Справа № 11-а-2505/2007
в 1 інстанції Квасневська Н.Д.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30
листопада 2007 року колегія суддів судової палати в кримінальних справах
Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючої
судді Полтавцевої
Г.А.

суддів Вдовіченка
С. Л., Чорного О.М.

прокурора Безуглого
Л.Д.

захисника ОСОБА_1

розглянула
у відкритому судовому засіданні матеріали кримінальної справи за апеляцією
ОСОБА_1 на постанову Печерського районного суду м. Києва від 2 листопада 2007 року.

Цією
постановою скарга захисника ОСОБА_1, яка
діє в інтересах ОСОБА_2, задоволена
частково.

постанова
Генерального прокурора України від 6 листопада 2000 року про порушення
кримінальної справи за фактами одержання від члена правління ПФК «ЄЕСУ»
ОСОБА_20 хабарів за ознаками злочину,
передбаченого ч.3 ст. 168 КК України 1960 року скасовано, в порушенні кримінальної справи відносно
ОСОБА_2 за фактами одержання ним від члена правління ПФК «ССУ» ОСОБА_20 хабарів відмовлено.

В іншій
частині скарга захисника ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на постанови Генерального
прокурора про порушення кримінальних справ,
а саме про скасування постанов: від 14 вересня 1998 року про порушення
кримінальної справи за ст.
ст. 86-1, 80-1,
165 ч. 2 КК України 1960 року; постанову від 16 грудня 1998 року про
порушення кримінальної справи за ознаками злочину, передбаченого
ст. 86-1 КК України 1960 року;
постанову від 17 березня 2000 року про порушення кримінальної справи за
ознаками злочину передбаченого ч.3
ст. 168 КК України 1960 року;
постанову від 12 грудня 2000 року про порушення кримінальної справи за ознаками
злочинів передбачених ст. 86-1, ч.
ст. 168, ч.2
ст. 17 і ч.3 ст.
168 КК України 1960 року; постанову від З січня 2001 року про порушення
кримінальної справи за ознаками злочинів,
передбачених ст. ст.
86-1, ч. 2 ст.
165 КК України 1960 року; постанову від 5 січня 2001 року про порушення
кримінальної справи за ознаками злочину,
передбаченого ч.3 ст. 168 КК України 1960 року; постанову від 20
квітня 2001 року про порушення кримінальної справи за ознаками злочинів, передбачених
ст. 86-1 і ч.3 ст. 168 КК України 1960 року; постанову від 20
квітня 2001 року про порушення кримінальної справи за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.
165 КК України 1960 року; постанову від 3 1 травня 2001 року про
порушення кримінальної справи за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст. 168 КК України 1960 року; постанову від
22 червня 2001 року про порушення кримінальної справи за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст. 168 КК України 1960 року; постанову від
31 серпня 2001 року про порушення кримінальної справи за ознаками злочину, передбаченого
ст. 80-1 КК України 1960 року;
постанову від 2 листопада 2001 року про порушення кримінальної справи за
ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України 2001 року; постанову від
23 січня 2002 року про порушення кримінальної справи за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України 2001 року, залишена без задоволення.

Своє
рішення суд мотивував тим, що в
матеріалах, на підставі яких було
прийнято рішення про порушення кримінальних справ, міститься достатньо приводів і підстав, які вказують на наявність в діях ОСОБА_2
ознак злочинів, про які йдеться в

постановах, тобто всі постанови прокурора про порушення
кримінальних справ винесені з дотриманням вимог
ст. ст. 94, 97, 98
КПК України.

Не
погодившись з рішенням суду, захисник ОСОБА_1 в своїй апеляції
просить рішення суду першої інстанції в частині не задоволення її вимог
скасувати, а також постановити свою
ухвалу про скасування як незаконних двох постанов Генерального прокуратура
України про порушення кримінальних справ відносно ОСОБА_2, а саме: постанову від 5 січня 2001 року про
порушення кримінальної справи за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст.
168 Кримінального кодексу України 1960 року та постанови від 2 листопада
2001 року про порушення кримінальної справи за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст.
368 Кримінального кодексу України 2001 року і направити справу в той же
суд на новий судовий розгляд.

При
цьому посилається на допущену судом однобічність і неповноту судового
слідства, на те, що суд першої інстанції, всупереч вимогам ст. 94
КПК України, не взяв до уваги та не
надав оцінку доказам, які були надані
нею, щодо відсутності достатніх даних
для порушення кримінальної справи відносно ОСОБА_2, оскільки на її думку він не міг бути
суб'єктом злочину, передбаченого ст.
80-1 КК України 1960 року за конкретних обставин, про які йдеться у

постановах
про порушення кримінальних справ відносно нього за ознаками цього злочину
(постанови від 14.09.1998 року та від 31.08.2001 року) тому, що достатніх приводів та підстав, передбачених
ст. 94 КПК України, для винесення цих двох постанов про порушення
кримінальних справ не було.

Вважає, що висновки суду першої інстанції не
відповідають фактичним обставинам справи.

Крім
того, зазначає, що суд першої інстанції не скасував, як незаконно винесену, постанову про порушення кримінальної справи
від 31.08.2001 року за ознаками злочину,
передбаченого ст. 80-1 КК України 1960 року, оскільки на день порушення кримінальної
справи строк давності притягнення до кримінальної відповідальності закінчився.

Посилається
також на порушення судом вимог частини 10
ст. 236-8 КПК України щодо
процесуального порядку розгляду скарги,
оскільки суд надав їй слово для пояснень задовго до дослідження
матеріалів справи, а також всупереч
вимогам частини 12 ст. 236-8 КПК України не ознайомив її з усіма матеріалами
кримінальної справи.

Вважає, що суд першої інстанції не виконав вимоги
частини 5 ст. 236-8 КПК України і не скасував постанови про
порушення кримінальної справи, хоча
Генеральною прокуратурою України не було подано до суду всіх матеріалів, на підставі яких було прийнято рішення про
порушення справи.

Стверджує, що суд не обґрунтовано не скасував дві
постанови про порушення кримінальної справи (від 05.01.2001 року та від
02.11.2001 року), оскільки на її думку
всі три постанови повністю охоплюються змістом вищевказаної постанови від
21.02.2005 року, скасованої судом.

На її
думку, Печерський районний суд м. Києва всупереч ст. 22
КПК України не вжив заходів для всебічного,
повного і об'єктивного дослідження обставин справи, оскільки в своєму рішенні послався на рішення
суду іноземної держави, не легалізовані
в Україні, а у своїх висновках не оцінив
та не взяв до уваги легітимне та чинне на території України рішення
американського суду від 07.05.2004 року,
яке було надано нею в якості доказу щодо відсутності підстав і приводів
для порушення справи в Україні відносно ОСОБА_2

Вважає, що суд при розгляді її скарги продемонстрував
порушення принципу рівності сторін у процесі,
оскільки без перевірки прийняв до уваги неналежні

докази, надані прокуратурою, та не дослідив і не оцінив належні
докази, надані нею як адвокатом.

Заслухавши
доповідача, захисника, яка підтримала апеляцію, прокурора,
який заперечував проти її задоволення,
вивчивши матеріали справи та матеріали,
на підставі яких прийнято рішення про порушення кримінальної
справи, обговоривши доводи
апеляції, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Як
вбачається з матеріалів справи, 29 липня
2005 року захисник ОСОБА_1 в
інтересах ОСОБА_3 звернулася до Печерського районного суду м. Києва зі скаргою на 14 постанов Генерального
прокурора України про порушення кримінальних справ відносно ОСОБА_3 посилаючись
на те, що законних приводів і підстав
для порушення щодо нього кримінальних справ не було.

Розглядаючи
скаргу суддя, відповідно до вимог ст. 236-8 КПК України, заслухав пояснення захисника, прокурора,
дослідив матеріали, які стали
підставою для порушення кримінальної справи,
і прийшов до висновку, що при її
порушенні органами прокуратури вимоги діючого законодавства України були
дотримані, а тому підстави для
скасування постанови відсутні.

Таке
рішення суду першої інстанції колегія суддів вважає аргументованим і з ним
погоджується.

Відповідно
до вимог ст. ст. 94,
97-99 КПК України прокурор чи слідчий за наявності приводів і
підстав, зазначених у ст. 94
КПК України, зобов'язані винести
постанову про порушення кримінальної справи,
вказати в постанові ці приводи і підстави, статтю кримінального закону, за ознаками якої порушується справа, а також подальше її спрямування.

Як
встановив суд, з постанови про порушення
відносно ОСОБА_3 кримінальної справи від 14.09.1998 року за ознаками
злочинів, передбачених ст.
ст. 86-1, 80-1, 165 ч.2 КК України вбачається, що приводом для її порушення стало
безпосереднє виявлення прокурором та слідчим під час розслідування кримінальної
справи № 49-800, порушеної 23 грудня
1997 року за фактами незаконного відкриття за межами України валютних рахунків
для громадянина України ОСОБА_3, їх незаконного
використання та приховування на них валютної виручки.

Підставами
для порушення вказаної кримінальної справи стали дані, які вказували на наявність в діях ОСОБА_3
ознак злочину, передбаченого ст.
80-1 КК України, зокрема: лист №
13-210/2812-8307 від 14.11.1997 року Національного банку України, матеріали,
отримані від правоохоронних органів Швейцарії на клопотання Генеральної
прокуратури України про надання міжнародної правової допомоги, зокрема,
формуляр «А» від 14.04.1993 р.

статут акціонерного
товариства «LIP Handel Aq» від 02.04.1993 p.
та виписка з торгового реєстру,
свідчення ОСОБА_38 від 08.07.1997 p., 12 та 13 березня 1998 p., який показав, що
товариство «LIP Handel Aq» було засноване з ініціативи і на
прохання ОСОБА_3, який був єдиним
акціонером товариства, тобто власником
товариства. Коштами, які знаходились на
рахунках, відкритих у банку «Union Bank of
Switzerland» (м. Фрібург,
Швейцарія) і належних товариству «LIP Handel Aq», розпоряджався тільки ОСОБА_3, банківські виписки руху.

Приводом
для порушення вказаної кримінальної справи по другому епізоду стало
безпосереднє виявлення прокурором та слідчим під час розслідування кримінальної
справи № 49-800, порушеної 23 грудня
1997 року за фактами незаконного відкриття за межами України валютних рахунків
для громадянина України ОСОБА_3, їх
незаконного використання та приховування на них валютної виручки, а також,
під час розслідування кримінальної справи № 49-842, порушеної 13.01.1998 року відносно ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 за ознаками злочинів,
передбачених ст.
ст. 86-1, 172 ч. 2 КК України (в редакції Закону 1960
року), і об'єднаної з кримінальної
справою № 49-800.

Підставами
для порушення вказаної кримінальної справи стали достатні дані, які вказували на наявність в діях ОСОБА_3
ознак злочину, передбаченого ст.
86-1 КК України (в редакції Закону 1960 року), документи,
які стосувались укладання і виконання контрактів, їх копії,
реєстрація 13.06.96 року в Республіці Панама за однією адресою фірми «GHP Corporation та «Wilnorth» на
невстановлених осіб, експортний контракт
від 03.02.1997 р., на поставку в Україну
шести житлових будинків, висновок
графологічної експертизи № 1/3-160 від 03.12.1990 p., показання ОСОБА_4, показання завідуючого сектором планування і
фінансування підвідомчих організацій і установ Кабінету Міністрів України
ОСОБА_39, показання завідуючого сектором
капітального будівництва, утримання та
капітального ремонту будинків Господарського управління Кабінету Міністрів
України, показання головного бухгалтера
Кабінету Міністрів України, протокол
очної ставки між ОСОБА_6 і ОСОБА_4,
доповідною запискою головного бухгалтера ОСОБА_7, показами заступника Головного бухгалтера
Кабінету Міністрів України ОСОБА_8 ,
данні Управління державної охорони,
вилучені з Держказначейства документи,
а також інші листи і документи в тому числі і доручення Прем'єр-міністра
ОСОБА_3 міністру фінансів України ОСОБА_9
та начальнику Головного управління Державного казначейства України. Акт
ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності Господарського
управління Кабінету Міністрів України від 14.05.1998 року, в якому викладені порушення чинного
законодавства, допущені при укладанні та
реалізації контракту № 0112-96 від 27.01.1997 року.

