В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.04.2012 Справа №1915/3720/2012

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Базана Л.Т.

при секретарі Заплітного Б.З.

з участю прокурора Ороновського С.І.

захисника ОСОБА_1

потерпілого ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі кримінальну справу про обвинувачення

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.Тернополя, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, проживаючого у АДРЕСА_1, раніше несудимого,

- за ч.1 ст.122 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У підсудного ОСОБА_3, коли він 04 грудня 2011 року близько 18 год. 30 хв. перебував на території літнього майданчика бару «Талісман», що знаходиться у м.Тернополі по вул.Драгоманова, виник злочинний намір, направлений на спричинення тілесних ушкоджень, реалізовуючи який він на ґрунті особистих неприязних стосунків, умисно почав наносити удари руками в різні частини тіла ОСОБА_2, внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому 11-го лівого ребра, які належать до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого (більше 21 дня) розладу здоров'я.

Допитаний як підсудний ОСОБА_3 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України визнав повністю, щиро розкаявся та показав, що 04 грудня 2011 року близько 18 год. 30 хв. він перебував на території літнього майданчика бару «Талісман», що знаходиться по вул.Драгоманова у м.Тернополі, де в нього виник конфлікт із раніше знайомим йому ОСОБА_2, з яким вони перебувають в неприязних відносинах, в ході якого він умисно декілька разів наніс удари руками та ногами в різні частини тіла ОСОБА_2, чим спричинив останньому тілесні ушкодження.

Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_2 показав, що 04 грудня 2011 року близько 18 год. 30 хв. він повертався додому та проходив через територію літнього майданчика бару «Талісман», що знаходиться по вул.Драгоманова у м.Тернополі, де зустрів підсудного ОСОБА_3, з яким він перебуває в неприязних відносинах, із його колишньою дружиною і тоді між ним та ОСОБА_3 виник словесний конфлікт, в ході якого зав'язалася шарпанина та підсудний наніс йому декілька сильних ударів руками та ногами в різні частини тіла, чим спричинив тілесні ушкодження.

Підсудний ОСОБА_3, визнавши свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину за ч.1 ст.122 КК України, повністю погодився зі всіма зібраними в процесі досудового слідства доказами, що її підтверджують, відмовився від їх дослідження під час судового розгляду.

Суд, з'ясувавши думку учасників процесу щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, згідно ч.3 ст.299 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, з'ясувавши при цьому, чи правильно розуміють підсудний та інші учасники процесу зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз'яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку.

Таким чином, суд приходить до переконання про доведеність вини підсудного ОСОБА_3 у вчиненні злочину та кваліфікує його дії за ч.1 ст.122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст.121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров'я.

При призначенні покарання підсудному ОСОБА_3, суд відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до злочинів середньої тяжкості, фактичні обставини справи, особу винного, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, за місцем проживання характеризується позитивно, а також думку потерпілого, який просив його суворо не карати та обставини, що пом'якшують та обтяжують покарання, зокрема, до обставин, що пом'якшують покарання, суд відносить повне визнання підсудним вини, щире каяття, а тому вважає, що підсудному слід призначити покарання в межах санкції статті обвинувачення у виді позбавлення волі на певний строк.

Разом з тим, суд враховуючи наведені обставини, приходить до переконання, що є всі підстави для звільнення підсудного на підставі ст.75 КК України від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку, оскільки ОСОБА_3 може бути перевихований без ізоляції від суспільства і таке покарання буде необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

Водночас, з метою забезпечення належної поведінки ОСОБА_3 у період дії іспитового строку на нього слід покласти передбачені ст.76 КК України обов'язки.

До вступу вироку в законну силу раніше ораний запобіжний захід ОСОБА_3 у вигляді підписки про невиїзд залишити без змін.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України і призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку на 1 (один) рік.

Згідно п.п. 2-4 ч.1 ст.76 КК України покласти на засудженого наступні обов'язки:

· не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

· повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання;

· періодично з'являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Раніше обраний ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд - залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Апеляція на вирок може бути подана до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом п'ятнадцяти діб з моменту його проголошення.

Головуючий суддяЛ. Т. Базан