Ухвала

іменем україни

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_14

суддів ОСОБА_15, ОСОБА_16

за участю прокурора ОСОБА_17

захисників ОСОБА_1, ОСОБА_2,

засудженого ОСОБА_3,

розглянула у судовому засіданні в м. Києві 18 червня 2015 року кримінальну справу за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_3 на вирок Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 14 листопада 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 27 січня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

вироком Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 14 листопада 2014 року

ОСОБА_3

ІНФОРМАЦІЯ_1

громадянина України, раніше неодноразово

судимого, останній раз вироком

Славутського міськрайонного суду від

16 липня 2009 року за ч. 3 ст. 185 КК України на

3 роки 6 місяців позбавлення волі,

засуджено за:

- ч. 2 ст. 121 КК України на 8 років позбавлення волі;

- ч. 2 ст. 185 КК України на 1 рік позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_3 остаточно визначено покарання 8 років позбавлення волі.

Вирішені питання про речові докази у справі.

Ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 27 січня 2015 року вирок залишено без зміни.

Цим вироком, який залишений без зміни судом апеляційної інстанції, засуджений також ОСОБА_4, судові рішення щодо якого в касаційному порядку не оскаржуються.

За вироком суду ОСОБА_3 та ОСОБА_4 визнані винними у тому, що вони 4 грудня 2011 року приблизно о 23 годині, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, знаходячись в квартирі АДРЕСА_1, на ґрунті особистих неприязних відносин, умисно завдали ОСОБА_5 чисельні удари руками та ногами в різні частини тіла, в тому числі в ділянку грудної клітки і живота, заподіявши потерпілому тяжкі тілесні ушкодження, що спричинило його смерть.

Крім того, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 таємно заволоділи мобільним телефоном марки «Sony-Ericson G-110 I» зі стартовим пакетом «Київстар» вартістю 210 гривень, які належали ОСОБА_5

Як убачається зі змісту касаційної скарги, засуджений ОСОБА_3 не заперечує кваліфікацію своїх дій за ч. 2 ст. 185 КК України, проте ставить питання про зміну постановлених судових рішень, перекваліфікацію його дій з ч. 2 ст. 121 на ст. 125 КК України і, відповідно, призначення покарання за цими законами. Зазначає, що не доведено вчинення злочину саме ним, оскільки відсутні докази його участі у вчиненні інкримінованого злочину. Повідомляє про безпідставну відмову у задоволенні клопотання про проведення дактилоскопічної експертизи, вказує про недоліки в акті експертизи.

Заслухавши доповідь судді; пояснення засудженого ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_1, захисника засудженого ОСОБА_4 - ОСОБА_2 на підтримку доводів викладених у скарзі; думку прокурора, який заперечував проти задоволення скарги; перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 органами досудового слідства обвинувачувався у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187, п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України.

В судовому засіданні, як убачається з вироку, обвинувачення за ч. 4 ст. 187, п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України підтвердження не знайшло і суд перекваліфікував дії винного відповідно на ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 121 КК України.

Перекваліфіковуючи дії ОСОБА_3, суд свої висновки про винуватість останнього за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 121 КК України належним чином обґрунтував об'єктивними доказами, зібраними у встановленому законом порядку.

Зокрема, суд проаналізував показання: засуджених ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які вину визнали частково, не заперечували, що перебували в домоволодінні потерпілого і нанесли йому тілесні ушкодження та заволоділи мобільним телефоном, однак викладали свою версію подій; потерпілої ОСОБА_6, оголошені в судовому засіданні, про те, що на початку грудня 2011 року їй повідомили, що потерпілому (її батьку) нанесли численні тілесні ушкодження, від яких останній помер, при цьому у ОСОБА_5 зник мобільний телефон, яким він користувався; свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8, які повідомили, що на початку грудня 2011 року в належній потерпілому ОСОБА_5 квартирі був виявлений труп останнього із значною кількістю видимих тілесних ушкоджень; оголошені в судовому засіданні показання свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, які ствердили, що ОСОБА_3 на початку грудня 2011 року продав ОСОБА_10 мобільний телефон ідентичний тому, який напередодні був викрадений з помешкання потерпілого; свідка ОСОБА_12, оголошені в судовому засіданні про те, що за життя ОСОБА_5 користувався мобільним телефоном ідентичним тому, який на початку грудня 2011 року засуджені реалізували ОСОБА_10

Суд також дослідив протоколи огляду місця події з фототаблицями та планами-схемами до них, з яких вбачається, що в домоволодінні АДРЕСА_1 виявлений труп ОСОБА_5 із чисельними видимими тілесними ушкодженнями. На підлозі, де знаходилося тіло та одязі потерпілого виявлено плями темно-бурого кольору, схожі на кров; висновки експертиз щодо наявності та ступеня тяжкості численних тілесних ушкоджень, виявлених на трупі ОСОБА_5, в яких зазначено, що ОСОБА_5 помер в результаті закритої травми грудної клітини із множинними двобічними переломами ребер, переломом грудини, розривами пристінкової плеври, крововиливами в праву та в ліву плевральні порожнини.

Досліджено судом і висновки експертиз з додатками, з яких убачається, що виявлені на підлозі квартири АДРЕСА_1, простирадлах, одязі та рушнику кров може належати потерпілому; кров людини виявлена на одязі та взутті ОСОБА_13 та ОСОБА_3 може належати потерпілому ОСОБА_5; сліди крові та пластини клітин людини, в піднігтьовому вмісті лівої руки потерпілого ОСОБА_5 можуть належати засудженому ОСОБА_3

Висновки судово-медичних експертиз в сукупності з іншими дослідженими в судовому засіданні доказами, вказують на те, що виявлені в домоволодінні потерпілого ОСОБА_5, на одязі та взутті засуджених сліди крові, належать саме потерпілому, оскільки перебуваючи саме в цьому одязі та взутті, в квартирі останнього засуджені наносили потерпілому численні тілесні ушкодження, що супроводжувалися значною кровотечею.

