Провадження №: 1-кп/752/22/15
Іменем України
20.07.2015 року м. Київ
Голосіївський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Первомайськ, Миколаївської області, громадянина України, українця, який із середньою спеціальною освітою, не одружений, не працює, раніше судимий вироком Первомайського міського суду Миколаївської області від 21.01.2010 року за ч.2 ст.307 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 2 роки, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,
з участю сторін кримінального провадження
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
ВСТАНОВИВ:
обвинувачений ОСОБА_3 , 23.11.2011 року, приблизно о 15.59 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, по пр. 40-річчя Жовтня,94 в м.Києві, в приміщенні АТ «Укрсіббанк», в робочий час, вирішив вчинити хуліганські дії. З цією метою він, діючи умисно, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, з хуліганських спонукань, поклав на стіл перед робітником банку ОСОБА_6 на стіл ніж та повідомив, що йому потрібні гроші, не висловлюючи вимогу в їх передачі. Потерпіла, сприймаючи дії ОСОБА_3 як злочинні, злякавшись такої демонстрації, припинила роботу, втекла з робочого місця та повідомила іншим працівникам банку про дії обвинуваченого, які натиснули тривожну кнопку, зачинили сейфову кімнату та викликали працівників міліції. Протиправні дії обвинуваченого ОСОБА_3 призвели до припинення нормальної діяльності установи - АТ «Укрсиббанк». В подальшому ОСОБА_3 був затриманий працівниками міліції на місці вчинення злочину.
Обвинувачений ОСОБА_3 після розяснення суті обвинувачення, себе винним не визнав та пояснив, що 23.11.2011 року зранку він мав їхати на роботу, але раптово став погано себе почувати і вирішив поїхати до брата, який живе біля станції метро «Деміївська» в м.Києві. Коли добрався до Деміївського ринку, зрозумів, що йому краще поїхати до мами на Борщагівку, так як вона має медичні знання та зможе допомогти. Щоб доїхати до мами йому потрібні були гроші, яких при собі він не мав, але у нього був ніж для нарізання продуктів. Вирішив продати цей ніж або здати до ломбарду. На ринку люди повідомили, що поряд є ломбард. Він пішов у вказаному людьми напрямку. На вулиці була мряка, він себе погано почував, ще й був без окулярів. Побачив чорно-жовтий напис, вивіски не було, він зайшов в приміщення, бо думав, що то ломбард. Працівників сприймав як оцінювачів ломбарду, оскільки вони вільно сиділи за столами та не були огороджені склом. Він присів за вільний стіл, там сиділа дівчина, як потім дізнався то була ОСОБА_7 . Дістав ніж та поклав його на стіл. Попросив дівчину нормально його оцінити. В цей час ОСОБА_7 встала та пішла, подумав, що вона пішла порадитися з колегами щодо вартості ножа. Він сидів за столом та чекав, поки оцінять ніж, при цьому постукував по столу. Не мав умислу на заволодіння чужим майном чи порушення громадського порядку. Боявся, що у нього буде напад епілепсії та хотів обміняти ніж на гроші, щоб доїхати до мами. Ніж, який подарували йому друзі, був при ньому для побутових потреб. Він не бачив, щоб ОСОБА_7 злякалася. Ножем він нікому не погрожував.
