Справа № 495/1795/15-к

ВИРОК
25.03.2015 м. Білгород-Дністровський
Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:
головуючої одноособово судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Білгород-Дністровський кримінальне провадження за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Ізмаїл, Одеської області, українки, громадянки України, не заміжньої, на утриманні неповнолітніх дітей не має, раніше не судимої, працює за наймом, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 185 ч.1, ст. 185 ч.2, ст. 357 ч.3 КК України,-
сторони кримінального провадження:
старший прокурор Білгород-Дністровської міжрайонної прокуратури Одеської області ОСОБА_4
обвинувачена ОСОБА_3
11 січня 2015 року приблизно о 15.00 годині обвинувачена ОСОБА_3 , знаходячись у квартирі АДРЕСА_2 , із сумки, яка знаходилася у коридорі, таємно викрала банківську картку банку «Приват Банку», що належить потерпілій ОСОБА_6 , на якій знаходилися грошові кошти. Далі, 11 січня 2015 року приблизно о 18.00 годині, продовжуючи свій злочинний намір направлений на таємне заволодіння грошовими коштами, обвинувачена ОСОБА_3 , підійшла до банкомату «Приват Банку», розташованого у магазині «Монарх», по вул. Приморській, 14-а, м. Білгород-Дністровський, Одеської області, де з вищезазначеного банкомату, у один прийом, скориставшись раніше викраденою банківською карткою «Приват Банку», заволоділа грошовими коштами в сумі 212 гривень, які належать потерпілій ОСОБА_5 . Після чого з викраденими грошовими коштами з місця вчинення кримінального правопорушення зникла, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим заподіяла потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на суму 212 гривень.
Далі, 14 січня 2015 року приблизно о 17.00 годині обвинувачена ОСОБА_3 з метою заволодіння грошовими коштами, підійшла до банкомату "ПриватБанк», розташованого у магазині «Монарх», по вул. Приморській, 14 а, м. Білгород-Дністровський, Одеської області, де з вищезазначеного банкомату у один прийом, скориставшись раніше викраденою банківською карткою «Приват Банку», таємно викрала грошові кошти у сумі 2080 гривень, які належать потерпілій ОСОБА_7 . Після чого з викраденими грошовими коштами з місця вчинення кримінального правопорушення зникла, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим заподіяла потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на суму 2080 гривень.
Обвинувачена ОСОБА_3 винною визнала себе у повному обсязі, щиро розкаялась у скоєному, активно сприяла розкриттю кримінального правопорушення.
Суд, з`ясувавши думку сторін кримінального провадження, роз`яснив вимоги ч.3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України і наслідки обмеження обсягу доказів, визнає недоцільним дослідження інших доказів, крім допиту обвинуваченої ОСОБА_3 відносно фактичних обставин кримінального правопорушення, оскільки вони ніким не оспорюються; допитом потерпілої ОСОБА_5 та дослідженням доказів, які характеризують особистість обвинуваченої.
Обвинувачена ОСОБА_3 погодилась з тим, щоб судовий розгляд обмежився її допитом, допитом потерпілої ОСОБА_5 та дослідженням доказів, які характеризують особистість обвинуваченої. Їй було роз`яснено, що в даному випадку вона позбавляється права оспорювати в апеляційному порядку фактичні обставини кримінального правопорушення.
Не оспорюючи фактичні обставини кримінального правопорушення у судовому засіданні, обвинувачена ОСОБА_3 пояснила наступне. Потерпіла ОСОБА_5 тимчасово проживала у неї на квартирі за адресою: АДРЕСА_1 . 11 січня 2015 року о другій половині дня вона, знаходячись у зазначеній квартирі із сумки, яка знаходилась у коридорі, викрала банківську картку «ПриватБанку», що належала потерпілій ОСОБА_6 . В цей же день ввечері вона підійшла до банкомату «Приват Банку» в магазині «Монарх» (вул. Приморська, 14-а, м. Білгород-Дністровський), де у один прийом зняла грошові кошти в сумі 212 гривень, які належать потерпілій ОСОБА_5 . Після чого вона витратила грошові кошти у сумі 212 грн. на власний розсуд. Крім того, 14 січня 2015 року ввечері вона знову підійшла до банкомату "Приват Банк», розташованого у магазині «Монарх», де з вищезазначеного банкомату у один прийом, скориставшись викраденою банківською карткою «Приват Банку» потерпілої ОСОБА_5 , викрала грошові кошти у сумі 2080 гривень, які належатли потерпілій ОСОБА_7 . Після чого вона вийшла з приміщення магазину та витратила зазначену суму. На даний час вона частково відшкодувала завданий збиток потерпілій ОСОБА_5 у сумі 1500 грн. та зобов`язується відшкодувати додатково матеріальну шкоду у сумі 700 грн. У скоєному щиро розкаялась, просила її суворо не карати.
У судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 пояснила, що в період з 02.01.2015 року по 17.01.2015 року вона тимчасово проживала за адресою: АДРЕСА_1 у квартирі обвинуваченої. 11.01.2015 року її сумка знаходилась в квартирі. Вона нікому не дозволяла брати її банківську картку. Після того, як вона дізналась про неодноразове зняття з банківської картки грошових коштів, то вона одразу звернулась до співробітників «Приват Банку», де впізнала на відеозапису обвинувачену, яка з її банківської картки знімала гроші. На даний час обвинуваченою їй частково відшкодована завдана матеріальна шкода. Просила задовольнити цивільний позов та стягнути з обвинуваченої на її користь залишок матеріальної шкоди у сумі 700 грн. Просила призначити покарання обвинуваченій на розсуд суду.
Оцінюючи докази у сукупності, суд визнає винною обвинувачену ОСОБА_3 у інкримінованих кримінальних правопорушеннях та кваліфікує її дії:
· за ст. 185 ч.1 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка);
· за ст. 185 ч.2 КК України таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно;
· за ст. 357 ч.3 КК України незаконне заволодіння іншим важливим особистим документом.
Відповідно до ст. 66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченій ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття, часткове відшкодування завданого збитку.
Відповідно до ст. 67 КК України до обставини, які обтяжують покарання обвинуваченій ОСОБА_3 , судом не встановлено.
При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_3 суд враховує суспільну небезпеку і характер вчиненого нею кримінального правопорушення, тяжкість скоєного, позитивну характеристику за місцем проживання, не заміжня, на утриманні неповнолітніх дітей не має, працює за наймом, раніше до кримінальної відповідальності не притягувалась, вчинила кримінальні правопорушення, які згідно зі ст. 12 КК України відносяться до категорії середньої та невеликої тяжкості, щиро розкаялась у скоєному, на стадії досудового розслідування і в судовому засіданні давала правдиві показання, потерпіла просила суд призначити покарання на розсуд суду, частково відшкодувала завданий збиток потерпілій ОСОБА_5 та зобов`язалась додатково відшкодувати матеріальний збиток у сумі 700 грн. (а.с. 31, 33-35).
Враховуючи пом`якшуючі та відсутність обтяжуючих обставин те, що обвинувачена ОСОБА_3 щиро розкаялась у скоєному, працює за наймом, за місцем мешкання позитивно характеризується, раніше до кримінальної відповідальності не притягувалась, суд вважає недоцільним відбування покарання у вигляді обмеження волі та приходить до переконання про можливість її звільнення від відбування покарання з випробуванням у відповідності до ст. ст. 75, 76 КК України.
Відповідно до ст. 76 КК України покласти на обвинувачену ОСОБА_3 наступні обов`язки:
· не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 задовольнити, стягнути з обвинуваченої ОСОБА_3 на користь потерпілої матеріальну шкоду у сумі 700 грн. у зв`язку із доведеністю позовних вимог потерпілою (а.с. 18).
Судові витрати, речові докази по даному кримінальному провадженню відсутні.
Керуючись ст. ст. 100, 370, 374, 392, 395 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винною у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 185 ч.1, ст. 185 ч.2, ст. 357 ч.3 КК України і на підставі санкцій даних статей призначити покарання:
· за ст. 185 ч.1 КК України у виді штрафу у розмірі 850 грн.;
· за ст. 185 ч.2 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі;
· за ст. 357 ч.3 КК України у виді штрафу у розмірі 510 грн.
Відповідно до ст. 70 ч.1 КК України визначити покарання обвинуваченій ОСОБА_3 шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим і остаточно призначити їй покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.
Відповідно до ст. 75 КК України звільнити обвинувачену ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши їй іспитовий строк в 1 (один) рік.
Відповідно до ст. 76 КК України покласти на обвинувачену ОСОБА_3 обов`язки:
· не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції.
Запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_3 на стадії досудового розслідування не обирався.
Цивільний позов потерпілої задовольнити, стягнути з обвинуваченої ОСОБА_3 на користь потерпілої ОСОБА_5 матеріальну шкоду у сумі 700 грн. (а.с. 18)
Судові витрати, речові докази по даному кримінальному провадженню відсутні.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Одеської області протягом 30 днів з моменту його проголошення через Білгород-Дністровський міськрайонний суд, а засудженим, які перебувають під вартою в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Копію вироку негайно видати обвинуваченій та старшому прокурору.

СУДДЯ