Досліджені судом висновки судово-медичних експертиз проведені фахівцями, які мають достатній рівень знань і досвід, сумнівів у колегії суддів не викликають.

Взяті судом до уваги і протоколи відтворення обстановки та обставин події з фото-таблицями до них, з яких убачається, що засуджені в присутності захисників та понятих, із застосуванням фото та відеозйомки, що виключало вчинення на них будь-якого тиску та примусу, в деталях вказали час, місце, спосіб та механізм спричинення потерпілому ОСОБА_5 тілесних ушкоджень, а також заволодіння майном потерпілого. При цьому, ОСОБА_13 та ОСОБА_3 повідомляли такі деталі вчинених злочинів, які могли бути відомі виключно особі, яка безпосередньо їх вчинила.

Здійснено посилання судом і на протоколи очних ставок між ОСОБА_4 та ОСОБА_3, з яких убачається, що засуджені прямо вказали, що, діючи узгоджено, в квартирі потерпілого спричинили йому тілесні ушкодження та заволоділи належним йому мобільним телефоном.

Також із змісту протоколу огляду та вилучення з фототаблицями вбачається, що у свідка ОСОБА_10 був виявлений та вилучений мобільний телефон «Sony Ericsson», який їй передав засуджений ОСОБА_3 і який є ідентичний тому, що напередодні був викрадений з помешкання ОСОБА_5

Про наявність умислу в діях засуджених на спричинення ОСОБА_5 тяжких тілесних ушкоджень свідчить спосіб, характер та механізм заподіяння тілесних ушкоджень, їх кількість, а саме численні нанесення ударів руками та ногами в голову та тулуб потерпілого.

Вказує про це також те, що ОСОБА_5 із засудженими фактично знайомі не були, злочинні дії винних продовжувалися протягом значного часу, носили узгоджений характер. Потерпілий фактично опору ОСОБА_13 та ОСОБА_3 не чинив, їх значна різниця у віці та фізичній силі, свідчить про відсутність необхідності спричинення такої значної кількості тілесних ушкоджень для подолання опору потерпілого та можливості покликати на допомогу чи звернутися за такою. Засуджені жодних заходів, в тому числі виклику швидкої медичної допомоги, не забезпечили для відвернення настання для потерпілого шкідливих наслідків.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що при встановленні спрямованості умислу в діях ОСОБА_13 та ОСОБА_3, враховано дані про інтенсивність нападу, кількість, локалізацію поранень, силу ударів і нанесення їх в область життєво важливих органів.

Сукупність всіх встановлених обставин вчинення злочину, спосіб, кількість, характер і локалізація поранень, які супроводжувалися значною крововтратою, причини припинення злочинних дій, поведінка засуджених і потерпілого, що передувала події, їх різниця в віці та фізичній силі, їх стосунки вказують про цілеспрямовані, обдумані та умисні дії винних, спрямовані на спричинення ОСОБА_5 тяжких тілесних ушкоджень.

Як органами досудового слідства, так і судом у встановленому законом порядку були вжиті та проведені всі належні заходи щодо визначення механізму спричинення потерпілому тілесних ушкоджень.

Надавши належну оцінку зібраним у справі та дослідженим у судовому засіданні доказам у їх сукупності, суд дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 185 КК України.

Наведені докази, узгодженість дій обох засуджених, повністю спростовують доводи ОСОБА_3 про відсутність у нього умислу на спричинення потерпілому тяжких тілесних ушкоджень та необхідності перекваліфікації його дій на ст. 125 КК України.

З урахуванням викладеного, твердження засудженого про неправильну кваліфікацію його дій, спростовуються матеріалами справи та є безпідставними.

Правильно, з урахуванням ст. 65 КК України, усіх обставин справи у сукупності, даних про особу винного, обставин, що пом'якшують та обтяжують покарання, суд призначив і покарання, яке є необхідним і достатнім для виправлення та перевиховання ОСОБА_3

Також суд дотримався вимог ст. 16-1 КПК України, створивши необхідні умови для виконання учасниками процесу своїх процесуальних обов'язків і здійснення наданих їм прав. Сторони користувалися рівними правами та свободою у наданні доказів, дослідженні та доведенні їх переконливості перед судом. Всі клопотання учасників процесу розглянуті у відповідності до вимог КПК України.

Матеріали справи свідчать, що суди першої і апеляційної інстанцій ретельно перевіряли доводи, аналогічні тим, що викладені у касаційній скарзі. За результатами перевірки усіх доводів під час розгляду кримінальної справи в апеляційному порядку, суд не знайшов підстав для задоволення апеляцій, у тому числі і засудженого ОСОБА_3, зазначивши в ухвалі докладні мотиви прийнятого ним рішення.

Апеляційний розгляд справи проведений з дотриманням вимог кримінально-процесуального закону, ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 377 КПК України є переконливою і сумнівів не викликає.

Істотних порушень процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону, які могли б вплинути на правильність і обґрунтованість судових рішень, колегією суддів не встановлено, а тому касаційна скарга засудженого задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 394-396 КПК України 1960 року п. п. 11, 15 розділу XI «Перехідні положення» Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну засудженого ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Вирок Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 14 листопада 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 27 січня 2015 року щодо ОСОБА_3 залишити без зміни.

Судді:

ОСОБА_14 ОСОБА_15 ОСОБА_16