Не дивлячись на невизнання обвинуваченим ОСОБА_3 своєї вини, його провина доводиться наступними доказами:
-показаннями свідка ОСОБА_8 , яка в судовому засідання пояснила, що обвинувачений - її син. 23.11.2011 року вона приїхала до реабілітаційного центру у с.Софіївська Борщагівка, де мав перебувати її син. Проте працівники центру їй повідомили, що сина там немає і вони чули по телевізору, що він пограбував банк. Додала, що син в грошах не мав потреби, працював у Кіровограді на меблевій фірмі протягом 10 років, але звідти його звільнили. Потім почав зловживати спиртними напоями, від якого лікувався у наркологічній клініці. Від вживання алкоголю у нього траплялися епілептичні напади. Мав судимість, у м.Первомайськ в КВІ відмічався, оскільки перебував на іспитовому строці. Охарактеризувала сина як чуйну, роботящу, неагресивну людину ;
-показаннями свідка ОСОБА_9 , яка в судовому засіданні пояснила, що працювала фінансовим консультантом у відділенні банку «Укрсиббанк» в м.Києві на пр.40-річчя Жовтня, 94. 23.11.2011 року в другій половині дня, десь о 16.00 год. (за годину до кінця робочого часу) ОСОБА_10 зайшов до приміщення банку та присів за стіл до ОСОБА_7 . Через деякий час її покликали ОСОБА_7 та ОСОБА_11 , попросили натиснути тривожну кнопку. Вона тоді побачила, що ОСОБА_10 сидить із ножем. Натиснула кнопку і приїхали охоронці. Запорожець сидів за столом спокійно, вів себе мирно, хоча ситуація була нетиповою. Їй здалося, що людина несповна розуму. ОСОБА_7 була збентежена. Десь година минула з того часу, як вона викликала охоронців і як вони поїхали, банк в цей час не працював, відділення закрили. ОСОБА_10 із ОСОБА_7 спілкувалися десь 3-4 хвилини, про що була розмова, вона не чула. Тоді ще були клієнти біля каси, але вони не звернули увагу на все, що відбувається. Майно в банку ніяке пошкоджено не було. Тоді вона вперше бачила, щоб хтось в банку отак сидів із ножем. Для ОСОБА_7 така ситуація була неординарною, вона припинила тоді свою роботу. Вважає, що небезпека минула, коли працівники міліції вивели ОСОБА_10 із банку. Все тривало хвилин 10, а потім приїхали працівники міліції та закрили відділення банку. Вона сприймала ОСОБА_10 як хворого із психічними розладами. Здається, ОСОБА_10 сам віддав ніж працівникам охорони;
-показаннями потерпілої ОСОБА_6 , яка в судовому засіданні пояснила, що 23.11.2011 року, приблизно о 16.00 год. ОСОБА_10 зайшов до відділення банку «Укрсиббанк» в м.Києві на пр.40-річчя Жовтня, 94, де вона працювала. Пройшовся до кас, потім підійшов до її столу та сів навпроти. В цей час вона працювала з документами, які відклала. Обвинувачений виглядав неохайно та від нього відчувався запах алкоголю. Вона сказала ОСОБА_10 , щоб той дав паспорт, на що він поклав на стіл ніж. Вона відсунулася до стінки, подалі від ножа, а співробітниці натиснули тривожну кнопку. Вона сказала « почекайте» та відійшла від столу, а обвинувачений в цей час стукав ножем по столу. Запам`ятала, що ОСОБА_10 говорив «мені потрібні гроші». Злякалася, оскільки їй на стіл поклали ніж, це була для неї шокова ситуація. Словесних погроз ОСОБА_10 не висловлював, однак дану ситуацію вона сприйняла як загрозу, оскільки останній був з ножем та сказав, що йому потрібні гроші. Охорона приїхала хвилини через 2-3 після того, як вони натиснули тривожну кнопку, після чого відділення зачинили. До кінця дня відділення банку було закрите. Після приїзду ОСОБА_12 теоретично була можливість працювати, проте вони вже психологічно не могли виконувати свої обов`язки та їх опитували слідчі. Вважає, що ОСОБА_10 порушував громадський порядок, коли стукав ножем по столу, нахабність його дій полягала в тому, що він стукав ножем по столу, сидячи навпроти неї, дії безсоромного характеру полягали в тому, що від нього пахло горілкою та він був неохайно одягнений. Коли відсовувалася від столу, а потім встала, у неї трусилися ноги та руки, оскільки сильно злякалася;
