ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.03.2015 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира у складі:
головуючого - судді…………. ОСОБА_1 ,

секретарів.................................. ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

з участю прокурора…… ……. ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

потерпілої…………………….. ОСОБА_9 ,

представника потерпілої…….. ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

обвинуваченої………………… ОСОБА_12 ,

захисника……………………… ОСОБА_13 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Житомирі справу у кримінальному провадженні №0001780 про обвинувачення

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Малин Житомирської області, громадянки України, з вищою освітою, неодруженої, працюючої начальником юридичного відділу ТОВ Житомирський м`ясокомбінат, проживаючої у АДРЕСА_1 , не судимої,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, -

встановив:
28.05.2013 року, приблизно о 21 годині 35 хвилин, ОСОБА_12 керувала власним технічно-справним автомобілем Кіа Rio реєстраційний номер НОМЕР_1 . Рухаючись автодорогою по вул. Мануїльського м.Житомир в напрямку вул. І. Монтана, наближаючись до регульованого перехрестя вулиць Мануїльського та Котовського, в порушення вимог п. 2.3б) Правил дорожнього руху України, проявила неуважність до дорожньо-транспортної обстановки та її зміни, в порушення вимог п. 16.2 цих же Правил, здійснила маневр лівого повороту на вул.Котовського в напрямку вул. Шелушкова, не надавши при цьому дорогу пішоходу ОСОБА_9 , яка по регульованому пішохідному переходу перетинала проїзну частину зліва направо відносно напрямку руху автомобіля та, в порушення п. 12.3 вказаних Правил при виникненні небезпеки та перешкоди для руху, яку вона об`єктивно спроможна була виявити, не вжила заходів для зменшення швидкості аж до зупинки свого транспортного засобу, в результаті чого передньою частиною свого автомобіля Кіа Rio на вул. Котовського здійснила наїзд на пішохода ОСОБА_14 .

В результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_12 спричинила ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді: крововиливів по зовнішній поверхні в області правого ліктьового суглобу, правого колінного суглобу і на лівому стегні, внутрішньосуглобного осколкового перелому виростка правої великогомілкової кістки зі зміщенням відламків, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості за ознакою довготривалого розладу здоров`я.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_12 свою вину у вчиненні злочину не визнала та показала, що 28.05.2013 року після 21 години вона керувала власним автомобілем Кіа Rio реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухалась у лівій смузі автодорогою по вул. Мануїльського м. Житомир зі сторони вул. Київської в напрямку вул. Монтана. Коли повільно наблизилась до регульованого перехрестя вулиць Мануїльського та Котовського, горів зелений сигнал світлофора. Мала намір повернути ліворуч на вул.Котовського в напрямку центра міста, їй здалося, що по вул. Монтана назустріч рухається автомобіль, однак побачила, що він стоїть ще до перехрестя. За цей час вона виїхала на перехрестя, їй мигав зелений сигнал світлофора, тому натиснула на педаль газу, повернула наліво на вул. Котовського і почала завершувати маневр повороту, рухаючись у ліву смугу руху по вул. Котовського. Автомобіль почав швидко набирати швидкість, так як має спортивний двигун. У цей час побачила справа від себе пішохода, що перебігав проїзну частину вул. Котовського справа наліво перед напрямком її руху. Вона почала гальмувати, але автомобіль погано гальмував через гравій на дорозі. Коли автомобіль зупинився, вийшла з машини і побачила, що попереду автомобіля на відстані приблизно 1,5 м. від капоту на асфальті на лівому боці майже паралельно вул. Мануїльського, ногами в сторону вул. Східної, тобто в сторону її автомобіля, ближче до осьової лінії, за декілька десятків сантиметрів до лінії, лежить раніше незнайома їй ОСОБА_15 . У лівій руці жінка тримала гаманець, була у окулярах, рукою прикрила обличчя та була жива. Вона викликала автомобіль швидкої медичної допомоги. Через 10 хвилин приїхав автомобіль швидкої медичної допомоги і вона відійшла до свого автомобіля. Бачила, що лікарі намагалися покласти ОСОБА_15 на носилки, а вона щось їм говорила. Надалі побачила ОСОБА_15 уже в автомобілі швидкої. У цей час приїхали працівники ДАІ та після них слідчо-оперативна група. Вона не доїхала до траєкторії руху по проїзній частині ОСОБА_15 , різко загальмувала і коли її автомобіль зупинився, ОСОБА_15 була у вертикальному положенні. Вважає, що зіткнення її автомобіля з ОСОБА_15 не було. Звідки у ОСОБА_15 взялися травми, не знає. Коли вона наступного дня приїхала до ТМО №2 взнати, де ОСОБА_15 , то лікарі сказали, що вранці ОСОБА_15 виписали з лікарні, а її знайома сказала, що у ОСОБА_15 ніяких серйозних ушкоджень немає. Події бачила її давня знайома ОСОБА_16 , яка як і вона юрист, що чекала її в районі цього перехрестя. Працівники міліції складали протокол огляду місця події та план-схему до нього за її участі. У схемі зазначено все правильно. Вольхова лежала на проїзній частині в зоні дії пішохідного переходу чи у безпосередній близькості до нього. Зазначила, що переданий під час досудового розслідування їй на зберігання автомобіль Кіа Rio фактично пошкоджений механічно у передній частині та ушкоджений внаслідок підпалу.

Потерпіла ОСОБА_9 показала, що 28.05.2013 року, приблизно о 21 годині 35 хвилин, вона вийшла з магазину Гурман, що розташований по вул. Котовського у м.Житомирі, у якому придбала пляшку води, яку несла у пакеті, пройшла по ходу руху вперед в напрямку вул. Мануїльського по тротуару по правій стороні від проїзної частини вул. Котовського, підійшла до перехрестя вул. Котовського з вул. Мануїльського, дочекалася зеленого сигналу світлофора для пішоходів та у звичайному темпі почала переходити вул. Котовського на пішохідному переході. Коли пройшла півдороги, то побачила, як з вул. Мануїльського наліво - на вул. Котовського повернув автомобіль червоного кольору та, рухаючись у її напрямку збив її, вдаривши передньою лівою частиною в область правої ноги вище і нижче коліна. Від удару автомобіля вона впала лівою стороною тіла на дорогу, вдарилася головою та втратила свідомість. Прийшла у свідомість, коли лікарі швидкої допомоги поклали її на носилки та занесли у автомобіль, де надавали медичну допомогу і у подальшому доставили її у травмпункт ТМО № 2. З 28.05.2013 року по 13.06.2013 року вона знаходилася на стаціонарному лікуванні у ТМО № 2. Під час обстеження їй зробили рентгенівський знімок ушкодженої ноги та наклали на ногу гіпс. Коли прийшла до тями, то побачила, що лежала на 1-1,5 м. від автомобіля, точного положення не пам`ятає, оскільки була у поганому стані. Почала переходити проїзну частину одразу, як загорівся зелений сигнал світлофору, оскільки робить так завжди, щоб устигнути перейти дорогу на дозволений сигнал світлофора, так як ходить повільно. На час ДТП була взута у шльопанці. Унаслідок дорожньо-транспортної пригоди їй було спричинено тілесні ушкодження, які зазначені у обвинуваченні. На проїзній частині як на перехресті так і у місці зіткнення гравію не було, був асфальт.

Свідок ОСОБА_17 показала, що у травні 2013 року приблизно о 21 годині йшла по вул. Котовського по тротуару праворуч від проїзної частини вул. Котовського в напрямку вул. Мануїльського. У цей час з почула звук удару та побачила, що на проїзній частині вул. Котовського в районі перехрестя з вул. Мануїльського в напрямку центра міста в зоні пішохідного переходу через вул. Котовського стоїть автомобіль іномарка червоного кольору, а перед автомобілем на асфальті лежить раніше незнайома їй ОСОБА_15 , головою в напрямку центра міста, поблизу осьової лінії, головою ближче до неї. Через деякий час на місце події приїхав автомобіль швидкої медичної допомоги, а пізніше - автомобіль міліції. ОСОБА_15 сама не вставала і не йшла, до приїзду лікарів не рухалась, лежала на проїзній частині. Лікарі швидкої поклали ОСОБА_15 на носилки та у подальшому поїхали з місця події.

Свідок ОСОБА_18 показала, що коли у травні 2013 року йшла зі сторони ТЦ Глобал по вул. Котовського в напрямку центра міста по лівому від проїзної частини тротуару, то за перехрестям вулиць Котовського Мануїльського по вул. Котовського побачила автомобіль червоного кольору, який стояв на пішохідному переході передом в напрямку центру міста біля осьової лінії. На проїзній частині перед передньою частиною автомобіля лежала сива жінка. Бачила як під`їхав автомобіль швидкої допомоги, з якої винесли носилки. На проїзній частині валявся пакет з чимось всередині.

Свідок ОСОБА_19 показав, що 28.05.2013 року, у період часу після 21 години 20 хвилин до 21 години 34 хвилини, як водій у складі бригади швидкої медичної допомоги виїхав на виклик про дорожньо-транспортну пригоду на вул. Котовського, 71 у м.Житомирі. По приїзду на місце побачив ОСОБА_15 , яка лежала на проїзній частини вул. Котовського на пішохідному переході головою в напрямку центра міста майже паралельно осьовій лінії з незначним кутом. На проїзній частині стояв автомобіль червоного кольору, біля якого була жінка водій. Автомобіль стояв на проїзній частині вул. Котовського в напрямку центра міста, ближче до осьової лінії. На його запитання жінка водій сказала, що ОСОБА_15 перебігала дорогу, а вона її збила. Він через свого диспетчера викликав автомобіль ДАІ, записав номер автомобіля, який приймав участь у ДТП, які приїхали через 5-7 хвилин після них, коли ОСОБА_15 була вже а автомобілі швидкої допомоги. Вольхова мала ушкодження голови та ноги, була в тяжкому стані, стогнала, не могла пересуватися. Першим до неї підійшов фельдшер, а він підігнав автомобіль та підніс до ОСОБА_15 носилки. Він з фельдшером ОСОБА_20 погрузив її на носилки, які поставили у автомобіль швидкої, де ОСОБА_21 надавав їй першу медичну допомогу. Взуття ОСОБА_15 один шльопанець лежав на пішохідному переході. ОСОБА_15 пояснила, що йшла по дорозі, а її збив автомобіль.

Свідок ОСОБА_22 дав показання, аналогічні показанням свідка ОСОБА_19 щодо часу та обставин приїзду на місце ДТП, місце розташування на проїзній частині ОСОБА_15 та автомобіля ОСОБА_23 , додатково показав, що ОСОБА_15 , коли він підійшов до неї, вже була у свідомості, скаржилася на біль у правому стегні, пояснила, що її збив автомобіль. Він з водієм ОСОБА_19 погрузив її на носилки, та занесли на носилках у автомобіль швидкої, так як вона не могла самостійно пересуватися, сама не ходила. У автомобілі він надав допомогу і доставили автомобілем до травмпункту ТМО № 2 м. Житомира. Він після огляду та надання допомоги поставив діагноз, який зазначив у картці виклику. Надавав допомогу ОСОБА_15 як при переломі ноги, однак писав у картці про ушкодження як забій ноги, під питанням перелом, вколов їй обезболюючі наркомісткі препарати, ставив капельницю. Крім ушкоджень ноги, потерпіла мала і інші тілесні ушкодження, які він зазначив у картці виклику. Номер автомобіля учасника ДТП записав у картку виклику. Стан потерпілої як на місці ДТП так і після за медичними критеріями був незадовільний. З взуття ОСОБА_15 один шльопанець лежав на пішохідному переході.

Свідок ОСОБА_24 показав, що у травні 2013 року проводив як слідчий огляд місця події дорожньо-транспортної пригоди на перехресті вулиць Котовського та Мануїльського, за наслідками якого склав відповідний протокол. Схему до протоколу склав дізнавач ОСОБА_25 . На місці події ОСОБА_23 розповіла, що ОСОБА_15 перебігала дорогу вул. Котовського справа наліво по ходу руху ОСОБА_23 , яка повертала ліворуч з вул. Мануїльського на вул. Котовського та перед її автомобілем впала на проїзну частину. На місці було встановлено 3 свідки двоє з яких знайомі ОСОБА_23 . На автомобілі він не виявив пошкоджень. Потерпіла зазначала, що переходила дорогу не так, як казала ОСОБА_23 . Всі виявлені обставини зазначив у протоколі огляду місця події та схемі. Допитував ОСОБА_15 22 червня 2013 року у неї вдома, де бачив, що нога ОСОБА_15 була і гіпсу, а вона не могла самостійно пересуватися. При проведенні розслідування на судово-медичну експертизу не направляв історію хвороби ОСОБА_15 , оскільки її не витребовував, а направив лише отриману на свій запит довідку з ТМО № 2, у якій не було зазначено наявності у потерпілої переломів. Яким чином потрапила ця довідка до нього пояснити не зміг, зазначив, що довідку хтось приніс з лікувального закладу, де поділася довідка не знає.

Під час огляду місця дорожньо-транспортної пригоди 28.05.2013 року встановлено, що дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Кіа Rio, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_12 та пішохода ОСОБА_9 сталася 28.05.2013 року за перехрестям вулиць Котовського - Мануїльського у м. Житомирі, на проїзній частині вул.Котовського в напрямку вул. Шелушкова, в зоні дії пішохідного переходу по ходу руху автомобіля. Гравію на проїзній частині не виявлено.

Під час проведення слідчого експерименту за участі потерпілої ОСОБА_9 встановлено напрямок руху ОСОБА_9 по пішохідному переходу через вул.Котовського зі сторони вул. Київської в напрямку вул. І.Монтана, місце вчинення на неї наїзду передньою частиною автомобіля під керуванням ОСОБА_12 , а саме в районі перехрестя вулиць Мануїльського та Котовського на пішохідному переході у лівій смузі руху по вул. Котовського в напрямку вул. Хлібної.

Висновком судової експертизи обставин та механізму дорожньо-транспортної пригоди №3/1001 підтверджується те, що в даній дорожній обстановці швидкість руху автомобіля Кіа Rio реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_12 перед початком застосування водієм гальмування складала не менше 25,6 км/год. ОСОБА_12 мала технічну можливість запобігти наїзду на пішохода ОСОБА_9 шляхом застосування своєчасного термінового гальмування з моменту виникнення небезпеки для руху. Причиною виникнення дорожньо-транспортної пригоди з технічної точки зору стала невідповідність дій водія ОСОБА_12 вимогам п.п. 12.3 Правил дорожнього руху України.

Даними у медичній карті № 4798 стаціонарного хворого ОСОБА_9 підтверджується те, що ОСОБА_9 перебувала на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні КУ ЦМЛ № 2 м. Житомира з дня поступлення 22 години 20 хвилин 28.05.2013 року по дату виписки 14 години 13.06.2013 року та у неї були виявлені тілесні ушкодження, зазначені у обвинуваченні, що як вбачається було встановлено у день поступлення 28.05.2013 року у тому числі і шляхом проведення рентгенологічного дослідження після поступлення хворої з травмпункту до травматологічного відділення медичного закладу.

Згідно висновку експерта у комісійній медичній експертизі № 135, проведеної у тому числі з дослідженням картки виїзду бригади швидкої медичної допомоги, історії хвороби ОСОБА_9 , внаслідок ДТП, що мало місце 28.05.2013 року, ОСОБА_9 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді: крововиливів по зовнішній поверхні в області правого ліктьового суглобу, правого колінного суглобу і на лівому стегні, внутрішньосуглобного осколкового перелому виростка правої великогомілкової кістки зі зміщенням відламків, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості за ознакою довготривалого розладу здоров`я. Виявлений перелом великогомілкової кістки виник при переході ОСОБА_9 внаслідок переходу проїзної частини вул.Котовського зліва направо по ходу руху автомобіля, при чому відбувся контакт з виступаючими частинами автомобіля, який рухався, з правою задньо-боковою поверхнею тулуба потерпілої з послідуючим падінням Вольхової на ліву сторону. Виникнення перелому внаслідок самостійного падіння, без контакту з автомобілем, який рухається, виключається. Самостійно встати на ноги, пересуватися при отриманих внаслідок ДТП травм, ОСОБА_9 не могла.

Експерт ОСОБА_26 підтвердила обставини проведення комісійної медичної експертизи, зазначені у висновку, додатково показала, що при проведенні експертизи досліджувалися також і рентгенограми (рентгенівські знімки), оскільки у історії хвороби ОСОБА_9 хоча і зазначений перелом, однак не було описано його характеру. З урахуванням досліджених медичних документів, застосованих методів лікування лікарем швидкої медичної допомоги, віку ОСОБА_15 , малоймовірно, щоб вона могла самостійно пересуватися з виявленими у неї травмами.

Під час проведення експертизи досліджувалась також і схема до протоколу слідчого експерименту за участі ОСОБА_27 , однак чи був сам протокол слідчого експерименту, не пам`ятає.

Даними у посвідченні водія НОМЕР_2 підтверджується те, що ОСОБА_12 має право на керування транспортними засобами категорії В.

Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу підтверджується те, що автомобіль Кіа Rio реєстраційний номер НОМЕР_1 , належить ОСОБА_12 , який приєднано до справи як речовий доказ та повернуто на зберігання ОСОБА_12 , що підтверджується постановою слідчого від 29.05.2013 року.

Суд критично ставиться до невизнання обвинуваченою своєї вини у вчиненні злочину та до висунутої нею під час судового слідства версії подій, так як її показання щодо обставин ДТП не можуть бути покладені в основу виправдання обвинуваченої, оскільки повністю спростовуються дослідженими судом доказами, які узгоджуються між собою, є послідовними та логічними.

Суд відкидає також і показання свідків ОСОБА_27 , ОСОБА_28 та ОСОБА_16 як такі, що є неправдивими та суперечать викладеним доказам з наступних підстав.

Так, свідок ОСОБА_29 показав, що 28.05.2013 року, приблизно о 21 годині на своєму автомобілі стояв в районі перехрестя вул. Мануїльського Котовського у заїзному кармані в правій смузі руху, якщо їхати в напрямку від центра міста, та разом з дружиною ОСОБА_16 у своєму автомобілі чекали подругу дружини ОСОБА_23 , яка мала до них під`їхати на своєму автомобілі Кіа Rio червоного кольору. Побачив, як ОСОБА_23 , рухаючись по вул. Мануїльського зі сторони вул. Київської на зелений сигнал світлофора повернула наліво на вул. Котовського в напрямку центра міста, рухалась зі швидкістю 3-5 км/год. У цей час раніше незнайома ОСОБА_15 почала бігти боса на червоний сигнал світлофора зі сторони вул. Мануїльського вибігла на проїзну частину і бігла в напрямку вул. Київської, наскочила на автомобіль ОСОБА_23 , який гальмував, після зіткнення сповзла з автомобіля на асфальт і лежала. Приїхав автомобіль швидкої медичної допомоги, ОСОБА_15 встала і пішла в автомобіль швидкої сама, її лише вели за руки. Бачив події з відстані 15-20 метрів. Поки не приїхала швидка, ОСОБА_15 лежала на проїзній частині, а він стояв спілкувався з ОСОБА_23 . З медичних працівників швидкої бачив водія-чоловіка і двох жінок. Взуття ОСОБА_15 стояло на газоні біля тротуару. Зіткнення відбулося на пішохідному переході в районі осьової лінії. Звука гальм автомобіля під час цих подій не було.

Свідок ОСОБА_30 показала, що у травні чи червні 2013 року, приблизно о 21 годині, вона разом з чоловіком на своєму автомобілі стояли біля магазину Гурман по вул. Котовського в районі перехрестя вул. МануїльськогоКотовського у заїзному кармані в правій смузі руху, якщо їхати в напрямку від центра міста, та чекали її давню знайому ОСОБА_23 , яка мала до них під`їхати на своєму автомобілі Кіа Rio червоного кольору та підвезти документи. Почула звук гальм автомобіля та побачила, як автомобіль ОСОБА_23 , який повертав з вул. Мануїльського ліворуч на вулицю Котовського, почав гальмувати. Також у цей час побачила жінку, яка лежала на проїзній частині на пішохідному переході перед автомобілем ОСОБА_23 , ноги якої були під бампером автомобіля ОСОБА_23 . Чи було зіткнення не бачила. Через приблизно 10 хвилин приїхав автомобіль швидкої медичної допомоги, ОСОБА_15 встала і пішла в автомобіль швидкої сама, а медичні працівники допомогли їй зайти в бокові двері автомобіля швидкої допомоги, і які повезли жінку до лікарні. Жінка була у окулярах. Бачила, що автомобіль ОСОБА_23 зупинився перед пішохідним переходом.

Свідок ОСОБА_31 показала, що коли саме не пам`ятає, у вечірній час, йшла по тротуару по лівій стороні вул. Котовського в напрямку вул. Мануїльського. Перед перехрестям вулиць Котовського-Мануїльського зупинилась біля світлофора, щоб перейти вул. Котовського в напрямку вул. Київської, де також вже стояла раніше незнайома їй ОСОБА_15 та хлопець з дівчиною. У цей час зі сторони вул. Київської по вул. Мануїльського на перехрестя виїхав автомобіль червоного кольору під керуванням ОСОБА_23 , пропустила зустрічний транспорт та продовжуючи рух, повернула наліво на вул.Котовського. ОСОБА_15 почала у цей час переходити проїзну частину вул. Котовського в напрямку вул. Київської на заборонений для пішоходів сигнал світлофора. Червоний автомобіль почав різко гальмувати та зупинилася на пішохідному переході чи перед ним, не доїхавши до ОСОБА_15 , яка була на проїзній частині та у цей момент впала на дорогу. Лежала на відстані 1 метра від автомобіля та не ворушилася. ОСОБА_23 вийшла з автомобіля, підійшла до ОСОБА_15 , після чого почала викликати міліцію. Через деякий час приїхав автомобіль швидкої допомоги, лікарі витягнули носилки, з якими підійшли до ОСОБА_15 , яка сама встала з дороги та сама лягла на носилки, після чого її повезли. Взуття ОСОБА_15 - один тапочок лежав на проїзній частині, а інший був на тротуарі. Бачила, що коли ОСОБА_15 впала, то тапочки повідлітали. Тілесних ушкоджень у ОСОБА_15 не бачила, де вони взялися, їй невідомо. Ніяких предметів у ОСОБА_15 не було. З нею проводився слідчий експеримент.

Однак показання цих свідків щодо кольору світла світлофора під час ДТП, напрямку руху ОСОБА_9 з права наліво відносно руху автомобіля ОСОБА_12 , отримання тілесних ушкоджень без контакту з автомобілем під керуванням ОСОБА_12 під час його руху, відсутності у потерпілої тілесного ушкодження середньої тяжкості, місця розташування взуття потерпілої, можливості ОСОБА_9 самостійно рухатися після отриманих ушкоджень, повністю спростовуються як показаннями потерпілої, свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та ОСОБА_22 , так і висновком комісійної судової медичної експертизи № 135,.

Крім цього, показання свідка ОСОБА_29 щодо швидкості руху автомобіля ОСОБА_12 спростовуються крім показань потерпілої і висновком експерта №3/1001 при проведенні експертизи обставин та механізму дорожньо-транспортної пригоди.

Показання свідка ОСОБА_31 щодо обставин руху ОСОБА_12 на перехресті, безпосередньо перед наїздом на ОСОБА_9 , а саме того, що автомобіль Кіа Rio виїхавши на перехрестя, пропустила зустрічний транспорт, після чого продовжила рух, повністю спростовуються показаннями обвинуваченої, а її показання щодо відсутності у потерпілої у руках предметів, спростовується як показаннями потерпілої, обвинуваченої, свідка ОСОБА_18 , так і записом у медичній карті стаціонарного хворого № 4798 ОСОБА_9 ,з якого вбачається, що при доставлянні безпосередньо з місця ДТП до лікувального закладу, остання мала при собі пакет з гаманцем, окуляри та інші речі.

Суд відкидає і доводи обвинуваченої про відсутність у потерпілої безпосередньо після ДТП перелому виростка правої великогомілкової кістки зі зміщенням відламків з посиланням на довідку № 1079, а саме, що у цій довідці не зазначено наявності такого ушкодження та на постанову про відмову в порушенні кримінальної справи, як з підстав, викладених вище так і у зв`язку з наступним.

Допитаний як свідок ОСОБА_32 показав, що є головним лікарем КУ ЦМЛ №2. Оглянувши довідку № 1079 зазначив, що дійсно така довідка була видана за підписом начальника медичної частини ОСОБА_33 , однак медичний працівник установи ОСОБА_34 , яка готувала текст довідки, недобросовісно виконала свої обов`язки та при її готуванні не взяла дані з історії хвороби ОСОБА_9 - медичній карті стаціонарного хворого № 4798, у які зазначено наявність перелому виростка правої великогомілкової кістки, а внесла у довідку первісний діагноз з травмпункту, куди було доставлена ОСОБА_15 28.05.2013 року. Такі доводи свідка повністю підтверджуються і наявною у зазначеній історії хвороби довідкою № 4251, виданою черговим лікарем травматологічного пункту ОСОБА_35 щодо первісного діагнозу на час поступлення потерпілої, без проведення необхідних медичних досліджень, зміст якої в частині діагнозу ОСОБА_9 повністю ідентичний довідці № 1079, на яку посилається сторона захисту. Однак у довідці зазначено, що після поступлення ОСОБА_9 направлено до травматологічного відділення. У зв`язку з цим, суд відкидає довідку № 1079 з мотивів її недостовірності як таку, що суперечить фактичним обставинам справи щодо тілесних ушкоджень, отриманих ОСОБА_9 28.05.2013 року.

Крім цього, суд відкидає висновок експерта у судовій медичній експертизі № 1650 від 21.06.2013 року, як такий, що не може бути покладений в основу виправдання обвинуваченої, з наступних підстав. Як вбачається з висновку, експерт прийшов до висновку про наявність у ОСОБА_9 лише легкого тілесного ушкодження у вигляді садна в ділянці правого ліктьового суглобу, яке відноситься до легкого тілесного ушкодження. При цьому на час проведення експертизи не оцінював тяжкість тілесних ушкоджень, встановлених клінічним діагнозом, посилаючись на відсутність об`єктивних медичних даних щодо них. Проводив експертизу на підставі лише наданої на запит слідчого до ЦМЛ № 2 відповіді на запит про перебування потерпілої на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні закладу та з діагнозом: ЗЧМТ.Струс головного мозку. Забійне садно правого ліктьового суглобу. Забій м`яких тканин правого колінного та кульшового суглобів. Гіпертонічний криз. При цьому експерту не було надано матеріалів справи та історії хвороби ОСОБА_9 , за відсутності опису локалізації тілесних ушкоджень. Встановлені під час проведення експертизи висновки спростовані, як показаннями потерпілої і свідків, висновком судової у комісійній судовій медичній експертизі № 135 так і встановленням судом недостовірності даних щодо зазначеного у висновку діагнозу та тілесним ушкодженням потерпілої, фактично отриманим під час дорожньо-транспортної пригоди 28.05.2013 року, а тому відкидає його.

Крім цього, доводи сторони захисту про те, що у справі під час досудового розслідування проводився слідчий експеримент за участі свідка ОСОБА_31 і що його результати могли вплинути на доведеність невинності обвинуваченої, не є такими що можуть бути покладені в основу виправдання обвинуваченої, оскільки як вбачається з змісту висновку у комісійній судовій медичній експертизі № 135, при її проведенні експертами досліджувалися показання свідків ОСОБА_29 , ОСОБА_30 та ОСОБА_31 і ці показання відповідно до висновку експертизи є необґрунтованими. Показання свідків ОСОБА_36 та ОСОБА_37 , які у судовому засіданні показали, що під час розслідування кримінального провадження не пам`ятають, чи проводився за участю свідка ОСОБА_31 слідчий експеримент, за відсутності протоколу такої слідчої дії та з урахуванням показань цього свідка, які повністю спростовані під час судового слідства, також не можуть бути покладені в основу виправдання обвинуваченої.

Доводи захисника та обвинуваченої на ту обставину, що під час огляду місця події на належному ОСОБА_23 транспортному засобі був виявлений пило-грязевий шар, який не був порушений, а отже це є доказом відсутності контакту автомобіля з ОСОБА_15 , суд відкидає як необґрунтовані, як з підстав, викладених вище, так і у зв`язку з наступним. Згідно протоколу огляду місця події від 28.05.2013 року на всій поверхні переднього бампера виявлені подряпини лако-фарбового покриття та нашарування пило-грязевого шару, відшарувань якого не встановлено. Відсутність або наявність грязе-пилового шару та відшарувань на інших виступаючих поверхнях передньої частини автомобіля, природи утворення виявлених подряпин на бампері, а саме їх утворення під час ДТП 28.05.2013 року за участі ОСОБА_9 чи у інший час експлуатації транспортного засобу, що могло б підтвердити твердження сторони захисту про відсутність контакту між автомобілем та ОСОБА_15 , стороною захисту не надано, а з урахуванням показань ОСОБА_23 щодо фактично знищення передньої частини автомобіля у подальшому під час його зберігання обвинуваченою після повернення працівниками міліції, унеможливлює встановлення даних обставин, у зв`язку з чим на підставі досліджених доказів суд приходить до висновку про доведеність наявності 28.05.2013 року під час ДТП контакту між автомобілем під керуванням ОСОБА_23 та потерпілою ОСОБА_15 , а доводи сторони захисту є такими, що таких висновків суду не спростовують.

Постанова про закриття кримінального провадження за відсутності події кримінального правопорушення від 25.06.2013 року, винесена слідчим СВ Богунського РВУ МВС України в Житомирській області ОСОБА_38 , на яку посилається сторона захисту як на підставу законності прийнятого у справі рішення, не може бути покладена в основу виправдання обвинуваченої, оскільки скасована постановою прокурора прокуратури м. Житомира ОСОБА_39 від 01.08.2013 року з підстав незаконності та необґрунтованості. Посилання захисника на пропущення прокурором строку на скасування постанови слідчого, є необґрунтованим, а тому суд його відкидає, оскільки того, що прокурором пропущено передбачений ч. 5 ст. 284 КПК України на її скасування 20-денний строк з моменту отримання копії постанови, не доведено.

Оцінивши зазначені докази у їх сукупності, виходячи з того, що судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, суд вважає винність ОСОБА_12 у вчиненні злочину доведеною та кваліфікує її дії за ч.1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Призначаючи покарання, суд виходить із загальних засад призначення покарання, передбачених ст. 65 КК України і враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винної та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченої, судом не встановлено.

Суд також враховує і те, що обвинувачена вперше вчинила злочин, який відноситься до категорії необережних злочинів невеликої тяжкості, не визнала вину у вчиненні злочину, характеризується посередньо, працює, зазначила, що перебуває у скрутному матеріальному становищі, не вжила жодних дій з відшкодування завданих потерпілій збитків, з урахуванням думки потерпілої, яка наполягала на суворості покарання, а тому приходить до висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_12 можливе без ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим призначає основне покарання у виді обмеження волі, звільнивши на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням та покладенням передбачених ст.76 КК України обов`язків.

При цьому, виходячи з того, що діяльність обвинуваченої не пов`язана з експлуатацією транспортних засобів, у тому числі і їх керуванням, не є єдиним джерелом її існування, після вчинення злочину достовірно знаючи, що потерпіла тривалий час перебувала на стаціонарному лікуванні і потребувала сторонньої допомоги, на протязі її лікування та реабілітації, розгляду справи в суді тривалий час не вживала жодних дій по відшкодуванню шкоди, суд призначає додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 , заявлений до обвинуваченої, який остання не визнала, про відшкодування 6650 грн. матеріальної шкоди, 30000 грн. моральної шкоди, а всього у сумі 36650 грн. підлягає залишенню без розгляду, а в частині позовних вимог щодо стягнення з обвинуваченої 3000 грн. витрат на послуги адвоката задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до положень ст.ст. 61,62, 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно-небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Як вбачається з Полісу обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/0897479, тобто укладеного договору 13.02.2013 року між ОСОБА_12 та Страховою компанією ТДВ СКПросвіта, остання є особою, яка несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями в силу укладеного між нею та власником транспортного засобу договору, яким і є зазначений Поліс. Ліміт відповідальності за шкоду заподіяну здоров`ю складає 100000 грн., тобто перевищує розмір позовних вимог.

Таким чином, обов`язок по відшкодуванню потерпілій заподіяної шкоди випливає не з обвинувачення, яке пред`явлено ОСОБА_12 , а із договірних зобов`язань про відшкодування шкоди, які визначаються спеціальним Законом України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, згідно з яким передбачено порядок звернення з вимогами про відшкодування шкоди і умови такого відшкодування. Зокрема, однією із умов вирішення питання про відшкодування страховиком шкоди є надання потерпілою стороною обвинувального вироку суду, що набув чинності відносно особи, цивільна відповідальність, якої застрахована за договором страхування.

За таких обставин, оскільки від розміру відшкодування шкоди потерпілому з боку ТДВ СКПросвіта залежить вирішення питання про розмір відшкодування шкоди обвинуваченим, суд не може вирішити питання про відшкодування шкоди та визначити суму, що підлягає стягненню з обвинуваченого на час розгляду кримінального провадження.

За таких обставин, оскільки позов потерпілої про відшкодування шкоди заявлений лише до обвинуваченої, цивільно-правова відповідальність якої застрахована як власника наземного транспортного засобу, суд не може вдаватись в оцінку договірних відносин між сторонами обвинуваченим і страховою компанією, оскільки вийде за межі завдань кримінального провадження, визначених у ст. 2 КПК України, а тому, не може бути розглянутий в кримінальному провадженні, у зв`язку з чим в частині позовних вимог до ОСОБА_12 підлягає залишенню без розгляду, що не позбавляє права потерпілого заявити такий позов в порядку цивільного судочинства.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 , заявлений до обвинуваченої в частині стягнення з обвинуваченої на її користь 3000 грн. витрат на послуги адвоката задоволенню не підлягає, оскільки позивачем не доведено понесення нею таких витрат. Наданий договір про надання послуг адвоката ОСОБА_10 у даному кримінальному провадженні ОСОБА_9 від 28.08.2013 року та додаток № 1 до договору не є допустимими доказами на підтвердження понесених позивачем витрат.

Цивільний позов, заявлений прокурором до обвинуваченої в інтересах держави в особі Головного фінансового управління Житомирської обласної державної адміністрації на суму 3781 грн. 16 коп. витрат на стаціонарне лікування потерпілої ОСОБА_9 у медичному закладі, а саме КУ Центральна міська лікарня № 2 м. Житомира, не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Прокурор у судовому засіданні підтримав заявлений ним позов з підстав, зазначених у ньому, просив стягнути з обвинуваченої на користь Головного фінансового управління Житомирської обласної державної адміністрації зазначену у позові суму понесених витрат на лікування.

У судовому засіданні ОСОБА_12 зазначений позов не визнала, посилаючись на те, що злочину не вчиняла.

Судом встановлено, що потерпіла ОСОБА_9 знаходилася на стаціонарному лікуванні у КУ Центральна міська лікарня № 2 м. Житомира у період з 28 травня по 13 червня 2013 року, тобто 19 днів. Вартість лікування становила 3781 грн. 16 коп., що не оспорюється сторонами.

Однак, виходячи з того, що прокурор просив стягнути витрати на стаціонарне лікування потерпілої на користь Головного фінансового управління Житомирської обласної державної адміністрації, а розпорядником коштів КУ Центральна міська лікарня № 2 м. Житомира є Департамент бюджету і фінансів Житомирської міської ради, суд відмовляє у його задоволенні, що не позбавляє права заявити зазначений позов у порядку цивільного судочинства належним позивачем.

Речові докази по справі:

- автомобіль Кіа Rio реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить обвинуваченій, який під час досудового розслідування переданий останній на зберігання, підлягає залишенню власнику.

Процесуальні витрати по справі, пов`язані із залученням експерта при проведенні Науково-дослідним експертно-криміналістичним центром при УМВС України в Житомирській області:

- судової експертизи обставин та механізму дорожньо-транспортної пригоди №3/1001 в сумі 586 грн. 80 коп., - слід покласти на обвинувачену.

Підстав для обрання обвинуваченій запобіжного заходу, з урахуванням її належної процесуальної поведінки, суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 370 - 374 КПК України, суд, -

ухвалив:
ОСОБА_12 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України і призначити основне покарання у виді обмеження волі на строк 3 (три) роки, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України засуджену від відбування покарання звільнити з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки та з покладенням відповідно до ст.76 КК України обов`язку не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 в частині позовних вимог до ОСОБА_12 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди у сумі 36650 гривень - залишити без розгляду, роз`яснивши право пред`явити позов в порядку цивільного судочинства.

В решті позовних вимог відмовити.

В задоволенні цивільного позову прокурора прокуратури м. Житомира ОСОБА_40 про стягнення з ОСОБА_12 3781 гривень 16 копійок витрат на стаціонарне лікування потерпілої ОСОБА_9 у медичному закладі відмовити.

Речові докази:

- автомобіль Кіа Rio реєстраційний номер НОМЕР_1 , - залишити ОСОБА_12 .

Стягнути із засудженої на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта при проведенні Науково-дослідним експертно-криміналістичним центром при УМВС України в Житомирській області судової експертизи обставин та механізму дорожньо-транспортної пригоди №3/1001 в сумі 586 (п`ятсот вісімдесят шість) гривень 80 копійок.

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, якщо не буде оскаржений.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд м. Житомира протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя