справа № 1-274/11
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2011 року Броварський міськрайонний суд Київської області

в складі: головуючої - судді Кічинської О.Ф.

при секретарі - Глушко І.М.

з участю прокурора - Костенка Р.А.

потерпілого - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бровари кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_2, 23.10.1956 року

народження, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_1, українця, громадянина України,

з повною загальною середньою освітою, одруженого, не працю

ючого, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2 б. 28 Броварського

району Київської області, не судимого,

у скоєнні злочину, передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

Підсудний ОСОБА_2, керуючи транспортним засобом, допустив порушення правил безпеки дорожнього руху, внаслідок чого пасажиру ОСОБА_3 були спричинені тяжкі тілесні ушкодження, що потягли його смерть, за наступних обставин.

03.02.2011 року, в нічний час, водій ОСОБА_2, перебуваючи в стані алкогольного сп»яніння, керував належним ОСОБА_4 технічно справним автомобілем НОМЕР_1. Рухаючись по вул. Кірова в с. Погреби Броварського району Київської області в напрямку м. Києва, підсудний проявив неуважність, не врахував дорожню обстановку, а саме засніжене покриття автодороги та опади у виді снігу, не забезпечив контроль за керованим ним автомобілем, що потягло втрату курсової стійкості транспортного засобу, увід його від прямолінійного напрямку руху, виїзд за межі проїзної частини автодороги та зіткнення з електроопорою.

В результаті необережних злочинних дій підсудного пасажир автомобіля НОМЕР_1 ОСОБА_3 отримав відкриту черепно-мозкову травму у виді вдавленого перелому правої скроневої кістки з переходом на основу черепа, із пошкодженням пірамідок скроневих кісток та тіла основної кістки, дифузних субарахноїдальних крововиливів, забоїв у ділянці правого бокового шлуночку мозку й правого зорового бугра, набряку-набухання головного мозку, що, згідно висновку судово-медичної експертизи № 22/62 від 24.03.2011 року, відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя, від якої помер у реанімаційному відділенні Броварської ЦРЛ 15.02.2011 року.

Допущене ОСОБА_2 під час руху грубе порушення вимог п.п. 2.9, 12.1 Правил дорожнього руху України, згідно яких водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп»ягніння, при виборі в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, перебуває в прямому причинному зв»язку з дорожньо-транспортною пригодою і наслідками у виді смерті ОСОБА_3

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_2 свою вину в інкримінованому злочині за обставин, викладених в обвинувальному висновку і описовій частині вироку визнав повністю, в скоєному щиро розкаявся. Показав, що за усною домовленістю з ОСОБА_4 він відремонтував належний йому автомобіль НОМЕР_1 та під час перебування останнього в Російській Федерації періодично використовував указаний транспортний засіб. Увечері 02.02.2011 року він із другом ОСОБА_3 прибули в сусіднє с. Зазим»є Броварського району Київської області до брата, в опалюваному гаражі якого намірялися замінити в автомобілі підшипники, в подальшому вирішили заночувати в гостях, тому вживали алкогольні напої. Коли ОСОБА_3, поспілкувавшись з кимсь по мобільному телефону на грузинській мові, повідомив про необхідність термінового повернення додому, він не погоджувався керувати транспортним засобом після вжитих 200-250 мл. горілки, однак через деякий час піддався вмовлянням друга. Близько 00 години 03.02.2011 року вони з ОСОБА_3 виїхали із с. Зазим»є, рухались зі швидкістю близько 60 км/год., яку він, враховуючи понад 35-річний водійський стаж, помилково вважав безпечною, оскільки не врахував засніжене та місцями заледеніле дорожнє покриття. В центрі с. Погреби задню частину автомобіля декілька разів занесло зі сторони в сторону, потім транспортний засіб утратив курсову стійкість, його розвернуло в протилежному напрямку, винесло за межі проїзної частини дороги, де відбулось зіткнення правої сторони ЗАЗ 11027 з електричною опорою. Прийшовши до тями, він виявив, що ОСОБА_3, який перебував на передньому пасажирському сидінні, знаходиться в непритомному стані, хтось із прибулих на місце події людей викликав швидку медичну допомогу і працівників ДАІ, які після освідування на стан алкогольного сп»яніння в Броварській ЦРЛ відвезли його до міськвідділу міліції. Травмований внаслідок ДТП найближчий друг був доставлений до реанімаційного відділення Броварської центральної районної лікарні, де помер 15.02.2011 року. Усвідомлює, що до дорожньо-транспортної пригоди призвело грубе порушення ним ПДР України, оскільки в темну пору доби, в умовах невеликого снігопаду і засніженої дороги, розвинув швидкість, яка не була безпечною в даних умовах, тому автомобіль розвернуло і він зіткнувся з електроопорою. Про себе підсудний повідомив, що після продажу в 2007 році квартири в м. Києві він постійно проживає в ІНФОРМАЦІЯ_3, як єдина дитина, доглядає за матір»ю, ІНФОРМАЦІЯ_4, що внаслідок регенерації сітківки повністю втратила зір, є інвалідом І групи та потребує постійної сторонньої допомоги, за віком не може вирішити питання про офіційне працевлаштування, тому утримується за рахунок періодичних заробітків, перебуває у важкому матеріальному становищі, з цієї причини сплатив родині загиблого найкращого друга загалом близько 2 000 грн., дуже жалкує про скоєне.

Враховуючи те, що підсудним і потерпілим не оспорювались фактичні обставини справи, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст цих обставин і відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позиції, суд, вислухавши думки учасників судового розгляду, роз»яснивши підсудному ОСОБА_2, потерпілому ОСОБА_1 положення ст. 299 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку, визнає недоцільним дослідження інших доказів по справі, за виключенням документів, які характеризують винну особу.

Органом досудового слідства злочинні дії ОСОБА_2 вірно кваліфіковані за ст. 286 ч.2 КК України, як порушення особою, що керує транспортним засобом, правил безпеки дорожнього руху, внаслідок чого ОСОБА_3 були спричинені тяжкі тілесні ушкодження, які потягли його смерть, вина підсудного доведена повністю, тому за вказаною статтею суд призначає підсудному покарання.

Призначаючи покарання, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, думку потерпілого ОСОБА_1, який претензій матеріального і морального характеру до ОСОБА_2 не має, просить не ізолювати його від суспільства, дані про особу підсудного, що вперше притягується до кримінальної відповідальності, проживає з матір»ю ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, інвалідом І групи, яка внаслідок повної втрати зору потребує стороннього догляду, та є її єдиною дитиною, позитивно характеризується за місцем мешкання, на обліку лікарів психіатра й нарколога не перебуває. Пом»якшуючою покарання ОСОБА_2 обставиною суд визнає щире каяття, оскільки останній, правдиво повідомивши про обставини ДТП, критично оцінює свою протиправну поведінку та висловлює готовність понести за вчинене передбачену законом кримінальну відповідальність; обтяжуючою покарання підсудного обставиною є скоєння злочину особою, що перебуває в стані алкогольного сп»яніння.

Приймаючи до уваги вищенаведене суд вважає, що виправлення ОСОБА_2 можливе без ізоляції від суспільства, тому призначає йому покарання у виді позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України. Враховуючи, що під час ДТП підсудний перебував у стані алкогольного сп»яніння, внаслідок його необережних злочинних дій настала смерть людини, суд, відповідно до ст. 77 КК України, застосовує до останнього додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Цивільні позови в справі потерпілим, закладом охорони здоров»я, органом Міністерства фінансів України або прокурором у порядку, передбаченому ст.ст. 28, 93-1 КПК України про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, не заявлялися.

Речовий доказ належний ОСОБА_4 автомобіль НОМЕР_2, що зберігається на майданчику тимчасового тримання автотранспорту Броварського МВ ГУ МВС України в Київській області, підлягає поверненню власнику.

Судові витрати становлять 1 519 грн. 56 коп. за проведення експертизи технічного стану транспортного засобу і підлягають стягненню з підсудного на користь НДЕКЦ при ГУ МВС України в Київській області.

Керуючись ст.ст.323, 324 КПК України, суд ,-

З А С У Д И В :

ОСОБА_2 визнати винним в скоєнні злочину, передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України, і призначити йому покарання у виді 4 ( чотирьох ) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 ( два ) роки.

Звільнити засудженого від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, встановивши йому іспитовий строк 2 ( два ) роки, в період якого зобов»язати ОСОБА_2 не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти інспекцію про зміну місця проживання, періодично з»являтися на реєстрацію до кримінально-виконавчої інспекції.

Міру запобіжного заходу до набрання вироком законної сили засудженому залишити без змін у виді підписки про невиїзд з постійного місця проживання.

Речовий доказ - автомобіль НОМЕР_3, який зберігається на майданчику тимчасового тримання автотранспорту Броварського МВ ГУ МВС України в Київській області повернути власнику ОСОБА_4

Стягнути з ОСОБА_2 на користь НДЕКЦ при ГУ МВС України в Київській області 1 519 (одну тисячу п»ятсот дев»ятнадцять ) грн. 56 коп. судових витрат за проведення експертизи технічного стану транспортного засобу.

Вирок суду в частині встановлення фактичних обставин справи, дослідження яких було визнане недоцільним, оскарженню не підлягає, в іншій частині може бути оскаржений шляхом подачі апеляцій до апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайонний суд протягом 15 діб з моменту його проголошення.

Суддя О.Ф.Кічинська