Справа № 192/1642/13-к
Провадження № 1-кп/192/109/13
В И Р О К

Іменем України

"31" грудня 2013 р.
смт.Солоне

СОЛОНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

у складі: головуючого - судді
Трещової Н.М.,

при секретарі Тищенко
Ю.В., Папян Д.Р.,

за участю прокурора Попова
О.О.,

потерпілої ОСОБА_1,

обвинуваченого ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні кримінальну справу за
обвинуваченням

ОСОБА_2, що
народився ІНФОРМАЦІЯ_1 числа у селі
Березовка Березовського району
Одеської області, громадянина України,
непрацевлаштованого,
невійськовозобов»язаного, має базову
вищу освіту, одруженого, має на
утриманні неповнолітню дитину та
дитину-інваліда, зареєстрований та
мешкає у АДРЕСА_2 несудимого,

у вчиненні кримінального
правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125
КК України,

В с т а н о в и
в:

25 травня 2013 року близько 5-ї години 40
хвилин ранку ОСОБА_2 на своїй земельній
ділянці по АДРЕСА_2 Солонянського
району Дніпропетровської області
побачив ОСОБА_1, яка проходила по стежці
поблизу його будинку. Підозрюючи
ОСОБА_1 у крадіжці сапи, яка зникла з
його городу напередодні, він підійшов
до потерпілої та діючи на грунті
особистих неприязних стосунків, з
умислом на заподіяння ОСОБА_1 легких
тілесних ушкоджень, наніс їй удар
рукою по потилиці, від чого ОСОБА_1
впала на землю, забивши внутрішню
поверхню правої гомілки.

Коли ОСОБА_1 підвелася з землі,
ОСОБА_2 наніс потерпілій удар кулаком в
область правого плеча.

Своїми сукупними умисними діями
ОСОБА_2 спричинив ОСОБА_1 тілесні
ушкодження у вигляді синця на
зовнішній поверхні правого плечового
суглобу та синця на внутрішній
поверхні правої гомілки у верхній
третині, які за своїм характером
відносяться до легких тілесних
ушкоджень.

Обвинувачений ОСОБА_2 своєї вини у
пред»явленому йому обвинуваченні не
визнав.

При допиті у судовому засіданні
пояснив, що між ним та ОСОБА_1 дійсно 24
травня 2013 року був конфлікт з приводу
того, що з його городу зникла сапа. У
крадіжці він запідозрив ОСОБА_1, яка
щодня ходила через їхній двір до
ОСОБА_3 допомагати по господарству.
Зранку 25 травня 2013 року він ОСОБА_1 не
бачив і не бив. З ОСОБА_1, її
співмешканцем ОСОБА_4, ОСОБА_3 у нього
неприязні стосунки, оскільки остання
залучає до роботи у своєму
господарстві зазначених осіб, які
ведуть антигромадський спосіб життя,
зловживають спиртними напоями.

Обвинувачений просив виправдати
його за недоведеністю вини в
інкримінованому йому злочині. Справу
щодо себе він уважає сфабрикованою,
оскільки слідчий, прокурор підганяли
усі докази до факту наявності тілесних
ушкоджень у ОСОБА_1

Він уважає недостовірними та
недопустимими докази у справі:
висновків судового медичного експерта
- з мотивів невідповідності закону про
судово-медичну експертизу та Правилам
визначення ступеню тяжкості тілесних
ушкоджень, затверджених наказом № 6 МОЗ
України; довідки фельдшера швидкої
допомоги ОСОБА_5, його показання у
якості свідка - з тих підстав, що
фельдшер, видаючи довідку на вимогу
слідчого, перевищив свої повноваження,
та надав невідповідну медичну
допомогу: застосував перекис водню та
розчин зелені, що є антисептиками та не
можуть застосовуватися для лікування
тілесних ушкоджень, які були у ОСОБА_1;
потерпіла та свідки обвинувачення
давали показання в суді та слідчому,
коли були у стані алкогольного
сп»яніння, що є обтяжуючою обставиною,
у такому стані особи схильні до
викривлення подій.

Під час досудового розслідування
прокурор повертав справу на додаткове
розслідування, що свідчить про
недоведеність його вини.

Потерпіла та свідки ОСОБА_3,
ОСОБА_6 постійно порушують його право
власності, здійснюючи проникнення на
його земельну ділянку, провокують
конфлікти. У діях свідків, потерпілої,
судово-медичного експерта, посадових
осіб міліції він убачає склад
кримінальних правопорушень: завідомо
неправдиві свідчення, висновки,
перевищення службових повноважень,
тому уважає наявними підстави для
свого виправдання.

Потерпіла ОСОБА_1 при допиті у
судовому засіданні показала, що 24
травня 2013 року близько 17-ї години вона
йшла до ОСОБА_3 допомагати по
господарству повз двір ОСОБА_2 Останній
вийшов до неї та став пред»являти
претензії з приводу зниклої з його
городу сапи. Вона відповіла, що ніякої
сапи в нього не крала. Це підтвердила і
ОСОБА_3, до якої приходив ОСОБА_2

Наступного ранку, близько 5 години 30
хвилин вона йшла до ОСОБА_3 по стежці,
яка пролягає через земельну ділянку
ОСОБА_2 Він підійшов до неї та вдарив її
по голові. Від удару вона впала на
землю. Після цього вийшла дружина
ОСОБА_2 - ОСОБА_7, яка сказала, щоб він
вдарив її ще. ОСОБА_2 розвернувся та
вдарив її кулаком по плечу. Вона
заплакала та пішла до ОСОБА_3, яка йшла
їй назустріч. Разом вони пішли додому
до ОСОБА_3, де вона розповіла, що її
побив ОСОБА_2 З приводу побиття вона
звернулася із заявою до міліції. Через
біль у плечі та нозі, потилиці вона
вимушена була звернутися за допомогою
до Новопокровської швидкої допомоги,
де їй обробили садна на плечі та нозі,
дали ліки.

Свої показання потерпіла
підтвердила під час проведення
слідчого експерименту, що відображено
в протоколі даної слідчої дії (т.2,
а.с.49-53).

Свідок обвинувачення ОСОБА_3
показала суду, що ОСОБА_1 допомагає їй
по господарству. 24 травня 2013 року до неї
додому прийшов ОСОБА_2 та сказав, що
ОСОБА_1 вкрала у нього з городу сапу, та
попросив з нею розібратись. 25 травня 2013
року рано вранці вона зустріла ОСОБА_1,
яка йшла їй назустріч по стежці повз
будинок ОСОБА_2 При цьому потерпіла
держалася за плече і плакала. Вона
привела її до себе додому, де ОСОБА_1
розповіла їй, що ОСОБА_2 перестрів її
біля свого будинку та наніс удари в
область потилиці та плеча.

Свідок обвинувачення ОСОБА_8 -
сусідка обвинуваченого ОСОБА_2, у
судовому засіданні показала, що 25
травня 2013 року близько 5 години 40 хвилин
вона знаходилася на своєму городі, коли
почула з двору ОСОБА_2 плач та крики
ОСОБА_1 Потім побачила саму ОСОБА_1, яка
вийшла з-за будинку ОСОБА_2, держачись
за плече. Пізніше вона дізналася, що
ОСОБА_2 побив ОСОБА_1

Свідок обвинувачення ОСОБА_9 - сусід
обвинуваченого ОСОБА_2, дав суду
аналогічні показання. Доповнив, що
самого конфлікту він не бачив та не чув,
однак бачив, як ОСОБА_1 вранці 25 травня
2013 року йшла з двору обвинуваченого,
держачись за плече, та плакала.

Із показань свідка обвинувачення
ОСОБА_5 - фельдшера Новопокровської
дільниці Нікопольської станції
швидкої допомоги, убачається, що 25
травня 2013 року близько 8-ї години 40
хвилин ОСОБА_1 звернулася за медичною
допомогою, скаржилася на біль в області
шиї та плеча. Під час огляду ОСОБА_1
повідомила, що її побив чоловік, ім»я
якого він не запам»ятав. У ОСОБА_1 був
виявлений забій в області плеча (верху
кінцівки). Були наявні зовнішні сліди
ушкоджень у вигляді саден. Він надав
першу медичну допомогу, обробив садна
на плечі. Відомості про надання першої
медичної допомоги він вніс до журналу
встановленої форми. На вимогу міліції
він видав довідку про фактично
виявлені ним при огляді ушкодження, які
на момент огляду вже проявилися.

Свідок обвинувачення ОСОБА_4 -
співмешканець ОСОБА_1, показав суду, що
25 травня 2013 року близько 5-ї години
ранку його співмешканка пішла до
ОСОБА_3 допомагати по господарству, при
цьому ніяких тілесних ушкоджень у неї
не було. В цей же день о 14-їй годині він
прийшов додому, де була ОСОБА_1, на її
нозі він побачив синець, на лівому
плечі - припухлість.

Свідок захисту ОСОБА_7 - дружина
обвинуваченого, показала суду, що 24
травня 2013 року вона на городі залишила
сапу. Повернувшись на город, сапи не
знайшла, а від того місця, де вона
лежала, йшли сліди до стежки, через яку
люди проходять до вибалку, де
випасаються корови. У скоєному вони з
чоловіком запідозрили ОСОБА_1, яка
кожного дня проходила по цій стежці,
яка пролягає через їхній двір. В цей же
день її чоловік перестрів ОСОБА_1, якій
сказав, що підозрює її у викраденні
сапи та попередив, щоб вона більше
через їхній двір не ходила. Вранці 25
травня 2013 року вона бачила, як ОСОБА_1
проводила корову по стежці, яка
пролягає через їхній двір. В цей же день
у другій половині дня до них додому
приїхали працівники міліції, які
повідомили, що її чоловік вранці
нібито побив ОСОБА_1

Із висновку судово-медичного
експерта №169 Е від 21.05.2013 року ,
убачається, що у ОСОБА_1 виявлені
тілесні ушкодження у вигляді синців на
кінцівках: на зовнішній поверхні
правого плечового суглоба та на
внутрішній поверхні правої гомілки у
верхній третині, які виникли від дії
тупих твердих предметів або при ударах
об такі в термін, та, можливо, при
обставинах, інкримінованих
обвинуваченому.

Виявлені ушкодження за своїм
характером відносяться до легкого
ступеню тілесних ушкоджень, як такі, що
при звичайному своєму перебігу мають
незначні скороминущі наслідки.

(т.2,
а.с.65-67)

Згідно висновку судового медичного
експерта №193 Е , тілесні ушкодження,
виявлені у ОСОБА_1, могли утворитися за
обставин, які вказані у протоколі
проведення слідчого експерименту за
участю ОСОБА_1 від 12.07.2013 року: «…вдарив
кулаком в область її голови, від чого
вона впала на гомілку своєї лівої
ноги….знову кулаком правої руки наніс
їй удар в область потилиці, від чого
вона знову впала, але вже на гомілку
правої ноги і забилася,….кулаком
правої руки наніс удар в область її
правого плеча».

(т.2,
а.с.70-71)

При допиті у суді експерт ОСОБА_10 свої
висновки підтвердив. Пояснив, що
експертне дослідження ним проведено
на підставі офіційного медичного
документу, який долучено до матеріалів
провадження: довідки від 25.05.2013 року,
виданої фельдшером швидкої допомоги
Новопокровської медичної дільниці,
огляду потерпілої 28.05.2013 року,
матеріалів кримінального провадження.

Виходячи з характеру та
локалізації тілесних ушкоджень,
встановлено, що синці на кінцівках
потерпілої: в області правого
плечового суглоба та на внутрішній
поверхні правої гомілки могли
виникнути від 2-3 ударів тупими твердими
предметами або при падінні тіла на
тверду поверхню.

Проаналізувавши досліджені у
судовому засіданні докази у їх
сукупності з точки зору їх належності
та допустимості, достовірності,
взаємозв»язку та достатності, у межах
пред»явленого ОСОБА_2 обвинувачення,
суд приходить до висновку про
доведеність вини ОСОБА_2 в умисному
заподіянні легкого тілесного
ушкодження, його діяння кваліфікуються
за ч.1 ст.125 КК України.

Суд критично ставиться до показань
обвинуваченого в тій частині, що він не
бив потерпілу, оскільки ці показання
спростовуються дослідженими у справі
доказами обвинувачення. Доводи ОСОБА_2
зводяться до його суб»єктивної оцінки
доказів та обставин справи, є обраним
ним способом захисту від
обвинувачення, обумовлені бажанням
уникнути покарання.

Показання свідків захисту ОСОБА_8,
ОСОБА_9, ОСОБА_4, які підтвердили
наявність неприязних стосунків між
обвинуваченим та потерпілою, претензій
обвинуваченого до потерпілої, факт
конфлікту 24 травня 2013 року, свідчать
про мотив дій обвинуваченого та
доказів обвинувачення не спростовують.

Оцінивши критично показання свідка
ОСОБА_7 в тій частині, що ОСОБА_2 не бив
ОСОБА_1, суд вважає їх недостовірними,
оскільки вони суперечать іншим
дослідженим в судовому засіданні
доказам, які узгоджуються між собою, та
дані на користь обвинуваченого, який є
її чоловіком.

Судом у межах пред»явленого
обвинувачення, наданими сторонами
доказами встановлено, що між
обвинуваченим та потерпілою станом на
25 травня 2013 року існували вкрай
неприязні стосунки, що підтверджує
мотив діянь ОСОБА_2 та його умисел на
заподіяння ОСОБА_1 легких тілесних
ушкоджень на грунті особистих
неприязних стосунків.

Доводи обвинувачення про
порушення потерпілою, іншими особами
його права власності на земельну
ділянку, захисту цього права, виходять
за межі предмету доказування у даному
кримінальному провадження, тому не
можуть бути прийняті до уваги.

Вирішуючи питання про вид та
міру покарання ОСОБА_2, суд враховує
ступінь тяжкості вчиненого злочину,
який відноситься до невеликої
тяжкості, особу обвинуваченого, який
характеризується задовільно, вчинив
злочин уперше, непрацевлаштований, має
на утриманні неповнолітнього сина та
сина-інваліда з дитинства.

Обставин справи, які пом»якшують або
обтяжують покарання, судом не
встановлено.

Оскільки обвинувачений свою вину не
визнав, за відсутності обставин справи,
що пом»якшують покарання, суд уважає
недоцільним призначення йому найбільш
м»якого виду покарання, передбаченого
ч.1 ст.125 КК України: штрафу.

Необхідним і достатнім для
виправлення ОСОБА_2, а також
попередження нових злочинів, суд
уважає покарання у виді громадських
робіт.

На підставі вищевикладеного,
керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд

З А С У Д И
В:

ОСОБА_2 визнати винуватим у вчиненні
кримінального правопорушення,
передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України і
призначити йому покарання у виді
громадських робіт строком на 120 (сто
двадцять) годин.

На вирок може бути подана апеляція
до апеляційного суду
Дніпропетровської області через
Солонянський районний суд протягом 30
діб з дня його проголошення.

Головуючий