-показаннями свідка ОСОБА_13 , яка в судовому засіданні пояснила, що вона працювала у відділенні банку «Укрсиббанк» в м.Києві на пр.40-річчя Жовтня, 94. 23.11.2011 року зайшов ОСОБА_10 , сів за стіл, дістав з кишені ніж та поклав його на стіл. Вона не чула, чи казав щось обвинувачений, коли сів за стіл до ОСОБА_7 , яка встала із-за столу та відійшла в бік стіни. Працівників охорони викликала ОСОБА_14 . До того як обвинуваченого затримали працівники охорони, він весь час сидів за столом, ні до кого не чіплявся, не висловлювався, тілесних ушкоджень нікому не завдавав. Вона побігла закрити сховище, так як касир, і відповідала за матеріальні цінності, адже сприйняла дії ОСОБА_10 як небезпеку пограбування банку. Всі робітники відділення банку покинули зал, в якому сидів ОСОБА_10 , аж до приїзду працівників охорони. На її думку ОСОБА_10 був в неадекватному стані, їй здалося, що він не усвідомлював, де знаходиться. Внаслідок дій обвинуваченого відділення закрили та до кінця робочого дня - до 17.00 год. воно вже не працювало;
-показаннями свідка ОСОБА_15 , яка в судовому засіданні пояснила, що вона працює в «Укрсиббанк». 23.11.2011 року в другій половині дня, до них у відділення зайшов ОСОБА_10 , сів за стіл до ОСОБА_16 та поклав перед нею ніж. ОСОБА_16 перелякалася та вони викликали охорону. Відділення о 16.00 год. закрили до кінця дня у зв`язку з цими подіями. Вона не чула, щоб обвинувачений кричав або вчиняв інші подібні дії;
-показаннями експерта ОСОБА_17 , який в судовому засіданні пояснив, що він працює лікарем СМЕ Київського центру СМЕ. Брав участь у складі комісії при проведенні експертизи відносно ОСОБА_3 як лікар доповідач. У функції лікаря доповідача входить: знайомитися з матеріалами справи, вести історію піддослідного, вести щоденник, доповідати комісії. Із ОСОБА_18 проводили клінічне дослідження, організацію консультацій суміжними спеціалістами, поточний контроль підекспертного. Психічний розлад обвинуваченого зумовлений ураженням, травмою головного мозку. Друга складова розладу ОСОБА_3 - алкогольна залежність, від якої він неодноразово лікувався. У нього виявлено ознаки енцифалапотії токсигенезу. ОСОБА_3 був обмежений у здатності керувати своїми діями у зв`язку з наявним у нього психічним розладом. У ОСОБА_3 були епілептичні напади до обстеження, під час обстеження - не було. Епісиндромні приступи проходять по-різному, інколи зі втратою свідомості, інколи без втрати, іноді людина забуває дії, що вчиняє чи не керує ними. Органічне ураження мозку з`явилося внаслідок частих травм голови та алкогольної інтоксикації. Дії, які інкримінуються ОСОБА_3 , були вчинені у стані обмеженої осудності, він міг обмежено оцінити свої дії, не міг повною мірою усвідомлювати свою поведінку. З матеріалів справи вбачалося, що здатність усвідомлювати свої дії та керувати ними була обмежена психічним станом обвинуваченого, який обумовлювався травмами голови та станом алкогольного сп`яніння. Здатність сприймати, відтворювати була обмежена через наявні у Запорожця психічні захворювання, але не позбавляла його керувати та усвідомлювати свої дії у повному обсязі. Підстав, щоб констатувати , що у ОСОБА_3 були ознаки епілепсії чи епісиндрому під час вчинення злочину, або перед ним, - експерти не знайшли. За матеріалами, які були надані на експертизу, вони зробили повний та об`єктивний висновок;
-протоколом усної заяви про злочин
-протоколом огляду місця події від 23.11.2011 року, в ході якого було оглянуто приміщення на першому поверсі «Укрсиббанк» в м.Києві по пр.40-річчя Жовтня,94 та фототаблицею до нього
-висновком експерта №754 від 29.11.2011 року, згідно з висновками якого ніж, вилучений 23.11.2011 року під час огляду місця події в приміщенні «Укрсиббанк» по пр.40-річчя Жовтня, 94 в м.Києві не являється холодною зброєю, відноситься до ножів господарсько-побутового призначення, туристичних ножів
Том 1а.п.22-26;
-речовим доказом - ножем, який був вилучений 23.11.2011 року під час огляду місця події в приміщенні «Укрсиббанк» по пр.40-річчя Жовтня, 94 в м.Києві
Том 1а.п.30;
- іншими матеріалами досудового розслідування.
Проаналізувавши вказані докази, суд вважає доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні зазначеного злочину.
Хуліганство - це грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.
Грубість порушення громадського порядку визначається з урахуванням місця вчинення хуліганських дій, Їх тривалості, кількості і характеристики потерпілих, ступеня порушення їхніх прав та законних інтересів тощо. Таким чином, грубе порушення громадського порядку має місце тоді, коли йому заподіюється істотна шкода, коли хуліганство пов`язане з посяганням на інші правоохоронювані цінності, задля збереження яких підтримується громадський порядок, коли це зачіпає важливі інтереси чи інтереси багатьох осіб, коли відновлення порядку вимагає значних, тривалих зусиль.
Явна неповага до суспільства - це навмисні активні дії винуватої особи, змістом яких є особлива зухвалість або винятковий цинізм ситуативного характеру як прояв аморального, цинічного та зверхнього ставлення до прав, свобод та законних інтересів невизначеного кола людей, що порушують спокій життєдіяльності як одного, так і багатьох громадян. Особлива зухвалість хуліганських дій є якісною ознакою їх характеру і ступеня тяжкості, що обумовлені застосування фізичного та психічного насильства, знаходить свій прояв у злочинному грубому порушенні громадського порядку. Під публічністю хуліганства слід розуміти дії винуватої особи, які вчиняються як у присутності потерпілого або інших осіб, так і за їх відсутності, але характер цих дій, вчинених винуватою особою і матеріалізований в певних наслідках, усвідомлюються як персоніфікованим потерпілим, так і невизначеним колом осіб, які ці дії та їх наслідки усвідомлюють і сприймають як прояв явної неповаги до них та суспільства.
Об`єктом хуліганства є соціальні цінності, яким завдається шкода, а саме громадський спокій, честь і гідність потерпілих, їх здоров`я - як персоніфікованих, так і невизначеного їх кола і кількості, домінуючим об`єктом є громадський спокій.
В даному випадку діями ОСОБА_3 був грубо порушений громадський спокій, оскільки в результаті його активних протиправних дій припинилася нормальна робота установи банку через припинення роботи його персоналу.
Грубість порушення громадського порядку полягала, в тому, що банківська установа є специфічним об`єктом інфраструктури країни, в якому здійснюються операції пов`язані з грошовими коштами. Функції менеджерів банківської установи, зокрема в даному випадку, пов`язані із наданням різних банківських послуг. Психологічно, працівники банку налаштовані на спілкування і надання допомоги у отриманні цих банківських послуг клієнтами. Знаючи про це, ОСОБА_3 грубо знехтував цими правилами поведінки у суспільстві, вчинив зухвалі дії та продемонстрував ніж, таким чином показуючи свою зверхність, вседозволеність та явну неповагу до потерпілої, оточуючих, їх психологічного стану та вцілому правил поведінки у суспільстві. Така зухвала поведінка і викликала звичайну реакцію працівника банківської установи, яка припинила функції надання послуг, повідомила інших працівників, які і викликали охорону, та зачинили сейфову кімнату, в якій знаходилися готівкові кошти.
Те, що ОСОБА_3 вчинивши такі дії, не продовжив, аж до затримання, вчиняти інші протиправні дії і не дало змогу органу досудового слідства кваліфікувати його злочинну поведінку за більш тяжкою частиною ст.296 КК України, або за інший корисливий злочин чи злочин, який посягає на життя чи здоров`я особи.
В Конституції України закріплений принцип презумпції невинуватості, проте в кримінально-процесуальному законодавстві закріплений принцип змагальності сторін. Сторона захисту не надала суду переконливих доказів невинуватості ОСОБА_3 .
Так, в судовому засіданні обвинувачений Запорожець навів, на його думку, логічний ланцюг послідовних дій, що помилково сприйнятий органом досудового слідства як злочин. Стверджував, що перед відвідуванням банку був у хворобливому стані, оскільки має проблеми з психікою, невірно зорієнтований громадянами на Деміївському ринку про місце знаходження ломбарду. Пішовши у вказаному людьми напрямку, зайшов у банк, який сприйняв за ломбард, де поклав перед оцінницею ніж, який мав намір реалізувати та за виручені гроші доїхати до матері на Борщагівку в м. Києві, яка б допомогла вивести його із хворобливого стану.
На думку суду, вказані показання не логічні, не послідовні, дані виключно з метою створити у суду враження правомірності поведінки та спробувати уникнути кримінальної відповідальності. Вони сприймаються судом як змодельовані та, за допомогою захисту, надані з метою розмиття кордонів між фактично вчиненими хуліганськими діями і можливими неправомірними діями, які не охоплюються особливою частиною Кримінального кодексу України.
На спростування такої позиції свідчать такі факти.
Щодо хворобливого стану обвинуваченого під час вчинення зазначених дій: - органом досудового слідства було перевірено чому поведінка Запорожця, в момент вчинення злочину була не достатньо адекватною. Через деякий час після затримання ОСОБА_10 був освідуваний лікарем наркологом, який констатував у нього стан алкогольного сп`яніння. На думку суду, саме такий стан і спричинив не достатньо адекватну поведінку ОСОБА_10 під час вчинення злочину. Також, про можливий психічно хворобливий стан в момент вчинення злочину ставилось питання перед комісією експертів, які у своєму висновку, проаналізувавши медичну документацію, матеріали кримінальної справи і провадження, констатували, що ОСОБА_10 в момент вчинення злочину міг бути обмежено осудний, проте не підтвердили обставину, що ОСОБА_10 не усвідомлював значення своїх дій і не міг керувати ними. Зазначене підтвердив в судовому засіданні і експерт ОСОБА_17 , який вказав, що підсудний, в момент вчинення злочину не був у стані тимчасово розладу психіки, в результаті органічного ураження головного мозку, однак усвідомлював значення своїх дій та міг керувати ними.
Не дивлячись на констатований у обвинуваченого стан алкогольного сп`яніння в момент вчинення злочину, ОСОБА_10 так і не повідомив суду, де і при яких обставинах останній вживав алкоголь, в якій кількості і чи відчував він алкогольне сп`яніння, що і призвело до такої зухвалої поведінки та штовхнуло його на вчинення злочину.
Помилковість сприйняття відділення Укрсиббанку як відділення ломбарду.
-Запорожець має середньо-спеціальну освіту, яка дозволяє відрізнити відділення банку від ломбарду за зовнішніми ознаками. З показань потерпілої та свідків, обвинувачений ані під час вчинення протиправних дій, ані одразу після його вчинення і після затримання не вказував на те, що прийшов до ломбарду для оцінки ножа і отримання за нього коштів. Ця версія виникла у ОСОБА_10 в подальшому, після зникнення стану алкогольного сп`яніння та отримання юридичної допомоги. Окрім того, як було з`ясовано, ОСОБА_10 не мав і знав про те, що немає при собі паспорта громадянина України, що унеможливлювало вчинення з ним будь яких цивільно правових угод. На пропозицію менеджера ОСОБА_6 надати паспорт вчинив демонстрацію ножа, та повідомив, що йому потрібні гроші. В судовому засіданні сам ОСОБА_10 і його матір ОСОБА_8 вказували, що підсудний не носив при собі паспорта, а лише ксерокопію для можливого пред`явлення його правоохоронним органам у разі затримання, для ідентифікації особи.
З огляду на викладене, суд вважає , що ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.296 КК України, а саме хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю
Окрім того, згідно акту стаціонарної судової комісійної комплексної психолого-нарколого-психіатричної експертизи №59 від 15.02.2012 року Київського міського центру судово-психіатричної експертизи, ОСОБА_3 в період, до якого відноситься інкриміноване йому діяння, виявляв ознаки «Органічного ураження головного мозку поєднаного ґенезу із помірно епісиндромом в анамнезі», у стані тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності не знаходився. Наявний у ОСОБА_3 психічний розлад у період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння, суттєво впливав на здатність підекспертного усвідомлювати свої дії та керувати ними, обмежуючи цю здатність. Наявний у ОСОБА_3 у теперішній час психічний розлад суттєво впливає на його здатність усвідомлювати свої дії та керувати ними, обмежуючи цю здатність. За своїм психічним станом у теперішній час потребує застосування до нього амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку.
Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 239 від 20.11.2014 року на даний час ОСОБА_3 виявляє ознаки органічного ураження головного мозку поєднаного ґенезу з когнітивними розладами та змінами особистості, а також синдром залежності від алкоголю. Наявні у підекспертного психічні розлади не позбавляють його здатності на теперішній час усвідомлювати свої дії та керувати ними, але суттєво впливають на його здатність самостійно реалізувати своє право на захист. За своїм психічним станом на теперішній час підекспертний потребує надання амбулаторної психіатричної допомоги. У разі визнання ОСОБА_3 судом обмежено осудним щодо інкримінованого йому діяння, до нього в зв`язку з наявними у нього психічними розладами можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку.
Тобто зазначене свідчить про обмежену осудність ОСОБА_3 , який відповідно до ст.20 КК України підлягає кримінальній відповідальності на загальних підставах.
Суд не вбачає необхідності застосовувати до ОСОБА_3 примусові заходи медичного характеру, з огляду на те, що він не перебуває під вартою та має можливість самостійно звернутися до лікувального закладу для надання йому необхідної допомоги, про що і висловив бажання у судовому засіданні.
При призначенні покарання суд враховує тяжкість вчиненого злочину- злочин , передбачений ч.1 ст.296 КК України, відноситься до категорії невеликої тяжкості, обставини, які помякшують та обтяжують покарання, особу винного, який раніше судимий, не працює, задовільно характеризується, перебував на диспансерному обліку в Первомайському наркологічному диспансері з приводу хронічного алкоголізму: лікувався стаціонарно в періоди 25.04.2007- 30.04.2007 року, 26.01.2010- 08.02.2010 року.
Обставин, що пом`якшують покарання, не встановлено.
Обставинами, що обтяжують покарання, є вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, рецидив злочинів.
На підставі викладеного, враховуючи обставини справи та особу обвинуваченого, обставини, що помякшують та обтяжують покарання, суд вважає, що перевиховання та виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 можливе без ізоляції від суспільства, а тому йому необхідно призначити покарання в межах санкції ч.1 ст. 296 КК України, у виді штрафу.
Згідно з правилами, передбаченими ст.71, ч.3 ст.72 КК України вирок Первомайського міського суду Миколаївської області від 21.01.2010 року, згідно якого ОСОБА_3 призначене покарання за ч.2 ст.307 КК України у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням , з іспитовим строком на 2 роки - необхідно виконувати самостійно.
За ч.1 ст.296 КК України необхідно звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до відповідальності, відповідно до ст. 49,74 КК України.
Запобіжний захід ОСОБА_3 , до вступу вироку в законну силу, необхідно залишити без змін, у виді особистого зобов`язання.
Долю речових доказів та процесуальних витрат вирішити у відповідності до вимог ч. 9 ст. 100 та ч. 2 ст. 124 КПК України.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.296 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 500 ( п`ятисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8 500 ( вісім тисяч п`ятсот) гривень.
На підставі ст.71, ч.3 ст.72 КК України, вирок Первомайського міського суду Миколаївської області від 21.01.2010 року, яким ОСОБА_3 засуджено за ч.2 ст.307 КК України до 5 років позбавлення волі, з іспитовим строком на 2 роки,- виконувати самостійно.
Звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.
Міру запобіжного заходу засудженому ОСОБА_3 , до вступу вироку в законну силу, залишити без змін особисте зобов`язання.
Речові докази: ніж, який знаходиться в камері зберігання речових доказів Голосіївського РУ ГУ МВС України в м.Києві, - знищити.
Процесуальні витрати в сумі 337 гривень 68 копійок - вартість експертизи №754 від 29.11.2011 року, проведеної Науково-дослідним експертно-криміналістичним центром при ГУ МВС України в м.Києві - стягнути із засудженого ОСОБА_3 на користь держави.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Вирок суду може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва протягом 30 діб з дня проголошення.

Суддя ОСОБА_1