В
третьому епізоді вказаної постанови зазначено,
що ОСОБА_3 зловживаючи своїм службовим становищем Першого
віце-прем'єр-міністра України і використовуючи його в особистих інтересах, дав незаконну вказівку голові Державного
Комітету України по водному господарству ОСОБА_10 про включення в план будівництва на 1996 року
комплексу робіт з влаштування озера на прилеглій території займаного ним
дачного будинку в Будинку відпочинку «Пуща-Водиця».

Приводом
для порушення зазначеної кримінальної справи стало безпосереднє виявлення слідчим
в діях ОСОБА_2 ознак складу злочину,
передбаченого ст. 165 ч. 2 КК України (в редакції Закону 1960
року), під час розслідування
кримінальної справи № 49-834, порушеної
24.11.1997 р. за фактами перевищення влади та зловживання посадовим становищем
окремими посадовими особами Кабінету Міністрів України, Міністерства фінансів України, Міністерства економіки України, Господарського управління Кабінету Міністрів
України та будинку відпочинку «Пуща-Водиця» при виділенні коштів на ремонт
будинків №№ 14, 14-а та благоустрою
прилеглої до них території, передачі їх
в довгострокову оренду за заниженими ставками орендної плати, тобто за ознаками злочинів, передбачених
ст. ст. 165 ч. 1,
166 ч. 1 КК України (в редакції Закону 1960 року).

Підставами
для порушення вказаної кримінальної справи стали достатні дані, які вказували на наявність в діях ОСОБА_2
ознак злочину, передбаченого ст.
165 ч. 2 КК України (в редакції Закону 1960 року): лист Міністра
Кабінету Міністрів України Толстоухова А.В. № 47-264 від 24.09.1997 року, Постанови Кабінету Міністрів України, лист Міністра фінансів України Мітюкова І.О.
№ 8-11023 від 19.01.1998 року, лист
Заступника Міністра економіки України № 67-21/790 від 24.11.1997 року, Розпорядження Кабінету Міністрів України №
672-С від 26.06.1996 року за підписом Першого віце-прем'єр-міністра України
Дурдинця В., показання завідуючого
сектором капітального будівництва ОСОБА_11,
договором оренди від 11.11.1996 року,
показами колишнього директора будинку відпочинку «Пуща-Водиця»
ОСОБА_12, показами головного бухгалтера
будинку відпочинку «Пуща-Водиця» ОСОБА_13 ,
показами юрист-консультанта Господарського управління Кабінету Міністрів
України ОСОБА_14, розрахунком потреб в
асигнуванні на капітальний і поточний ремонти в 1997 році об'єктів будинку
відпочинку «Пуща-Водиця», договори, укладених будинком відпочинку «Пуща-Водиця» в
особі директора ОСОБА_12 з різними будівельно-монтажними організаціями на
проведення робіт по капітальному ремонту,
показами відповідних посадових осіб зазначених вище організацій, в яких висвітлені порядок проведення робіт по
капітальному ремонту будинку № 14 будинку відпочинку «Пуща-Водиця» показами
директора ТОВ «Приватпромсервіс» ОСОБА_15 ,
показами колишнього директора ТОВ «Дельта» народного депутата України
ОСОБА_16, матеріали перевірки Головного
контрольно-ревізійного управління та податкових перевірок будинку відпочинку
«Пуща-Водиця» по проведенню та фінансуванню капітальному ремонту будинку відпочинку
«Пуща-Водиця» матеріали перевірки «Дерводгоспу» щодо обґрунтованості відношення
виконаних робіт по об'єкту «Регулювання р. Коноплянка Києво-Святошинського
району Київської області».

З
постанови про порушення відносно ОСОБА_3 та ОСОБА_17 кримінальної справи від 16.12.1998 року щодо розкрадання
ними за попередньою змовою 1 205 000 доларів США за ознаками злочину
передбаченого ст. 86-1 КК України вбачається, що приводами і підставами порушення вказаної
кримінальної справи є те, що в ході
розслідування кримінальної справи № 49-800,
порушеної 22 січня 1997 року за фактами розкрадання державного майна в
особливо великих розмірах посадовими особами радгоспу «Науковий» та незаконного
використання громадянами України валютних рахунків за межами України, прокурор та слідчий виявили достатньо даних, які вказували на ознаки злочину в діях
ОСОБА_2, а саме: копія FIOD № 32
угоди по депонентському рахунку від 29.10.1992 р. між радгоспом «Науковий» і
«Ван дер Плуг енд Терпста Б.В.» про відкриття в АБН АМРО банку депонованого
рахунку; копія ліцензії № 01267 від 18.05.1992 р. про обмін товарів
між радгоспом «Науковий» з фірмою «Юрімекс Коммерц Транзит», копії листів та платіжних доручень
фінансово-господарської діяльності,
копії FIOD № 10, 30 фінансових звітів ОСОБА_17, копії заяви ОСОБА_17, копії виписок АБН АМРО банку про
перерахування 29.10.1992 р. коштів на рахунок ферми «Наукова», копія платіжного доручення «Postabank RT», висновок експерта № 49 від 17.02.2000 p., копія електронної проводки «Postabank RT» від
09.06.1993 р. про перерахування з рахунку радгоспу «Науковий» суми коштів на
рахунок НОМЕР_2 LIP фірми «Gandel AG», копії
документів банку «UBS» швейцарського м.
Фрібургу про перерахування коштів,
копії виписки швейцарського банку «UBS», копія листа банку «UBS» до
«ЛІП Хандель Аг» від 09.06.1993 p., копії електронних проводок банку «UBS» (Союз
Швейцарських банків м. Цюріх ) про
перерахування з Почтово-збережний банк Будапешту (Угорщина) через Нью-Иоркський
банк-кореспондент, від імені радгоспу
«Науковий» Дніпропетровська, на рахунок
НОМЕР_2 товариства «LIP Handel Aq» у банк «Union Bank of Switzerland» міста
Фрібург (Швейцарія) грошових коштів,
копія формуляра «А» від 14.04.1993 р. Швейцарської* банківської
спілки, згідно якого, власником економічних прав на кошти, на рахунку НОМЕР_2 товариства «LIP Handel Aq», є його засновник - ОСОБА_2 з
Дніпропетровська, копії виписок про рух
коштів на рахунку № 053-00295 радгоспу «Науковий» у банку «Postabank RT».

З
постанови про порушення відносно ОСОБА_18 кримінальної справи за ознаками
злочину, передбаченого ч.2 ст. 170 КК України та відносно ОСОБА_2 за
ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст.
168 КК України від 17.03.2000 року вбачається, що приводами та підставами порушення
кримінальної справи було встановлення слідством того, що протягом 1993-1996 років ОСОБА_18 та
ОСОБА_19 за надання їх фірмам права здійснювати експорт металопрокату і
сировини із Дніпропетровської області,
надання пільгових експортних ліцензій та інше сприяння у комерційній
діяльності очолюваних ним фірм перерахували зі своїх власних рахунків на власні
рахунки ОСОБА_2 кошти в великих розмірах.

Крім
того, Дітятковський перерахував на
особистий рахунок ОСОБА_3 «НОМЕР_3» в банку «Кредіт Ліона» (Швейцарія), але ці кошти в подальшому було повернуто ОСОБА_18, оскільки,
ОСОБА_37 не зміг пояснити банку походження цих коштів, а тому він не зміг їх отримати з причин, що від нього не залежали.

06.11.2000
року Генеральним прокурором України порушена кримінальна справа відносно
ОСОБА_2 за фактами одержання ним від члена правління ПФК «ЄЕСУ» ОСОБА_20
вищевказаних хабарів за ознаками злочину передбаченого ч.3 ст. 168 КК України.

21.01.2005року
старшим прокурором відділу управління нагляду за розслідуванням кримінальних
справ слідчими Генеральної прокуратури України винесена

постанова
про закриття кримінальної справи стосовно ОСОБА_21
та ОСОБА_20 у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.
369 КК України за відсутністю в їх діях складу злочину. Слідством не
доведена вина ОСОБА_21
та ОСОБА_20 в даванні хабарів ОСОБА_2, а тому в їх діях відсутній склад злочину.

З постанови про
порушення відносно ОСОБА_2 кримінальної справи 12.12.2000 року за ознаками злочину
передбаченого ст. ст.
86-1, ч.3 ст.
168 ч.2, ч.2 ст. 17 і ч.3
ст. 168 КК України видно, що приводом та підставами для порушення
кримінальної справи було встановлення слідством даних про те, що протягом 1993-1996 років ОСОБА_18 та
ОСОБА_19 за надання їх фірмам права здійснювати експорт металопрокату і
сировини із

Дніпропетровської області, надання пільгових
експортних ліцензій та інше

сприяння у комерційній діяльності очолюваних ним фірм перерахували зі своїх

власних рахунків на власні рахунки ОСОБА_2 кошти в великих розмірах.

Крім того, Дітятковський перерахував
на особистий рахунок ОСОБА_2

«НОМЕР_3» в банку «Кредіт Ліонас» (Швейцарія), але ці кошти в подальшому

було повернуто ОСОБА_18, оскільки
ОСОБА_37 не зміг пояснити банку

походження цих коштів, а тому він не
зміг їх отримати з причин, що від нього

не залежали.

У
1993-1994 роках ОСОБА_2 за попередньою змовою з директором радгоспу «Науковий»
ОСОБА_17 викрали з радгоспу певну частину грошових коштів в доларах США,
з яких частина коштів була привласнена ОСОБА_2

03.01.2001 року Генеральним прокурором України
винесена

Постанова
про порушення кримінальної справи
стосовно ОСОБА_2 за ознаками злочинів передбачених ст.
ст. 86-1, 165 ч.2 КК України та
стосовно ОСОБА_22 і ОСОБА_5 за ознаками злочину, передбаченого
ст. 86-1 КК України.

31.05.2001
року Генеральним прокурором України винесена
постанова про порушення кримінальної справи відносно ОСОБА_23 за
ознаками злочину,

передбаченого
ч.2 ст. 170 КК України та відносно ОСОБА_3 за ознаками
злочину, передбаченого ч.3 ст.
168 КК України.

Приводами
та підставами до порушення вказаних кримінальних справ прокурором було
наступне: під час розслідування кримінальної справи № 49-800, порушеної 22 січня 1997 року за фактами
розкрадання державного майна в особливо великих розмірах посадовими особами
радгоспу «Науковий» та незаконного використання громадянами України валютних
рахунків за межами України за ознаками злочинів, передбачених
ст. ст. 86-1,
80-1 КК України (в редакції Закону України 1960 p.), 03 серпня 2000 року порушеної відносно
посадових осіб Мінсільгосппроду України щодо незаконної реалізації з державних
ресурсів фірмі «ЛАКИ» сільгосппродукції за ознаками злочину, передбаченого
ст. 165 ч. 2 КК України (в
редакції 1960 року), а також 11 січня та
15 березня 2000 року, порушеної відносно
ОСОБА_23 за розкрадання державного майна в особливо великих розмірах, вчинення посадових підлогів та використання
підроблених документів за ознаками злочинів,
передбачених ст. ст.
86-1, 172 ч. 2, 194 ч. 2 КК України (в редакції 1960 року).

Прокурор
та слідчі безпосередньо виявили достатньо даних, які вказували на наявність в діях ОСОБА_2
ознак злочину, передбаченого ч.3 ст.
168 КК України (редакція Закону України 1960 року), а саме: депутатський запит народного депутата
України голови Комітету Верховної Ради України з питань боротьби з
організованою злочинністю та корупцією Г.Омельченка та народних депутатів
А.Єрмака, М. Петренка, А.Кулакова від 01.12.1997 року, лист заступника міністра сільського
господарства України ОСОБА_24 за № 22-2-1-06/291 від 28.09.1995 року, договір поставки № 0108-95 від 15.08.1995
року між ЗАТ «Лакі» та Дніпропетровським ВО «Елеваторзернопромом», договір № 0109-95 від 29.09.1995 року між ЗАТ
«Лакі» (ОСОБА_49) та Кіровоградським ВО «Елеваторзернопромом», лист Кіровоградського ВО
«Елеваторзернопродукт» ОСОБА_28 до заступника міністра сільського господарства
і продовольства України ОСОБА_25 № 07-48 від 15.02.1996 року, договір № 0102-96 від 19.02.1996 року між ЗАТ
«Лакі» (ОСОБА_49) та Кіровоградським ВО «Елеваторзернопромом» (ОСОБА_50), матеріали ревізії окремих питань
фінансово-господарської діяльності ЗАТ «Лакі» від 14.03.1997 року, матеріали ревізії окремих питань в
фінансовому управлінні Дніпропетровської обласної держадміністрації за період
1995-1996 р. р. № 07-17/293, матеріали
ревізій окремих питань фінансово-господарської діяльності ЗАТ «Лакі» за період
травень 1995 р. - квітень 1997 р. № 07-25/71,
мтеріали судово-бухгалтерської експертизи № 2 від 26.05.2000 p., висновок судово-почеркознавчої експертизи по
договору поставки № 0209-95 від 15.08.1995 p., показання заступника міністра сільського
господарства і продовольства України ОСОБА_24,
показання заступника міністра сільського господарства і продовольства
України ОСОБА_25, показаннями начальника
Головхлібопродукту ОСОБА_26, показаннями
заступника начальника Головхлібопродукту ОСОБА_27, показаннями генерального директора
Кіровоградського ВО «Елеваторзернопром» ОСОБА_28, поясненнями Генерального директора Дніпропетровського
ВО «Елеваторзернопром» ОСОБА_29, договором
№ 10 від 15.06.1996 року між Черкаським ВО «Елеваторзернопромом» та ЗАТ «Лакі», копія договору
купівлі-продажу №10/07/96/1 від 10.07.1996 року між ЗАТ «Лакі» та компанією
«Бруклін-Київ-ЛТД», копія договору
купівлі-продажу №10/07/96 від 11.07.1996 року між ЗАТ «Лакі» та компанією
«Бруклін-Київ-ЛТД», копія договору
купівлі-продажу №25/04/96 від 26.04.1996 року між ЗАТ «Лакі» та компанією
«Бруклін-Київ-ЛТД» та інші договори та угоди,
копія статуту, свідоцтва, постанови КМУ України, що стосується ЗАТ «Лакі».

Крім
того, ними є показання ОСОБА_30, начальника управління держхлібресурсів України
Міністерства і сільського господарства та продовольства України, показання ОСОБА_31, ведучого економіста управління формування і використання
зерна, продуктів його переробки
Головхлібпродукта, показання свідка
ОСОБА_32 , який з 1992 року по травень
1996 року займав посаду начальника відділу державних ресурсів зерна -заступника
начальника управління державних хлібних ресурсів Міністерства сільського
господарства та продовольства України,
показання ОСОБА_33, начальника
відділу хлібофуражного постачання Дніпропетровського ВО «Елеваторзернопром», показання ОСОБА_34, начальника планово-економічного відділу
(зараз відділ економіки), показання
ОСОБА_35, заступника голови Дніпропетровської обласної державної
адміністрації з питань агропромислового комплексу, покази ОСОБА_36, представника Президента Дніпропетровської
області ( 1995 -1997 p.p.) - копії довідок,
вантажні та митні декларації,
довідки на поставку, товаротранспортні
накладні, копії свідоцтва про державну
реєстрацію юридичної особи: Українсько-панамського товариства з обмеженою
відповідальністю «Агропостачзбут» (м.
Дніпропетровськ), та
документи, які підтверджують
господарсько - фінансову діяльність.

05.01.2001
року Генеральним прокурором України винесена

постанова
про порушення кримінальної справи відносно ОСОБА_2 щодо отримання ним хабарів
на суму 75 млн. доларів США за ознаками
злочину, передбаченого ч.3 ст.
168 КК України, яка того ж дня
об'єднана з кримінальною справою № 49-800.

02.11.2001
року Генеральним прокурором України винесена

постанова
про порушення кримінальної справи відносно ОСОБА_37 щодо одержання ним від ОСОБА_21 та ОСОБА_20 хабарів
на загальну суму 86 880 000 доларів США
за ознаками злочину, передбаченого
ч.3 ст.
368 КК України, яка того ж дня
об'єднана в одне провадження з кримінальною справою № 49-800.

Приводами
та підстави до порушення вказаних вище кримінальних справ стало те, що під час розслідування кримінальної справи №
49-800, порушеної 22 січня 1997 р. за
фактами розкрадання державного майна в особливо великих розмірах
посадовими (особами радгоспу
«Науковий» та незаконного
використання

