У х в а л а

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Паневіна В.О.,

суддів

Глоса Л.Ф.
і Кліменко М.Р.,

розглянувши
в судовому засіданні в місті Києві 5 серпня 2008 року кримінальну справу за касаційним
поданням прокурора Ільницького М.С., який брав участь у розгляді справи в судах
першої та апеляційної інстанцій, на
судові рішення щодо ОСОБА_1,

встановила:

вироком Долинського районного суду Івано-Франківської області від 17 квітня
2007 року

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та мешканця міста Кременчука Полтавської
області, такого, що не має судимості, -

засуджено
за:

- ч. 5 ст. 191 КК
України із застосуванням ст. 69 КК України до позбавлення волі на строк 1 рік і
6 місяців з конфіскацією всього майна, що є
його власністю, з позбавленням права обіймати посади, пов'язані з
виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій,
на строк 3 роки;

- ч. 2 ст. 366 КК України із
застосуванням ст. 69 КК України до позбавлення волі на строк 1 рік з
позбавленням права обіймати посади, пов'язані з виконанням
організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, на строк 2
роки.

На підставі вимог ст. 70 КК України ОСОБА_1 визначено остаточне покарання у
виді позбавлення волі на строк 1 рік і 6 місяців з конфіскацією всього майна,
що є його власністю, з позбавленням
права обіймати посади, пов'язані з виконанням організаційно-розпорядчих та
адміністративно-господарських функцій, на строк 3 роки.

Судом постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь Долинського виробничого
управління водопровідно-каналізаційного господарства на відшкодування
спричиненої злочином матеріальної шкоди 74 999 гривень 94 копійки. У
задоволенні позову ЗАТ ”Колопапір” відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 5 липня 2007 року
вирок щодо ОСОБА_1 змінено - його дії за епізодом заволодіння майном ЗАТ
„Колопапір” на суму 7 224 гривні перекваліфіковано з ч. 5 ст. 191 КК України на
частину 4 цієї статті й визначено за даним законом покарання із застосуванням
вимог ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 рік з позбавленням
права обіймати керівні посади, пов'язані з виконанням організаційно-розпорядчих
та адміністративно-господарських функцій на підприємствах, установах,
організаціях усіх форм власності, на строк 3 роки. Додаткові покарання,
визначені судом ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 366 КК України, змінено і
визначено їх у виді позбавлення права
обіймати керівні посади, пов'язані з виконанням організаційно-розпорядчих та
адміністративно-господарських функцій на підприємствах, установах, організаціях
усіх форм власності, на строк 2 роки за кожною статтею. На підставі вимог ст.
70 КК України ОСОБА_1 визначено остаточне покарання у виді 1 року і 6 місяців
позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є його власністю, з
позбавленням права обіймати керівні посади, пов'язані з виконанням
організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на
підприємствах, установах, організаціях усіх форм власності, на строк 3 роки. У
решті вирок залишено без зміни.

ОСОБА_1 визнано судом винним і засуджено за те, що він у період з січня до
вересня 2002 року, будучи службовою особою - директором ЗАТ „Енергоком-сервіс”,
за попередньою змовою з іншими особами, матеріали справи щодо яких виділено в
окреме провадження, а також іншими невстановленими особами, заволодів чужим
майном шляхом зловживання своїм службовим становищем. А саме 12 червня 2002
року він уклав мнимий договір поруки між ЗАТ „Енергоком-сервіс”, ВАТ
„Прикарпаттяобленерго” та ВАТ „Долинська бавовнопрядильна фабрика”, відповідно
до якого ЗАТ „Енергоком-сервіс” начебто зобов'язується відповідати перед ВАТ
„Прикарпаттяобленерго” за виконання ВАТ „Долинська бавовнопрядильна фабрика”
зобов'язань за договором постачання електроенергії на суму 708 907 гривень 19
копійок і виступати поручителем перед ВАТ „Прикарпаттяобленерго” за борги ВАТ
„Долинська бавовнопрядильна фабрика” по постачанню електроенергії. Згідно з
договором купівлі-продажу ВАТ „Долинська бавовнопрядильна фабрика” передало ВАТ
„Прикарпаттяобленерго” в рахунок погашення заборгованості за спожиту
електроенергію товарів на суму 630 989 гривень 67 копійок. 25 липня 2002 року
ОСОБА_1 уклав мнимий договір комісії на продаж товарів. Згідно з цим договором
ЗАТ „Енергоком-сервіс” зобов'язувалося перед ВАТ „Прикарпаттяобленерго”
реалізувати товари на загальну суму 330 000 гривень і провести
взаєморозрахунки. Зазначені складені ним особисто завідомо неправдиві документи
ОСОБА_1 передав службовим особам ВАТ
„Долинська бавовнопрядильна фабрика” та ВАТ „Прикарпаттяобленерго”. Особа,
справа щодо якої виділена в окреме провадження, з відома ОСОБА_1 у декілька
прийомів у період з 29 липня до 15 серпня 2002 року отримала на ВАТ „Долинська
бавовнопрядильна фабрика” товарів на суму 630 989 гривень 67 копійок начебто
для ЗАТ „Енергоком-сервіс”, однак ці
товари до зазначеного підприємства не находили, були доставлені для реалізації
в магазин по вулиці 50 років СРСР в місті Кременчуці Полтавської області.
Виручені від продажу даних товарів кошти було розподілено між ОСОБА_1 й іншими
особами та привласнені.

У такий же спосіб ОСОБА_1 уклав мнимі договори: між ЗАТ „Енергоком-сервіс”,
ВАТ „Прикарпаттяобленерго” та Долинським виробничим управлінням
водопровідно-каналізаційного господарства і заволодів майном останнього
підприємства на суму 74 999 гривень 94 копійки,
між ЗАТ „Енергоком-сервіс”, ВАТ „Прикарпаттяобленерго” і ЗАТ
„Коломийська щетинно-щіткова фабрика” і заволодів майном останнього підприємства
на суму 122 640 гривень, між ЗАТ „Енергоком-сервіс”, ВАТ „Прикарпаттяобленерго”
та ЗАТ „Колопапір” і заволодів майном останнього підприємства на суму 7 224
гривні і на суму 19 576 гривень. Усього ОСОБА_1 разом з іншими особами, справа
щодо яких виділена в окреме провадження, та невстановленими особами було
викрадено майна на суму 787 789 гривень 62 копійки.

У касаційному поданні прокурора порушується питання про скасування
постановлених у справі судових рішень з направленням її на новий судовий розгляд.
Свою вимогу прокурор обґрунтовує тим, що судом неправильно кваліфіковано дії
ОСОБА_1 і виключено із пред'явленого йому звинувачення кваліфікуючі ознаки -
вчинення злочину організованою групою. Прокурор вважає, що у справі зібрано
достатньо доказів на підтвердження цього факту. Також прокурор не погоджується
з мірою покарання, яка судом обрана ОСОБА_1, оскільки вважає необґрунтованим і
незаконним застосування вимог ст. 69 КК України і визначення покарання нижче
від найнижчої межі. Крім того, прокурор вважає немотивованою ухвалу
апеляційного суду, у якій не спростовано усіх наведених у апеляції прокурора
доводів.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України, перевіривши матеріали
кримінальної справи, колегія суддів вважає, що доводи касаційного подання
прокурора мають бути перевірені в касаційному порядку з повідомленням учасників
судового розгляду.

Керуючись ст. 394 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

кримінальну справу щодо ОСОБА_1 за касаційним поданням прокурора призначити
до касаційного розгляду в колегію суддів Судової палати у кримінальних справах
Верховного Суду України на 10-у годину 9 вересня 2008 року, про що повідомити
прокуратуру, а також засудженого ОСОБА_1 (АДРЕСА_1), якому надіслати копію
касаційного подання.

Судді:

Паневін В.О.
Глос Л.Ф.
Кліменко М.Р.