Лебединський районний суд Сумської області
Справа № 1-31/12
Номер провадження 1/1810/31/2012
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2012 року Лебединський районний суд Сумської області

в складі: головуючого Стеценка В. А.

з участю секретаря Кальченко О. В.,

з участю прокурора Оснача О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Лебедині справу про обвинувачення

ОСОБА_1, 20.05.78 року

народження, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_1,

жителя ІНФОРМАЦІЯ_2

Новокузнечна 23, громадянина України, українця,

освіта повна загальна середня, розлученого, має сина

ОСОБА_2 13.09.2004 року

народження, не працюючого, раніше не судимого:

по ч. 1 ст. 286 КК України;

В С Т А Н О В И В:

Підсудний ОСОБА_1 о 19 год. 30 хв. 26 грудня 2011 року, керуючи технічно справним автомобілем марки ВАЗ 21013, державний номер НОМЕР_1, та рухаючись по автодорозі «Ромни - Лебедин - Тростянець - Мизинівка» разом з 4 пасажирами, в районі 83 км. + 500 м. вказаної дороги зневажив безпекою дорожнього руху, не вибрав безпечної швидкості для руху по слизькому покритті, що призвело до заносу автомобіля, його виїзду за межі проїзної частини дороги і наїзду на дерево, внаслідок чого пасажиру ОСОБА_3 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді закритої травми грудної клітки, перелому 6, 7, 8 ребер справа, підшкірної емфіземи, які згідно висновку судової медичної експертизи від 25.01.2012 року № 13 кваліфікуються як середньої тяжкості тілесні ушкодження а пасажиру ОСОБА_4 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді відкритої щелепно - лицевої травми, уламкового перелому 5, 4, 3, 2, 1, нижніх зубів з обох сторін, рваної рани обличчя, забою грудного відділу хребта, які згідно висновку судової медичної експертизи від 25.01.2012 року № 14 теж кваліфікуються як середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Згідно висновку судової автотехнічної експертизи № 214 від 20.01.2012 року в даній дорожній ситуації підсудний, рухаючись в темний час доби по слизькому асфальтобетонному покриттю, повинен був обрати таку швидкість руху, при якій він мав би змогу постійно контролювати рух керованого автомобіля та безпечно керувати ним, тобто діяти у відповідності до вимог п.12.1 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року, яким передбачено:

12.1. Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен

урахувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться і стан

транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

В даній дорожній ситуації для ОСОБА_1 технічна можливість запобігти дорожно-транспортній пригоді вирішувалась шляхом виконання ним вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху України.

В діях ОСОБА_1 вбачається невідповідності вимогам п. 12.1 Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв'язку з подією ДТП та наслідками, які настали.

Допитаний в судовому засіданні підсудний ОСОБА_1 свою вину у вчиненні злочину визнав повністю і пояснив, що о 19 год. 30 хв. 26 грудня 2011 року, керуючи власним автомобілем ВАЗ 21013, державний номер НОМЕР_1, в якому перебували 4 пасажира він рухався по автодорозі «Ромни - Лебедин - Тростянець - Мизинівка»і проїжджаючи лісовим масивом неподалік від м. Лебедина не вжив необхідних заходів безпеки дорожнього руху, не вибрав безпечної швидкості, що призвело до заносу автомобіля, його виїзду за межі проїзної частини дороги і наїзду на дерево, внаслідок чого пасажиру ОСОБА_3 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді травми грудної клітки, а пасажиру ОСОБА_4 - тілесні ушкодження у вигляді травми обличчя та грудного відділу хребта.

Допитані в судовому засіданні потерпілі ОСОБА_3 та ОСОБА_4, кожен окремо підтвердили покази підсудного і пояснили суду, що ввечері 26 грудня 2011 року, їхали автомобілем ВАЗ 21013 під управління підсудного з с. Червлене до м. Лебедина і коли проїздили лісовий масив автомобіль занесло, він виїхав за межі проїзної частини дороги і наїхав на дерево, внаслідок чого пасажиру ОСОБА_3 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді травми грудної клітки, а пасажиру ОСОБА_4 - тілесні ушкодження у вигляді травми обличчя та грудного відділу хребта.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6, кожен окремо також підтвердили покази підсудного і показали, що 26 грудня 2011 року на автомобілі ВАЗ 21013 під управління підсудного відвідали с. Червлене Лебединського району і коли ввечері повертались до м. Лебедина та проїздили лісовим масивом їх автомобіль занесло, він виїхав за межі проїзної частини дороги і наїхав на дерево, внаслідок чого пасажиру ОСОБА_3 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді травми грудей, а пасажиру ОСОБА_4 - тілесні ушкодження у вигляді травми обличчя та тіла.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 показав, що 26 грудня 2011 року виїздив на місце ДТП і бачив, що автомобіль підсудного знаходився на проїжджій частині дороги, а уламки знаходилися біля дерев.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 показала суду, що вдень 26.12.11 року вона перебувала в с. Червлене, де її відвідали знайомі ОСОБА_4, ОСОБА_3, які прихали на автомобілі підсудного.

З протоколу, схеми, фототаблиць, (а.с.10-29), досліджених в судовому засіданні, вбачається, що 26.12.2011 року працівниками ДАІ було зафіксовано сліди дорожньо-транспортної пригоди в районі 83 км. + 500 м. автодороги «Ромни - Лебедин - Тростянець - Мизинівка».

З протоколів, фототаблиць (а.с.30, 43-48), досліджених в судовому засіданні, вбачається, що внаслідок виїзду автомобіля НОМЕР_2 за межі проїзної частини з подальшим наїздом на дерево він отримав ушкодження у вигляді деформації правого переднього крила, переднього лівого крила, бокової лівої дверки, переднього капоту, облицівки, радіатора, бампера, даху, заднього лівого крила, керма. В ньому було розбите лобове скло, заднє скло, скло лівих дверок, відірване переднє праве колесо.

З акту, довідки, висновку судової медичної експертизи (а.с. 31-32, 99), досліджених в судовому засіданні, вбачається, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_4 отримала ушкодження у вигляді відкритої щелепно-лицьової травми, уламкового перелому зубів нижніх 5,4,3,2,1 з обох сторін, рваної рани обличчя великих розмірів, забою грудного відділу хребта, які кваліфікуються як середньої тяжкості тілесні ушкодження.

З акту, довідки, висновку судової медичної експертизи (а.с. 33-34, 103), досліджених в судовому засіданні, вбачається, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_3 отримав ушкодження у вигляді закритої травми грудної клітки, перелому 6,7,8 ребра справа, підшкірної емфіземи, які кваліфікуються як середньої тяжкості тілесні ушкодження.

З висновку судової автотехнічної експертизи, фототаблиць (а.с.80-86), досліджених в судовому засіданні, вбачається, що на момент огляду експертом рульове управління, робоча гальмівна система та ходова система транспортного засобу ВАЗ 21013, д/н Ж1168СУ знаходилися у технічно не справному та у непрацездатному стані, несправності носять не експлуатаційний характер а виникли під час дорожньо-транспортної пригоди.

На правому передньому колесі мається розрив гуми і деформація диску, які теж носять не експлуатаційний характер.

З висновку судової автотехнічної експертизи (а.с.92-95), дослідженого в судовому засіданні, вбачається, що у даній дорожній ситуації підсудний, рухаючись в темний час доби по слизькому асфальтобетонному покриттю, повинен був обрати таку швидкість руху, при якій він мав би змогу постійно контролювати рух керованого автомобіля та безпечно керувати ним, тобто діяти у відповідності до вимог п.12.1 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року.

В даній дорожній ситуації технічна можливість для ОСОБА_1 запобігти дорожно-транспортній пригоді вирішувалась шляхом виконання ним вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху України.

В його діях вбачається невідповідності вимогам п. 12.1 Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв'язку з подією ДТП та наслідками, які настали.

З показів підсудного (а.с. 116-117), даних працівникам міліції вбачається що під час досудового слідства він теж визнавав свою вину у вчиненні злочину і його покази не відрізнялися від показів, даних в судовому засіданні.

Проаналізувавши зібрані по справі докази, суд вважає, що вина підсудного

ОСОБА_1 у вчиненні злочину доведена та знайшла своє підтвердження в судовому

засіданні.

Так, факт вчинення ним злочину стверджується показами потерпілих ОСОБА_3 і ОСОБА_4 та свідків ОСОБА_5 і ОСОБА_6, з яких вбачається, що ввечері 26.12.2006 року вони на автомобілі ВАЗ 21013 під управління підсудного повертались з с. Червлене Лебединського району до м. Лебедина, їх автомобіль занесло, він виїхав за межі проїзної частини дороги і наїхав на дерево, внаслідок чого пасажиру ОСОБА_3 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді травми грудної клітки, а пасажиру ОСОБА_4 - тілесні ушкодження у вигляді травми обличчя та грудного відділу хребта.

Також вчинення ним злочину підтверджується показами свідка ОСОБА_8, з яких вбачається, що вдень 26.12.11 року вона перебувала в с. Червлене, де її відвідали знайомі, які прихали на автомобілі підсудного та свідка ОСОБА_9, з яких вбачається, що ввечері 29.12.2011 року автомобіль підсудного був пошкоджений внаслідок ДТП.

Крім того, вина підсудного його власними показами, даними як під час досудового

слідства так і в судовому засіданні, які носять стабільний характер.

При цьому суд враховує і те, що вказані покази підсудного, потерпілих та свідків об»єктивно підтверджуються протоколами огляду місця пригоди і транспортного засобу, висновками судових автотехнічної і медичної експертиз.

Тому, оцінивши зібрані докази в їх сукупності суд вважає вину підсудного ОСОБА_1 у порушенні правил безпеки дорожнього руху повністю доведеною в межах пред»явленого йому обвинувачення.

Дії підсудного ОСОБА_1 суд вважає необхідним кваліфікувати по ч. 1 ст. 286

КК України, поскільки він вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

При обранні міри покарання підсудному ОСОБА_1 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, те що він вчинений особою, яка не притягувалася до кримінальної відповідальності, що збитки завдані злочином потерпілим відшкодовані, підсудний повністю визнав свою вину, щиро розкаявся у вчиненому злочині, його сімейний і матеріальний стан, стан його здоровя та позитивну характеристику.

Крім того суд враховує і те, що підсудний не має постійного місця роботи і кошти для утримання сім»ї одержує шляхом використання власного автомобіля, а тому вважає необхідним не застосовувати до підсудного додаткову міру покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Речові докази:

-автомобіль ВАЗ 21013, д/н Ж1168СА, який знаходиться на зберіганні ОСОБА_1 на думку суду необхідно вважати повернутим власнику.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 323, 324 КПК України;

П Р И Г О В О Р И В:

ОСОБА_1 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України і призначити йому покарання по цьому закону у виді штрафу розміром 3 400 (три тисячі чотириста) грн. без позбавленням права керувати транспортними засобами.

Міру запобіжного заходу щодо засудженого ОСОБА_1 залишити підписку про невиїзд до вступу вироку в законну силу.

Речові докази:

- автомобіль ВАЗ 21013, д/н Ж1168СА, який знаходиться на зберіганні ОСОБА_1 вважати повернутим власнику.

На вирок суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Сумської області

протягом 15 діб з моменту його проголошення через Лебединський районний суд Сумської області.

Суддя:

ОСОБА_10