громадянами
України валютних рахунків за межами України за ознаками злочинів, передбачених
ст. ст. 86-1,
80-1КК України (в редакції Закону України 1960 p.),
a 14 вересня, 16
грудня 1998 року, 17 березня 2000 року
порушеної відносно ОСОБА_37 за незаконне відкриття і використання за межами
України валютних рахунків, приховування
валютної виручки, розкрадання державного
майна в особливо великих розмірах,
зловживання службовим становищем і одержання хабарів в особливо великих
розмірах за ознаками злочину,
передбачених ст. ст.
80-1, 86-1, 165 ч. 2 та 168 ч.3 КК України (в редакції
Закону України 1960 року), прокурор та
слідчі безпосередньо виявили достатньо даних,
які вказували на наявність в діях ОСОБА_2 ознак злочину, передбаченого ч.3 ст. 168 КК України (редакція Закону України
1960 року), а саме: реєстраційні
документи, повідомлення Інтерполу, доповіді Бюро розслідування економічних
злочинів Міністерства юстиції і громадського порядку Кіпру, документи,
надані польським банком «Атегісап Вапк іп Роїапсі» (м. Варшава),
вирок швейцарського суду від 28 червня 2000 року з доданими документами
проведеного у Швейцарії розслідування,
які підтверджують вищенаведені обставини, та згідно яких ОСОБА_37 визнаний винним у
відмиванні через швейцарські банки коштів,
отриманих від ОСОБА_17,
ОСОБА_18, та засуджений до покарання
терміном 1, 5 року позбавлення волі,
вирок швейцарського суду від 30 серпня 2000 року, згідно якого ОСОБА_22 визнаний винним у відмиванні коштів через
швейцарські банки та засуджений до штрафу. Цим вироком констатовано, що ОСОБА_37 отримував частину капіталу і
прибутків від ОСОБА_22 та інші документи.

20.04.2001
року Генеральним прокурором України винесена

постанова
про порушення кримінальної справи відносно ОСОБА_2 за ознаками злочинів, передбачених
ст. 86-1 ч.3 ст.
168 КК України.

Перший
епізод визначений в тому, що давання у
1995-1996 p.p. ОСОБА_18 хабара в доларах США ОСОБА_2 за надання його
фірмі «Дніпронафта» права здійснювати експорт металопродукції і іншої сировини
з Дніпропетровської області.

По
другому епізоду ОСОБА_2 в групі з ОСОБА_17 у 1993-1995 p.p. вчинили
викрадення суми коштів в доларах США, належних радгоспу «Науковий», частину з яких в доларах США,
ОСОБА_17 перерахував на
особистий рахунок ОСОБА_2

Приводами
та підставами порушення кримінальної справи стали матеріали кримінальної справи
№49-800, заява ОСОБА_18 про дачу ним
хабарів ОСОБА_2 на протязі 1993-1996 р. за надання його фірмі права здійснювати
експорт металопрокату і сировини із Дніпропетровська, право здійснювати експорт металопрокату і
сировини та надання пільгових експортних ліцензій та інше сприяння у
комерційної діяльності. Крім цього у 1993-94 роках директор радгоспу «Науковий»
ОСОБА_17 при реалізації під виглядом бартерних операцій з закордонними фірмами
створив неконтрольований надлишок валюти,
яка надходила від цих фірм в оплату продукції на рахунок різних фірм.

В
постанові про порушення кримінальної справи вказані дати перерахування
коштів, назви фірм, що є достатніми даними для порушення
кримінальної справи.

20.04.2001
року Генеральним прокурором винесена

постанова
про порушення кримінальної справи відносно ОСОБА_2 за ознаками злочину
передбаченому ч.2 ст. 165 КК України щодо зловживання ним владою та
посадовим становищем, яке спричинило
тяжкі наслідки.

Приводами
та підставами для порушення кримінальної справи стали висновки комісійної
судово-економічної експертизи в результаті обігу векселя, емітованого AT «Укргазпром», була фактично здійснена попередня оплата
Держкомрезервом акціонерному товариству «Об'єднання» поставок матеріальних
ресурсів шляхом індосаменту векселя на 626, 15 млн. грн., що
призвело до завдання матеріальних збитків державі від не поставки в державний
резерв продукції, фінансування якої
здійснено від недопоставки
в державний резерв продукції,
фінансування якої здійснено з Держбюджету у

1996 році.

22.06.2001
року Генеральним прокурором України винесена

постанова
про порушення кримінальної справи відносно ОСОБА_2 за ознаками злочину
передбаченого ст. 168 ч.3 КК України.

Приводами
і підставами для порушення вказаних кримінальних справ стало те, що в ході розслідування кримінальної справи №
49-800, порушеної 22 січня

1997 року за фактами
розкрадання державного майна в особливо великих

розмірах посадовими особами радгоспу «Науковий» та незаконного

використання громадянами України валютних рахунків за межами України,

прокурор та слідчий виявили достатньо даних, які вказували на ознаки злочину

в діях ОСОБА_2, зокрема: заява
ОСОБА_18 від 27.10.2000 року

про те, що він з рахунків належної
йому комерційної фірми «Оптех АГ» давав

хабарі ОСОБА_2 коштами у валюті, які
перераховував на вказані

ОСОБА_37 рахунки, свідчення ОСОБА_18
від 18.09.2000 , 25.09.2000

p., 03.03.2001 p., 02.04.2001
p., свідчення ОСОБА_40 від 19.03.1998 p.,

свідчення ОСОБА_38 від 12.03.1998р. та 13.03.1998 p.,
який підтвердив,
що

власником рахунку «LIP
Handel Aq» є
ОСОБА_37, свідченнями

ОСОБА_41 від 23.02.1999 p., який вказував, що
перераховував на рахунок

«LIP Handel Aq» у 1993 p. кошти в доларах США,
розпорядження представника

Президента України в Дніпропетровській області ОСОБА_2 № 100 від 22

березня 1994 p., ліцензії № 01267 від 18.05.1992 р. про обмін

радгоспом «Науковий» з австрійською фірмою «Юрімекс Коммерц Транзит»
(керівник - Роберт Новіковський) різних речовин, бартерний контракт № 5761626-040-33 від
16.04.1992 р. (з трьома додатками) між

Дніпродзержинським ВО «Азот» і «Юрімекс» (Вена, Австрія),
пароплавний

сертифікат від 18.09.1992 р. та вантажна митна декларація № 40200 02 0
000655

від
23.09.1992 р. про вивіз радгоспом «Науковий» в Китай фірмі «Юрімекс»

