УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 07 липня 2015 року м. Київ Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: головуючого - судді ОСОБА_5, суддів: ОСОБА_6, ОСОБА_7, розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_1, який діє в інтересах засудженого ОСОБА_2, на вирок Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 26 грудня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Житомирської області від 26 березня 2015 року, ВСТАНОВИЛА: Вироком Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 26 грудня 2014 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Коростеня Житомирської області, громадянина України, раніше судимого: 31 січня 2013 року Коростенським міськрайонним судом Житомирської області за ч. 2 ст. 187, 69, 75, 76 КК України до 5 років позбавлення волі, звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки, засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки та на підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 31 січня 2013 року і остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців.

Цим же вироком засуджено ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 185 КК України щодо якого судові рішення не оскаржуються.

За вироком суду ОСОБА_2 визнано винуватим у тому, що він повторно 23 січня 2014 року близько 21 години 30 хвилин у квартирі АДРЕСА_1, шляхом вільного доступу таємно викрав чуже майно, яке належить потерпілій ОСОБА_4, - золоті прикраси на загальну суму 3 900 грн. Ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 26 березня 2015 року апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 залишено без задоволення, а вирок Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 26 грудня 2014 року - без зміни. У касаційній скарзі захисник ОСОБА_1 просить судові рішення скасувати і призначити новий розгляд в суді першої інстанції. Посилається на незаконність вироку та недоведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні крадіжки. Вказує на недопустимість як доказу даних слідчого експериминту та невстановлення судом часу вчинення злочину. Перевіривши касаційну скаргу та долучені до неї копії судових рішень, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 438 КПК України , підставами для скасування або зміни вироку та ухвали касаційним судом є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України ), неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України ) чи невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого (ст. 414 КПК України ).

Крім того, суд касаційної інстанції не вправі досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Як свідчить зміст вироку, суд першої інстанції при розгляді цього кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_2 та ОСОБА_3 дослідив всі обставини, які могли мати значення для прийняття рішення у ньому, повно і всебічно перевірив зібрані на досудовому слідстві докази.

Доводи захисника про відсутність в діях ОСОБА_2 складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, спростовуються: показаннями засуджених, потерпілої, свідків, даними протоколу огляду місця події, протоколу проведення слідчого експерименту.

Враховуючи сукупність зібраних доказів, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого йому злочину, обгрунтовано визнав недостовірними показання обвинувачених про те, що крадіжку вчиняв один ОСОБА_3, та правильно кваліфікував дії ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 185 КК України за кваліфікуючою ознакою повторності, врахувавши його попередню судимість за ч. 2 ст. 187 КК України .

Що стосується доводів касаційної скарги захисника ОСОБА_1 про недопустимість доказу - протоколу слідчого експерименту, то вони є необгрунтованими, оскільки були предметом перевірки суду апеляційної інстанції, який встановив, що дана слідча дія проведена з дотриманням вимог кримінально-процесуального закону за участю захисника та двох понятих. Доводи касаційної скарги щодо неправильного встановлення одночасного вчинення крадіжки засудженими без попередньої змови, - є необгрунтованими, оскільки судом першої інстанції встановлено, що крадіжка була вчинена в квартирі потерпілої приблизно в один час, - близько 21 години 30 хвилин, не містить суперечностей та відповідає фактичним обставинам справи. Колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанції про те, що зміст обвинувачення, що вміняється у вину ОСОБА_2, є конкретним та відповідає вимогам ст. 291 КПК України .

Вирок суду відповідає вимогам ст. 374 КПК України .

Суд апеляційної інстанції, відповідно до вимог ст. 419 КПК України , перевірив усі доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_1, які аналогічні доводам його касаційної скарги, та навів відповідні мотиви на їх спростування, з якими колегія суддів погоджується.

Не вбачаючи підстав для задоволення касаційної скарги колегія суддів не знаходить підстав і для відкриття касаційного провадження відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України .

Враховуючи викладене та керуючись ч. 2 ст. 428 КПК України , колегія суддів, -

УХВАЛИЛА: У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_1, який діє в інтересах засудженого ОСОБА_2, на вирок Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 26 грудня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Житомирської області від 26 березня 2015 року відмовити. Ухвала оскарженню не підлягає. Судді: ОСОБА_8 ОСОБА_6 ОСОБА_7