Справа № 464/4932/15-к
пр.№ 1-кп/464/251/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06.07.2015 року

Сихівський районний суд м.Львова

у складі: головуючого-судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора прокуратури Сихівського району м.Львова ОСОБА_3 ,

законного представника потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Львові кримінальне провадження відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, неодруженого, на утриманні малолітня дитина, працюючого слюсарем з обслуговування теплових мереж в ЛМКП «Львівтеплонерего», раніше не судимому,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України,

встановив:
Обвинувачений ОСОБА_5 29 травня 2015 р. близько 20 год. 00 хв., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, користуючись тим, що за ним ніхто не спостерігає, перебуваючи на дитячому майданчику по вул. Скрипника, 5 у м. Львові, таємно заволодів мобільним телефоном чорного кольору марки «НТС Desire 210 dyaslim» та чохлом чорного кольору, в якому знаходився вказаний мобільний телефон, вартість яких, згідно висновку товарознавчої експертизи №541 від 16.06.2015 року, становить 2203 грн. 50 коп., що належали потерпілому ОСОБА_6 , після чого покинув дитячий майданчик та направився за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , завдавши потерпілому матеріальної шкоди на вищевказану суму коштів.

Таким чином, ОСОБА_5 своїми умисними діями вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), тобто кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 185 КК України.

Неповнолітній потерпілий ОСОБА_6 , за участю його законного представника ОСОБА_4 та обвинуваченого ОСОБА_5 17 червня 2015 уклали угоду про примирення, відповідно до якої ОСОБА_5 повністю визнав винуватість у вчиненому, відшкодував завдану матеріальну шкоду та сторони угоди погодилися на призначення покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Заслухавши прокурора, який вважає, що відсутні підстави для відмови у затвердженні вищевказаної угоди, законного представника потерпілого ОСОБА_6 ОСОБА_4 та обвинуваченого ОСОБА_5 , які просять затвердити укладену ними угоду, перевіривши угоду про примирення на відповідність вимогам КПК України та КК України, судом встановлено наступне.

Правова кваліфікація кримінального правопорушення є правильною, дані про невідповідність угоди інтересам суспільства, порушення прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб, відсутні. ОСОБА_5 визнав свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні. Сторони угоди примирилися. Немає підстав вважати, що укладення угоди не було добровільним. На час судового провадження ОСОБА_5 виконав своє зобов`язання перед потерпілим щодо відшкодування завданої йому шкоди. Інших зобов`язань за угодою з потерпілим на ОСОБА_5 покладено не було.

Судом враховано й те, що кримінальне правопорушення, вчинене ОСОБА_5 належить до злочинів середньої тяжкості, підстав для звільнення його від кримінальної відповідальності, передбачених розділом ІХ КК України, немає.

Вирішуючи питання про відповідність узгодженої сторонами міри покарання обвинуваченому, судом враховано: особу винного, який є особою молодого віку, щире каяття та добровільне відшкодування завданих збитків як обставини, які пом`якшують покарання.

Таким чином, враховуючи відсутність встановлених у ч.7 ст.474 КПК України підстав для відмови у затвердженні угоди про примирення, відповідність останньої іншим вимогам КПК України та КК України, суд приходить до висновку про затвердження, укладеної сторонами угоди про примирення.

Керуючись ст. ст. 314, 374, 469, 474 КПК України, суд,
ухвалив:
затвердити угоду про примирення, укладену 17 червня 2015 року між неповнолітнім потерпілим ОСОБА_6 за участі законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у кримінальному провадженні відносно останнього за ч.1 ст. 185 КК України.

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України та призначити покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Запобіжний захід ОСОБА_5 не обирався.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати пов`язані з проведенням судової товарознавчої експертизи в розмірі 491 грн. 04 коп.

Речові докази у справі, а саме:

-мобільний телефон чорного кольору марки «НТС Desire 210 dyaslim», ІМЕІ НОМЕР_1 , ІМЕІ НОМЕР_2 та чохол чорного кольору, який виготовлений з матеріалу, ззовні подібного на шкіряний, всередині чохла міститься пластикова вставка, кріплення телефону, що переданий на зберігання ОСОБА_4 , слід залишити у власності потерпілого ОСОБА_6 .

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до апеляційного суду Львівської області через Сихівський районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Суддя ОСОБА_1