речовин, контракт № 1/23 А від 11.05.1993 р. між
«Юрімекс» і «Дніпронафтопродукт», з
чотирма додатками, договори купівлі -
продажу між різними фірмами та підприємствами,
розрахунки «Юрімекс» з «Оптех» у 1994-95 p., статут закритого акціонерного товариства «Aqri
Proqress Ukraine B.V.» в м. Леуварлен від
21.03.1996 p., банківське
свідоцтво НОМЕР_3 від 10.04.1995 р. про створення підприємствами «Агафонов
Холдінг Б.В.» та «Ван дер Плуг Імпорт - Експорт Б.В.'" у м. Леуварлені ЗАТ «Агрі Прогресс Україна
Б.В.», устав акціонерного товариства
«Агафонов Холдінг Б.В.» та копії виписок з Торгово-промислової палати провінції
Фрісландія, контракти та копій угод між
радгоспом «Науковий», в особі директора
ОСОБА_17 , та компанією «Ван дер Рлуг
енд Терпоста БВ», покази ОСОБА_42, бухгалтерські книги підприємства «Van der Ploeq International B.V.», контракт від 10.08.1993 року на продаж
товарів підприємством «Ван дер Плуг» 8200 та «Наукова» у м. Дніпропетровську, завірені в Голландії копії рахунків-фактур на
поставку підприємством «Ван дер Плуг» товарів,
протокол допиту бухгалтера підприємства «Ван дер Плуг» ОСОБА_44 від

10.11.2000 p., протокол допиту від 28.01.1999 р.
адміністратора АО «Des

Minerals» (далі SAM) в Люксембургу ОСОБА_43,
протокол допиту

свідка від 28.01.1999 p., заступника
директора АО «Des Minerals» (далі SAM) в Люксембургу ОСОБА_45,
ліцензії № Д000080 від 21.10.93 року,

контракт № 10-93-15 від 21.10.93 року між радгоспом «Науковий» та фірмою

«Бенекс ЛТД» з додатками, договір №
12273 від 14.05.93 року між

Дніпродзержинським металургійним комбінатом та радгоспом «Науковий»,

оригінали ліцензій на вивіз продукції,
виписки банку «USB» про перерахування

від «Мак Річ» у АБН АМРО банк фірмі «Ван дер Плуг» грошових коштів,

повідомлення ОСОБА_52 від АБН АМРО банку про надходження від «Мак

Річ» грошових коштів, протокол
допиту ОСОБА_46 від 13.10.1999 p.,

партнера компанії «Conkord Trfde & Commerce Ltd»
(засновник - ОСОБА_47), протоколом
допиту директора посередницької фірми ОСОБА_51 від 26.11.1999 p., копії свідоцтва про реєстрацію та статут

компанії «Conkord Trfde & Commerce Ltd» від
12.08.1993 року, копії протоколів

допиту ОСОБА_38 від 08.07.1997 p., від 12.03.1998 p., 13.03.1998 p. з

додатками та фото таблицею, який
показав, що товариство «LIP Handel Aq»

було засновано з ініціативи і на прохання ОСОБА_2, він був єдиним

акціонером товариства, грошима, які були на рахунках товариства «LIP Handel

Aq», розпоряджався
теж ОСОБА_2, копії електронної проводки
про

надходження та виписки про зарахування на рахунок ОСОБА_2 НОМЕР_3 банку
«Кредіт Ліоне» (м. Цюріх) грошових
коштів, протоколом допиту

менеджера банку акціонерного товариства «Кредіт Ліоне (Швейц) АГ» ОСОБА_48
від 14.01.1999 p., копія заяви
ОСОБА_2 від 10.12.19993 р. з його

власноручним підписом до банку «Кредіт Ліоне» про відкриття для нього

рахунку НОМЕР_1 та умови банку.

31.08.2001 року Генеральним
прокурором України відносно ОСОБА_2

порушена кримінальна справа за
ст. ст. 86-1, 80-1 КК України за фактом

відкриття
та використання за межами України валютних рахунків.

Приводами та підстави для
порушення вказаної вище кримінальної справи стало те, що під час розслідування кримінальної справи
№ 49-800, порушеної 22 січня 1997 р. за
фактами розкрадання державного майна в особливо великих розмірах посадовими
особами радгоспу «Науковий» та незаконного використання громадянами України
валютних рахунків за межами України за ознаками злочинів, передбачених
ст. ст. 86-1,
80-1 КК України (в редакції Закону України 1960 p.),
прокурор та слідчі безпосередньо виявили достатньо
даних, які вказували на наявність в діях
ОСОБА_2 ознак злочину,
передбаченого ст. 80-1 КК України (редакція Закону України 1960
p.), а саме: свідчення ОСОБА_22 - колишнього радника Прем'єр-міністра України
ОСОБА_2 та розпорядника рахунків офшорних компаній, отримані із швейцарського банку «Credit Lyonnais (Suisse) S.A.»
(м. Цюріх) документи, копії електронної проводки про надходження та
виписки про зарахування на рахунок ОСОБА_2 НОМЕР_3 банку «Credit Lyonnais (Suisse) S.A.»
(м. Цюріх), табличні данні про рух коштів на рахунку
ОСОБА_2 НОМЕР_3 банку «Credit Lyonnais (Suisse) S.A.» (м.
Цюріх), протоколом допиту
менеджера банку акціонерного товариства «Credit
Lyonnais (Suisse) S.A.» (Швейц) ОСОБА_48
від 14.01.1999 p., копія заяви ОСОБА_2 від 10.12.19993 р. з його
власноручним підписом до банку «Credit
Lyonnais (Suisse) S.A.» про відкриття
для нього рахунку НОМЕР_1 та умови банку,
копії банківських карток банку «Credit
Lyonnais (Suisse) S.A.»,
отримані із швейцарського банку «SCS Alliance
S.A.» (м. Женева) документи, отримані із швейцарського банку «Banque
Populaire Suisse» (м. Женева) (який з 1.01.1997 року об'єднався із
швейцарським банком «Credit Suisse») документи, отримані
із швейцарського банку «Bank Julius Baer und Go AG» (м. Женева, Швейцарія) документи, отримані із банку «European Federal Credit Bank Limited»
(перейменованому з 16.04.1998 року в «Eurofed Bank Limited», Антигуа і Барбуда, та інші документи.

