Справа № 11 -1071 Головуючий
в суді 1 інстанції -
140 ч. 2 КК України Бартко
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

„ 17 "
жовтня 2007 року м.
Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду
Київської області у складі:

Головуючого - судді Гайдай P.M.,

суддів - Дриги A.M., Каленченко И.О.,

за участю прокурора - Нечепоренко
С.П.,

захисника засудженого ОСОБА_1
адвоката ОСОБА_4,

засудженого ОСОБА_1,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві
кримінальну справу за апеляцією засудженого ОСОБА_1 на вирок Фастівського
міськрайонного суду Київської області від 19 липня 2007 року,

цим вироком

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 українець, громадянин України, уродженець м.
Чернівці, одружений, має 2 неповнолітніх дітей, освіта вища, проживає за
адресою: АДРЕСА_1раніше не судимий, працюючий лікарем - хірургом хірургічного
відділення Фастівської ЦРЛ, -

засуджений за ч.2 ст. 140 КК України на 3 роки позбавлення волі з
позбавленням права займатися медичною діяльністю строком на 2 роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_1 звільнено від
відбування основного покарання з іспитовим строком 2 роки, поклавши на ОСОБА_1
обов'язки, передбачені ст. 76 КК України.

За вироком суду, додаткове покарання у вигляді
позбавлення права займатися медичною діяльністю строком на 2 роки виконувати
реально.

На підставі ст. 1 п."б" Закону України
"Про амністію" від 09.06.2007 року ОСОБА_1 звільнено від призначеного
йому основного покарання.

Стягнуто з
засудженого на користь потерпілої
ОСОБА_2 50 000 грн. у відшкодування моральної шкоди.

Вирішено питання
про речові докази.

За вироком суду ОСОБА_1 визнаний винним і засуджений за неналежне виконання
ним - лікарем хірургічного відділення Фастівської центральної районної лікарні
своїх професійних обов'язків внаслідок недбалого чи несумлінного до них
ставлення, що спричинило тяжкі наслідки - смерть неповнолітнього ОСОБА_3

Згідно висновку експерта Київського обласного бюро судово - медичної експертизи
№ 20/К від 18.05.2007 р. судово - медичної комісійної експертизи встановлений
діагноз непроникаючого поранення передньобокової стінки живота зліва був
встановлений не вірно, адже в подальшому було встановлено, що поранення було
проникаючим. Саме не вірно встановлений діагноз і призвів до ненадання
своєчасної хірургічної допомоги, ускладнень поранення тонкого і товстого
кишківника і смерті ОСОБА_3 Лікування у Фастівській центральній районній
лікарні через невірно встановлений діагноз проводилась не вірно. Допомога
ОСОБА_3 надана не в повному обсязі. Лікувальну роботу регламентувати
інструкціями неможливо, необхідне клінічне мислення. Лікарем ОСОБА_1 ревізія
рани проведена, але не якісно. Зважаючи на те, що лікарю ОСОБА_1 було відомо
про поранення очеретом, який не R- контрастний і його виявити, крім ревізії рани неможливо,
то первинно, чи повторно, зважаючи на незадовільний стан хворого , скарги на
болі в рані, необхідно було провести більш широко і глибоко. При встановленні
вірного діагнозу при первинному зверненні постраждалого. своєчасному проведенні
оперативного лікування у постраждалого ОСОБА_3 були значні шанси на життя.
Причинний зв'язок між несвоєчасною допомогою постраждалому і настанням його
смерті прямий.

Своїми діями, які виразились у неналежному виконанні
медичним працівником своїх професійних обов'язків внаслідок недбалого чи
несумлінного до них ставлення, якщо воно спричинило тяжкі наслідки
неповнолітньому ОСОБА_3 ( його смерть ). ОСОБА_1 скоїв злочин, передбачений ч.2
ст. 140 КК України.

В апеляції засуджений ОСОБА_1 просить вирок суду скасувати як незаконний, а
справу направити на новий судовий розгляд, посилаючись на те, що судове
слідство проведено однобічно і неповно та з порушенням норм процесуального
законодавства.

Заслухавши доповідача, міркування прокурора, який просив суд апеляцію
задовольнити, а вирок суду скасувати, матеріали справи направити в суд на новий
судовий розгляд, думку засудженого та його захисника, які, кожен окремо,
підтримали апеляцію, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляції,
колегія суддів приходить до висновку, що апеляція підлягає задоволенню, а вирок
суду - скасуванню з направленням справи на новий судовий розгляд з наступних
підстав.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 299 КПК України суд вправі,
якщо проти цього не заперечують учасники судового розгляду, визнати недоцільним
дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи та розміру
цивільного позову, які ніким не оспорюються. При цьому суд з'ясовує, чи
правильно розуміють підсудний та інші учасники судового розгляду зміст цих
обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз'яснює їм, що у такому
випадку вони будуть
позбавлені права

оспорювати ці
фактичні обставини справи та розмір цивільного позову у апеляційному порядку.

Як вбачається з протоколу судового засідання, в порушення вказаних вимог
закону, незважаючи на те, що засуджений вини у скоєному злочину не визнав, а
визнав тільки той факт, що на прохання матері неповнолітнього ОСОБА_3
передчасно виписав останнього з відділення, суд обмежив дослідження доказів по
справі лише допитом засудженого, потерпілої ОСОБА_2 та дослідженням даних, що
характеризують особу ОСОБА_1,
що є істотним порушенням вимог кримінально-процесуального законодавства.

Крім того, з протоколу судового засідання вбачається, що суд, звільнивши
засудженого, від призначеного покарання на підставі ст. 1 п. „б" Закону
України „ Про амністію" від 9.06.2007 року, в порушення ст. 9 вказаного
Закону, не запитав думки засудженого щодо застосування амністії та не зазначив
цього у протоколі судового зсідання.

Судом в резолютивній частині вироку не зазначено, які саме обов'язки,
передбачені ст. 76 КК України, покладено на засудженого.

Враховуючи те, що судом під час розгляду справи були
порушені вимоги кримінально-процесуального закону, вирок підлягає скасуванню, а
справа поверненню на новий судовий розгляд, під час якого слід розглянути
справу з дотриманням вимог КПК України, і в залежності від встановленого
прийняти законне і обґрунтоване рішення по справі.

На підставі
наведеного і керуючись ст. ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляцію
засудженого ОСОБА_1 задовольнити.

Вирок Фастівського міськрайонного суду Київської області
від 19 липня 2007 року відносно ОСОБА_1скасувати, а кримінальну справу
направити на новий судовий розгляд в той же суд іншим суддею.