АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-кп/796/454/2015 Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Категорія ст. 286, ч.2 КК Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 квітня 2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

При секретареві ОСОБА_5 ,

За участю прокурора ОСОБА_6 , потерпілої ОСОБА_7 , її представника адвоката ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_9 , його захисника адвоката ОСОБА_10 ,

розглянувши матеріали кримінального провадження № 0001028 за апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Оболонського районного суду міста Києва від 24 грудня 2014 року, яким

ОСОБА_12 , народжений ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Києві, українець, громадянин України, одружений, на утриманні має малолітнього сина, ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований у АДРЕСА_1 , фактично мешкає по АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , раніше не судимий,

засуджений за ч.2 ст. 286 КК України до позбавлення волі строком на шість років шість місяців з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки.

Вироком також задоволено цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 та присуджено на її користь стягнути з Національної акціонерної страхової компанії «Оранта» чотирнадцять тисяч шістсот шістнадцять гривень на відшкодування матеріальної шкоди, чотирнадцять тисяч шістсот шістнадцять гривень на відшкодування моральної шкоди; з ОСОБА_9 вісімнадцять тисяч вісімсот сімдесят вісім гривень 27 коп. матеріальної шкоди та сто вісімдесят п`ять тисяч 384 гривні моральної шкоди, а також вирішено долю речових доказів і стягнуто з ОСОБА_9 на користь держави процесуальні витрати в сумі дві тисячі 90 гривень 66 коп., що полягають з витрат на проведення експертиз.

Розглянувши апеляційну скаргу та матеріали кримінального провадження,судова колегія, -

в с т а н о в и л а :
ОСОБА_9 визнаний винуватим у порушенні п. 1.5; п.п. «б» п. 2.3; п.п. «а» п.2.9; п. 12.9; п.п. «б» п. 13.1; п. 18.4 Правил Дорожнього руху України, яке, як встановлено вироком, він вчинив керуючи в стані наркотичного сп`яніння автомобілем «Тойота Ауріс» д.н. НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_13 , приблизно о 1810 годині 17 липня 2014 року при русі по вул. Богатирській у місті Києві, що призвело до його зіткнення з автомобілем «Ніссан Альмера» і подальшим наїздом на пішохода ОСОБА_14 , від чого остання загинула від отриманих тяжких тілесних ушкоджень на місці події.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_11 в інтересах ОСОБА_9 , не піддає сумнівам правильність висновків суду першої інстанції щодо фактичних обставин справи та юридичної кваліфікації скоєного його підзахисним за ч.2 ст. 286 КК України.

Водночас, вказуючи на помилковість рішення суду першої інстанції щодо відсутності обставин, які пом`якшують покарання винуватця, а зокрема, посилаючись на щире каяття, визнання та усвідомлення своєї провини його підзахисним, бажання відшкодувати заподіяну шкоду; вказуючи, що, на його переконання, судовою практикою в аналогічних випадках загально визнано достатність основного покарання у виді позбавлення волі строком на три роки зі звільненням від його відбування з випробуванням; зауважуючи необережний характер вчиненого кримінального правопорушення; акцентуючи також увагу на сімейному становищі, а саме, наявність на утриманні підзахисного непрацюючої дружини та малолітнього сина, захисник просить оскаржений ним вирок змінити, пом`якшивши засудженому основне покарання у виді позбавлення волі на мінімальний строк, тобто на три роки, а додаткове на максимальний строк, передбачений санкцією ч.2 ст. 286 КК України, тобто на три роки.

Заслухавши доповідь судді, виступи захисника адвоката та обвинуваченого на підтримку апеляційної скарги, а прокурора проти її задоволення, провівши судові дебати, надавши останнє слово обвинуваченому, перевіривши та обговоривши доводи сторін в сукупності з матеріалами кримінального провадження, письмовими запереченнями потерпілої сторони на апеляційну скаргу та додатково наданими відомостями, судова колегія визнає наступне.

Висновки суду першої інстанції щодо вчинення ОСОБА_9 за описаних у вироку обставин кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та правильність юридичної кваліфікації скоєного ним, в апеляційному засіданні ніким сумніву не піддаються, а тому, розглядаючи справу в межах апеляційних вимог, ці висновки колегія суддів не аналізує і не оцінює.

Що ж стосується виду та розміру основного покарання, справедливість якого оскаржена апелянтом, а також можливості звільнення винуватця від його відбування з випробуванням, то при вирішенні цих питань суд, і це прямо вказано у вироку, обміркував питання щодо обставин, які пом`якшують покарання і визнав їх відсутність, посилаючись на визнання винуватцем своєї провини не по всім пунктам обвинувачення, а як обставину, що його обтяжує, обґрунтовано визнав вчинення кримінального правопорушення в стані наркотичного сп`яніння.

Взяв до уваги суд також ставлення ОСОБА_9 до вчиненого ним, притягнення його до відповідальності вперше, позитивні характеристики та те, що він не перебуває на спеціальному обліку у лікарів-психіатрів та має на утриманні малолітню дитину. Водночас, врахував суд також тяжкість наслідків, що настали від вчиненого злочину, який відноситься до категорії тяжких, хоча і вчинений з необережності.

Саме цими обставинами суд переконливо обґрунтував і вмотивував свої висновки про необхідність призначення ОСОБА_9 основного покарання, хоча й не в максимальному розмірі, передбаченому санкцією ч.2 ст. 286 КК України, але у виді реального позбавлення волі та додаткового на максимальний термін позбавлення права управління транспортними засобами, передбачений цією правовою нормою.

Всупереч міркуванням апелянта, у цьому конкретному випадку, зокрема з урахуванням тяжкості наслідків, що настали від скоєного смерть потерпілої, а також наявності обставини, що обтяжує покарання вчинення кримінального правопорушення в стані наркотичного сп`яніння, а також маючи на увазі те, що ОСОБА_9 допустив значну кількість грубих порушень правил дорожнього руху, це покарання не може бути визнане явно несправедливим внаслідок надмірної суворості, навіть з урахуванням наведених апелянтом доводів, оскільки тяжкості скоєного, відомостям про особу винуватця та загальновизнаній судові практиці, всупереч міркуванням апелянта, воно в цілому відповідає.

Отже апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, судова колегія, -

п о с т а н о в и л а :
Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Оболонського районного суду міста Києва від 24 грудня 2014 року відносно ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вказаний вирок суду першої інстанції, - без змін.

Ухвала набирає чинності відразу після її проголошення, вона може бути оскаржена касаційним порядком до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців від дня проголошення, а засудженим, оскільки він утримується під вартою, - в той же строк від дня отримання копії цієї ухвали.

Судді:

[1]