23.01.2002
року Генеральним прокурором України винесена

постанова
про порушення кримінальної справи щодо одержання ОСОБА_2 хабарів на суму 10 938
309 доларів США від
ОСОБА_22 , за ознаками злочину
передбаченого ч.3 ст. 368 КК України.

Приводами
та підставами для порушення вказаних вище кримінальних справ стало те, що під час розслідування кримінальної справи
№ 49-800, порушеної 22 січня 1997 р. за
фактами розкрадання державного майна в особливо великих розмірах посадовими
особами радгоспу «Науковий» та незаконного використання громадянами України
валютних рахунків за межами України за ознаками злочинів, передбачених
ст. ст. 86-1,
80-1 КК України (в редакції Закону України 1960 p.), прокурор та слідчі безпосередньо виявили
достатньо даних, які вказували на
наявність в діях ОСОБА_2 ознак злочину,
передбаченого ч.3 ст. 168 КК
України (редакція Закону України 1960 p.), а саме: матеріали, отримані від правоохоронних органів іноземних
країн, які на виконання клопотання
Генеральної прокуратури України вилучили в банківських установах та в інших
організаціях документи, що підтверджують

про
належність ОСОБА_2 та ОСОБА_22 іноземних фірм,
відкриття та володіння ними банківських рахунків і валютних коштів на
них, банківські платіжні документи з
квітня по вересень 1996 року.

Вивчивши
зазначені документи, суд першої
інстанції достатньо повно,
всебічно, об'єктивно дослідив
матеріали, які стали підставою для
порушення кримінальної справи,
проаналізував їх з позиції достатності в якості підстав для порушення
кримінальної справи і обґрунтовано прийшов висновку, що в них містяться достатні приводи та
підстави для порушення кожної з кримінальних справ, а тому рішення суду першої інстанції про
відповідність зазначених постанов прокурора вимогам ст.
ст. 94-99 КПК України колегія суддів вважає обгрунтованим.

Доводи
захисника про неналежну оцінку судом наданих нею по справі доказів не
ґрунтуються на вимогах закону.

Відповідно
до ст. 236-8 КПК України, суддя при розгляді скарги на постанову про
порушення кримінальної справи з'ясовує лише питання про те, чи були наявними приводи і підстави, передбачені в
ст. 94 ч.1 КПК України, для порушення кримінальної справи, законність джерел отримання даних, які стали підставою для винесення постанови
про порушення справи.

Досліджувати
докази, давати їм оцінку, в інший спосіб перевіряти питання щодо
доведеності чи недоведеності винності особи,
розглядати та вирішувати ті питання,
які повинен вирішувати суд при розгляді кримінальної справи по
суті, в тому числі і щодо неправильної
кваліфікації дій особи, суди не
вправі, оскільки це буде порушенням
конституційних засад правосуддя.

Посилання
апелянта на допущені судом однобічність та неповноту судового слідства не
ґрунтуються на вимогах закону, оскільки
при розгляді скарг на постанови про порушення кримінальної справи судове
слідство не проводиться.

Що ж
стосується вимог апеляції захисника про те,
що суд першої інстанції безпідставно не відмовив в порушенні
кримінальної справи по епізодах, де, на її думку,
сплинули строки притягнення ОСОБА_3 до кримінальної
відповідальності, то вони також не
підлягають задоволенню, оскільки при
оскарженні постанов про порушення кримінальної справи судом перевіряється
наявність приводів та підстав для її порушення,
а не строк давності притягнення особи до кримінальної відповідальності.

Враховуючи
зазначене, підстав для задоволення
апеляції захисника ОСОБА_1 та скасування рішення суду першої інстанції колегія
суддів не вбачає.

На
підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 365, 366,
382 КПК України, колегія
суддів, -

УХВАЛИЛА:

Постанову
Печерського районного суду м. Києва від
2 листопада 2007 року,

якою
скарга захисника ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на постанови Генерального
прокурора про порушення кримінальних справ,
а саме про скасування постанов: від 14 вересня 1998 року про порушення
кримінальної справи за ст. ст.
86-1, 80-1, 165 ч. 2 КК України 1960 року; постанову від
16 грудня 1998 року про порушення кримінальної справи за ознаками злочину, передбаченого
ст. 86-1 КК України 1960 року;
постанову від 17 березня 2000 року про порушення кримінальної справи за
ознаками злочину передбаченого ч.3
ст. 168 КК України 1960 року;
постанову від 12 грудня 2000 року про порушення кримінальної справи за ознаками
злочинів передбачених ст. 86-1, ч.
ст. 168, ч.2
ст. 17 і ч.3 ст.
168 КК України 1960 року; постанову від З січня 2001 року про порушення
кримінальної справи за ознаками злочинів,
передбачених ст. ст.
86-1, ч. 2 ст.
165 КК України 1960 року; постанову від 5 січня 2001 року про порушення
кримінальної справи за ознаками злочину,
передбаченого ч.3 ст. 168 КК України 1960 року; постанову від 20
квітня 2001 року про порушення кримінальної справи за ознаками злочинів, передбачених
ст. 86-1 і ч.3 ст. 168 КК України 1960 року; постанову від 20
квітня 2001 року про порушення кримінальної справи за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.
165 КК України 1960 року; постанову від 3 1 травня 2001 року про
порушення кримінальної справи за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст. 168 КК України 1960 року; постанову від
22 червня 2001 року про порушення кримінальної справи за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст. 168 КК України 1960 року; постанову від
31 серпня 2001 року про порушення кримінальної справи за ознаками злочину, передбаченого
ст. 80-1 КК України 1960 року;
постанову від 2 листопада 2001 року про порушення кримінальної справи за
ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України 2001 року; постанову від
23 січня 2002 року про порушення кримінальної справи за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України 2001 року, залишена без задоволення, залишити без змін, а її апеляцію - без задоволення.