицького районного суду м. Львова від 16.04.2009 року 7 /сім/ років позбавлення волі, з позбавленням права обіймати керівні посади на строк три роки, з конфіскацією майна та призначено ОСОБА_7 остаточне покарання 7 /сім/років та 1 /один/місяць позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади та займатися діяльністю пов`язаною з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на три роки, з конфіскацією усього особистого майна.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України ОСОБА_7 зараховано в строк покарання відбуте покарання за вироком Галицького районного суду м. Львова від 16.04.2009 року у вигляді 4 /чотирьох/ років 9 місяців 29 днів / постанова Галицького районного суду м. Львова від 07.06.2011р./.

На підставі ст. 2 Закону України Про амністію у 2014 році ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання у виді позбавлення волі.

Запобіжний захід засудженій ОСОБА_7 тримання під вартою скасовано. Звільнено ОСОБА_7 з-під варти із залу суду.

Вирішено питання з речовими доказами.

Цивільні позови задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ Укрсоцбанк завдану матеріальну шкоду на користь потерпілих: ОСОБА_13 143,874,00 грн.; ОСОБА_14 31 972,00 грн.; ОСОБА_9 71 937,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави 290,60 грн. витрат за проведення експертних досліджень.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_7 , працюючи з 25.04.2005 року, у відповідності до наказу №122-П, на посаді начальника Галицького відділення ЛОФ АКБ Укрсоцбанк, займаючи посаду, пов`язану з виконанням адміністративно - господарських та організаційно-розпорядчих функцій, будучи службовою та матеріально-відповідальною особою, з корисливих мотивів, з метою збагачення, зловживаючи службовим становищем та діючи всупереч інтересам служби, вчиняла привласнення чужого майна за ознакою повторності, чим спричинила істотну шкоду охоронюваним законом правам та інтересам окремих громадян та інтересам юридичної особи, що спричинило тяжкі наслідки привласнення чужого майна в особливо великих розмірах.

Так, 23.08.2005 року ОСОБА_7 , працюючи на посаді начальника Галицького відділення ЛОФ АКБ Укрсоцбанк, займаючи посаду, пов`язану з виконанням адміністративно-господарських та організаційно-розпорядчих функцій, будучи службовою та матеріально-відповідальною особою, в приміщенні Галицького відділення ЛОФ АКБ Укрсоцбанк, що знаходиться у м. Львові на вул. Січових Стрільців, 3, отримала від потерпілого ОСОБА_13 грошові кошти в сумі 12500,00 доларів США, від потерпілого ОСОБА_14 грошові кошти в сумі 4000,00 доларів США для забезпечення відкриття депозитного рахунку на ім`я ОСОБА_14 та ОСОБА_13 , та внесення зазначених коштів на ці рахунки, однак ввірені кошти обвинувачена ОСОБА_7 привласнила, та витратила на власні потреби, чим спричинила ОСОБА_13 матеріальні збитки на суму 12500,00 доларів США, що згідно довідки НБУ від 18.05.2013 року становить 63 125,00 грн., та ОСОБА_14 на суму 4000, 00 доларів США, що згідно довідки НБУ від 18.05.2013 року становить 20200, 00 грн., що загалом становить 83325,00 грн., таким чином, вчинила злочин, передбачений ч. 5 ст. 191 КК України.

Крім того, ОСОБА_7 , працюючи на посаді начальника Галицького відділення ЛОФ АКБ Укрсоцбанк, займаючи посаду, пов`язану з виконанням адміністративно-господарських та організаційно-розпорядчих функцій, будучи службовою та матеріально-відповідальною особою, з корисливих мотивів, з метою збагачення, діючи всупереч інтересам служби, вчинила привласнення, розтрату та заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем. 01.09.2005 року у приміщенні 5-ї міської лікарні м. Львова, що на вул. Г. Чупринки, 43, отримала від потерпілого ОСОБА_13 грошові кошти в сумі 5500,00 доларів США, від потерпілого ОСОБА_9 грошові кошти в сумі 9000,00 доларів США для забезпечення відкриття депозитного рахунку на ім`я ОСОБА_13 та ОСОБА_9 , і внесення зазначених коштів на ці рахунки, однак ввірені кошти ОСОБА_7 привласнила та витратила на власні потреби, чим спричинила потерпілому ОСОБА_13 матеріальних збитків на суму 5500, 00 доларів США, що згідно довідки НБУ від 18.05.2013 року становить 27775,00 грн., та потерпілому ОСОБА_9 на суму 9000,00 доларів CШA, що згідно довідки НБУ від 18.05.2013 року становить 45450,00 грн., що загалом становить 73225,00 гривень, таким чином, вчинила злочин, передбачений ч. 4 ст. 191 КК України.

Вирок суду оскаржили представник потерпілого ОСОБА_13 адвокат ОСОБА_10 , представник ПАТ Укрсоцбанк - ОСОБА_12 та потерпілий ОСОБА_9 .

В апеляційній скарзі представник потерпілого ОСОБА_13 адвокат ОСОБА_10 просить вирок Галицького районного суду м. Львова від 30 травня 2014 року в частині вирішення цивільного позову змінити. Стягнути з ПАТ Укрсоцбанк на користь ОСОБА_13 201 097, 80 грн. матеріальної шкоди та 30 000 грн. моральної шкоди. В доводах покликається на те, що матеріальна шкода, стягнена з ПАТ Укрсоцбанк в розмірі 143874 грн. відповідає курсу валют станом на 19.07.2013р., однак судом не враховано доповнення до позовної заяви, оскільки на день подання такої 27.03.2014р. офіційний курс гривні щодо 100 доларів США становив 1067, 21 грн. Не мотивовано судом і відмову у стягненні витрат за надання юридичної допомоги ОСОБА_13 у розмірі 9 000 грн., зважаючи на наявність у матеріалах справи платіжних доручень № Р24А755262 від 24.03.2014р. та № Р24А002272 від 17.03.2014р. Безпідставно, на думку захисту, відмовлено у стягненні моральної шкоди.

В апеляції представник ПАТ Укрсоцбанк - ОСОБА_12 просить скасувати вирок суду в частині задоволення цивільного позову щодо стягнення з ПАТ Укрсоцбанк матеріальної шкоди на користь потерпілих: ОСОБА_13 143874,00 грн.; ОСОБА_14 31 972,00 грн.; ОСОБА_9 71 937,00 грн. Вважає вирок незаконним і необґрунтованим, оскільки в ньому не в повній мірі та неправильно встановлені обставини, які мають значення для справи, що призвело до порушення, незастосування та неправильного застосування норм матеріального права. Зокрема, на думку апелянта, в процесі судового розгляду не доведено, що ОСОБА_7 правомірно отримала кошти від потерпілих, а саме судом в повній мірі не досліджено посадові обов`язки ОСОБА_7 , до яких не входило безпосереднє отримання коштів від клієнтів Банку та внесення їх в касу Банку. Крім того, судом неправомірно зроблено висновок про те, що Банк, як роботодавець, повинен нести відповідальність за неправомірні дії свого працівника ОСОБА_7 , яка на час вчинення своїх незаконних дій не виконувала своїх посадових обов`язків, оскільки була відсутня на роботі, а саме перебувала на лікарняному з 01.09.2005р., що стверджується табельним листком реєстрації робочого часу за вересень 2005р. та наказом Львівської обласної філії від 29.08.2005р. про відсторонення від роботи з 29.05.2005р. Підсумовуючи, зазначає, що Банк не може відповідати за шкоду, завдану будь-яким його працівником не при виконанні його безпосередніх службових обов`язків.

Крім того, частково задовольняючи цивільні позови потерпілих, судом не отримано банківську довідку про курс валют згідно НБУ на день оголошення вироку суду.

В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_9 просить вирок Галицького районного суду м. Львова від 30 травня 2014 року в частині цивільного позову змінити. Стягнути з ПАТ Укрсоцбанк на його користь 96048, 90 грн. матеріальної шкоди та 20 000 грн. моральної шкоди. На обґрунтування заявленої в апеляції позиції покликається на те, що матеріальна шкода, стягнена з ПАТ Укрсоцбанк в розмірі 71937 грн. відповідає курсу валют станом на 19.07.2013р., однак судом не взято до уваги доповнення до позовної заяви, оскільки на день подання такої 27.03.2014р. офіційний курс гривні щодо 100 доларів США становив 1067, 21 грн. Покликаючись на положення п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995р. року Про судову практику в справах про відшкодування моральної /немайнової/ шкоди, вважає безпідставною відмову суду у стягненні моральної шкоди.

При апеляційному розгляді справи:

представник потерпілого ОСОБА_13 адвокат ОСОБА_10 , представник ПАТ Укрсоцбанк - ОСОБА_12 , потерпілий ОСОБА_9 , його представник підтримали заявлену в апеляційній скарзі позицію;

прокурор частково підтримав заявлену в апеляційній скарзі позицію позивачів, заперечив апеляційну скаргу представника ПАТ Укрсоцбанк;

обвинувачена залишила вирішення апеляцій на розгляд суду.

Заслухавши доповідь судді, позиції учасників судового провадження, обговоривши наведені в апеляційних скаргах доводи та дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що такі слід задоволити частково.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувачена ОСОБА_7 у судовому засіданні повністю визнала себе винною, дала показання по суті пред`явленого їй обвинувачення, у зв`язку з чим, на підставі ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів, відносно фактичних обставин справи, так як вони учасниками судового розгляду не оспорювалися.

Оскільки фактичні обставини вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, доведеність вини останнього і кваліфікація злочинних дій в апеляційних скаргах не оспорюються у відповідності до вимог ст. 404 КПК України, вирок в цій частині, апеляційним судом не перевіряється.

У контексті перевірки доводів апеляційних скарг представника потерпілого ОСОБА_13 адвоката ОСОБА_10 , представника ПАТ Укрсоцбанк - ОСОБА_12 та потерпілого ОСОБА_9 щодо вирішення цивільних позовів, колегія суддів звертає увагу на наступне.

Задовольняючи частково цивільний позов, суд першої інстанції виходив з того, що на момент отримання від потерпілих грошових коштів, обвинувачена ОСОБА_7 працювала на посаді начальника Галицького відділення ЛОФ АКБ Укрсоцбанк, виконувала адміністративно-господарські та організаційно-розпорядчі функції, будучи службовою та матеріально-відповідальною особою, зловживаючи службовим становищем та діючи всупереч інтересам служби, вчинила привласнення чужого майна, відтак, зважаючи на наведене, обов`язок по відшкодуванню завданої потерпілим матеріальної шкоди суд поклав на ПАТ Укрсоцбанк, з яким ОСОБА_7 перебувала у трудових відносинах і завдала шкоду потерпілим під час виконання своїх трудових обов`язків.

Як вбачається з матеріалів справи, обвинувачена ОСОБА_7 , привласнила кошти потерпілих без відома банку, останні не вносили кошти в касу банку, виписки про підтвердження письмової форми договору вони не отримали.

Відповідно до положень ст. 1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності /банківськими правилами/ та звичаями ділового обороту. У частині другій даної статті вказано на те, що у разі недодержання письмової форми договору банківського вкладу цей договір є нікчемним.

Недотримання порядку та форми укладення договору свідчить про відсутність договірних відносин з банком.

Також з матеріалів справи вбачається, що відповідач - ПАТ Укрсоцбанк не повідомлявся про розгляд справи/т.7, а.с.2/, хоча інші учасники були належним чином повідомлені.

В зв`язку з цим були порушені його права, ПАТ Укрсоцбанк було позбавлено можливості відповідно до вимог КПК України прийняти участь у справі, що являється істотним порушенням закону.

Таким чином вирок суду в частині вирішення цивільних позовів та стягнення з ПАТ Укрсоцбанк матеріальної шкоди на користь потерпілих підлягає скасуванню з направленням на новий судовий розгляд в суд першої інстанції для розгляду позовів в порядку цивільного судочинства, під час якого слід перевірити викладені в апеляційних скаргах доводи, дати їм оцінку, і в залежності від встановленого постановити законне і обґрунтоване рішення.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 408, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :
апеляційні скарги потерпілого ОСОБА_9 , представників потерпілого ОСОБА_13 адвоката ОСОБА_10 , ПАТ Укрсоцбанк - ОСОБА_12 задоволити частково.

Вирок Галицького районного суду м. Львова від 30 травня 2014 року щодо ОСОБА_7 в частині цивільних позовів потерпілих ОСОБА_14 , ОСОБА_9 , ОСОБА_13 скасувати.

Дану справу в частині вирішення цивільних позовів потерпілих ОСОБА_14 , ОСОБА_9 , ОСОБА_13 направити на новий розгляд в Галицький районний суд м. Львова в порядку цивільного судочинства.

В решті вирок суду залишити без зміни.

Ухвала набирає чинності з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку в колегію суддів Судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:
Судді: