У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Федченка О.С.,

суддів

Кліменко М.Р., Гриціва М.І.

за участю прокурора

Глибченко Т.Г.

розглянула
у судовому засіданні в м. Києві 20 травня 2008 року справу за
касаційною скаргою засудженого ОСОБА_1 на вирок апеляційного суду.

Вироком Куп'янського міськрайонного
суду Харківської області від 24 січня 2006 року

ОСОБА_1, 1959 р.

народження, громадянин України, рані-

ше не судимий,

засуджений:
за ст. 185 ч.3 КК України на 3 роки позбавлення волі; за ст. 185 ч.5 КК
України, із застосуванням ст. 69 КК України, на 4 роки позбавлення волі з
конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого; за ст. 187 ч.4 КК
України, із застосуванням ст. 69 КК України, на 5 років позбавлення волі з конфіскацією
всього майна, яке є власністю засудженого; за ст. 289 ч.3 КК України, із
застосуванням ст. 69 КК України, на 4 роки 6 місяців позбавлення волі з
конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого. Згідно ст. 70 КК
України за сукупністю злочинів суд визначив ОСОБА_1 остаточне покарання у виді
позбавлення волі на строк 5 років з конфіскацією всього майна, яке є власністю
засудженого.

На підставі ст. 75 КК України суд постановив звільнити
ОСОБА_1від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши
іспитовий строк 3 роки.

За цим же вироком були засуджені ОСОБА_2, ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 щодо яких касаційного подання та скарг не надходило.

Вироком апеляційного суду Харківської області від 29
січня 2008 року за апеляцією прокурора, який брав участь у розгляді справи
судом першої інстанції, указаний вирок суду першої інстанції було скасовано у
частині призначення ОСОБА_1 покарання і постановлено новий, за яким його було
засуджено:

за ст. 185 ч.3 КК України на 3 роки
позбавлення волі; за ст. 185 ч.5 КК України на 7 років позбавлення волі з
конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого; за ст. 187 ч.4 КК
України на 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є
власністю засудженого; за ст. 289 ч.3 КК України на 7 років позбавлення волі з
конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого.

Згідно ст. 70 КК України за
сукупністю злочинів суд визначив ОСОБА_1 остаточне покарання у виді позбавлення
волі на строк 8 років з конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого.

Крім того, апеляційний суд виключив з вироку висновок
суду щодо ОСОБА_1про визнання за обставину, яка обтяжує покарання, вчинення ним
злочинів у складі організованої групи.

За вироком суду ОСОБА_1визнано винуватим у тому, що у період
з 18 серпня 2003 року по 23 липня 2004 року, на території Куп'янського району
та у м. Куп'янську Харківської області, у різних складах, за попередньою змовою
із засудженими за цим же вироком ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, він вчинив при
указаних у вироку обставинах таємне викрадення майна потерпілих ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8, шляхом проникнення у житло та гаражі потерпілих,
розбійний напад на ОСОБА_9 та ОСОБА_10, а також незаконне заволодіння
транспортним засобом потерпілого ОСОБА_8

У своїй касаційній скарзі, як видно із її змісту,
засуджений ОСОБА_1. ставить питання про пом'якшення призначеного йому
покарання, з урахуванням обставин, які пом'якшують покарання та приймаючи до
уваги його незначну роль при вчиненні злочинів.

Заслухавши доповідь судді, висновок прокурора про
законність та обґрунтованість вироку апеляційного суду і відсутність підстав
для внесення у цей вирок змін, перевіривши матеріали справи та обговоривши
викладені у касаційній скарзі засудженого ОСОБА_1 доводи, колегія суддів не
знаходить підстав для задоволення його скарги.

Як видно із матеріалів справи, ОСОБА_1 визнано винуватим
у вчиненні злочинів, передбачених ст. ст. 185 ч.3, 185 ч.5, 187 ч.4 КК України.
Доведеність вини засудженого у вчиненні цих злочинів та кваліфікація його дій
фактично у касаційній скарзі не оспорюється.

Що стосується призначення засудженому покарання, то
колегія суддів вважає, що вирішення апеляційним судом цього питання відповідає
положенням, передбаченим ст. 65 КК України.

Зокрема, апеляційним судом було враховано те, що ОСОБА_1
визнано винуватим у вчиненні декількох тяжких та особливо тяжких злочинів.
Також врахувала апеляційна інстанція характеризуючі засудженого дані та
достовірно встановлені обставини, що пом'якшують покарання, у тому числі і ті, на
які посилається у своїй скарзі засуджений - стан його здоров'я, щире каяття та
сприяння розкриттю злочину, і призначила йому мінімальне покарання, передбачене
санкціями ст.ст. 185 ч.3, 185 ч.5, 289 ч.3 КК України та близьке до
мінімального покарання, передбачене санкцією ст. 187 ч.4 КК України.

Згідно ст. 69 КК України призначення основного покарання
нижче від найнижчої межі за наявності декількох обставин, що пом'якшують
покарання - це право, а не обов'язок суду.

У зв'язку з цим, колегія суддів вважає аргументованим та
обґрунтованим викладене у мотивувальній частині вироку рішення апеляційного
суду, який стосовно ОСОБА_1визнав декілька обставин такими, що пом'якшують
покарання, про неможливість призначення засудженому покарання із застосуванням
положень, передбачених ст. 69 КК України.

Таким чином, приймаючи до уваги викладене, колегія суддів
не вбачає підстав для пом'якшення призначеного ОСОБА_1 покарання.

Керуючись ст.ст. 394-396 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

касаційну скаргу засудженого ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а вирок апеляційного суду Харківської області від 29 січня 2008
року щодо нього - без зміни.

Судді:

Кліменко М.Р. Гриців М.І. Федченко О.С.