Справа № 487/346/15-к
Провадження № 1-кп/487/168/15
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.03.2015 року. Заводський районний суд Міста Миколаєва в складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1 ,

за участю:
секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
потерпілого - ОСОБА_4 ,
його законного представника - ОСОБА_5 ,
захисника - ОСОБА_6 ,
обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний в кримінальному провадженні 0004455 по обвинуваченню ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Іванівка Веселинівського району Миколаївської області, громадянина України, з загальною середньою освітою, не одруженого, який навчається на 4 курсі в технолого-економічному коледжі Миколаївського національного аграрного університету, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України,

В С Т А Н О В И В:

28 вересня 2014 року приблизно о 18 год. 00.хв, ОСОБА_7 , перебуваючи у приміщенні гуртожитку Технолого-економічного коледжу Миколаївського національного аграрного університету за адресою: м.Миколаїв, вул..Паризької Комуни, буд. 9-А, під час сварки з ОСОБА_4 , яка виникла на ґрунті раптово виниклих неприязнених відносин, наніс один останньому удар ногою в область лівого стегна, а також один удар головою в область обличчя.

Згідно висновку експерта №1614 у ОСОБА_4 виявлені тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми з забоєм головного мозку легкого ступеню, відкритого перелому кісток носу зі зміщенням, забита рана спинки носу, забою м`яких тканин обличчя, забою, крововиливу лівого стегна, які відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості та могли утворитись незадовго до моменту звернення за медичною допомогою в результаті не менше одного удару в область стегна та не менше одного-двох ударів в область обличчя.

В судовому засідання обвинувачений ОСОБА_7 свою вину в нанесені потерпілому вищеописаних тілесних ушкоджень визнав частково, пояснивши, що у вересні в приміщенні гуртожитку він зіткнувся плечима з потерпілим на сходах, після чого виникла сварка під час якої ОСОБА_4 намагався його вдарити рукою в обличчя, на що він ухилився (пригнувся), а коли піднімався випадково попав головою потерпілому в обличчя. Додав, що по ногам потерпілого не бив, крові на обличчі (з носу) в того не було. Позов визнав частково, в частині завданої матеріальної шкоди.

Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні суду пояснив, що у вересні 2014 року в гуртожитку обвинувачений разом з ОСОБА_8 зупинив його в приміщенні гуртожитку та запропонував битись на що він відмовився. Після цього ОСОБА_7 вдарив його ногою в область стегна та одразу після цього головою в область обличчя. Від удару в нього ( ОСОБА_4 ) з носу пішла кров, яку він витирав рукою.

Законний представник неповнолітнього потерпілого - ОСОБА_5 , підтримав заявлений цивільний позов в інтересах сина - ОСОБА_4 , пояснив, що на лікування потерпілого було витрачені кошти лише частину з яких він може підтвердити документально в сумі 1025,39 грн., які просив стягнути з обвинуваченого. Також пояснивши, що протиправними діями обвинуваченого його сину були завдані моральні страждання порушено нормальний життєвий ритм, переживання та хвилювання, фізичний біль, психічна травма, просив стягнути з обвинуваченого моральну шкоду в сумі 10000 грн.

Свідок ОСОБА_9 суду пояснила, що у вересні 2014 року до неї в кімнату в гуртожитку зайшов її брат ОСОБА_4 , за ним прийшли ОСОБА_7 з ОСОБА_8 та вимагали щоб брат з ними бився. Після цього, коли ОСОБА_4 вийшов з її кімнати, вона чула шум, а трохи пізніше побачила брата в якого був розбитий ніс. Той був схвильований і пояснив, що його вдарив ОСОБА_7 .

Свідок ОСОБА_10 суду пояснив, що у вересні 2014 року в приміщенні гуртожитку, він був свідком сварки між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , коли почалась штовханина між вказаними особами, він відтягнув свого товариша - ОСОБА_7 . Додав, що не бачив, щоб ОСОБА_7 наносив удари потерпілому.

Свідок ОСОБА_11 суду пояснила, що працює у коледжі, де навчаються потерпілий та обвинувачений, заступником директора з виховної роботи, 28 вересня 2014 року в гуртожитку стався конфлікт між ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , в результаті якого у ОСОБА_4 мались тілесні ушкодження вона бачила пошкодження носу. Безпосередньо після цього вона розбиралась в тому що сталось і їй ОСОБА_7 підтвердив, що вдарив потерпілого.

Свідок ОСОБА_12 пояснила суду, що працює вихователем гуртожитку, у вересні 2014 року в гуртожитку відбувся конфлікт між ОСОБА_7 та ОСОБА_4 . Одразу після цього вона з`ясовувала обставини конфлікту і ОСОБА_7 їй підтвердив, що головою навмисно несильно вдарив ОСОБА_4 .

Свідок ОСОБА_8 суду пояснив, що у вересні 2014 року був свідком штовханини між ОСОБА_7 , з яким він товаришує, та ОСОБА_4 під час якого ОСОБА_4 намагався вдарити ОСОБА_7 , але той ухилився та обвинувачений з потерпілим зіткнулись головами. Додав, що обвинувачений, який перший почав чіплятись до потерпілого, свідомо шов на нього головою вперед.

Допитана в судовому засіданні для роз`яснення висновку експерт ОСОБА_13 суду пояснила, що характер пошкоджень носа, що мався в потерпілого, виключає можливість завдання удару потерпілому головою знизу вверх, а удар, яким пошкоджено ніс ОСОБА_4 скоріш за все був прямим. Додала, що рана носу були видимою, а кровотеча могла бути внутрішньою.

Оцінивши наведені вище докази в сукупності та взаємозв`язку (покази потерпілого щодо завдання йому обвинуваченим умисно одного удару ногою в область стегна та одного удару головою в область обличчя, в сукупності з наявним в потерпілого після конфлікту тілесними ушкодженням стегна та голови, висновку та пояснень експерта, щодо механізму утворення вказаних ушкодженнь підтверджують, показів свідка ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , щодо підтвердження обвинуваченим безпосередньо після бійки умисного характеру насильницьких дій відносно потерпілого) суд приходить до висновку, що ОСОБА_7 вчинив злочин передбачений ч.1 ст. 122 КК України, умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто наніс потерпілому ОСОБА_4 умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло наслідків передбачених у ст.121 КК України, але таке що спричинило тривалий розлад здоров`я.
До показів свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , які не підтвердили факт нанесення ударів обвинуваченим потерпілому під час конфлікту, суд ставиться критично, оскільки вони товаришують з обвинуваченим і їх покази спростовуються показами потерпілого, інших свідків, висновком та поясненнями експерта.

До показів обвинуваченого, що він не бив потерпілого ногою в область стегна, а удар головою в обличчя завдав з необережності, суд ставиться критично, оскільки вони спростовуються сукупністю доказів: показами потерпілого, свідків ( ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 ), висновком та поясненнями експерта щодо механізму заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень в області носу.

Обставин що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченому судом не встановлено.

При призначені покарання обвинуваченому суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину (середньої тяжкості), особу обвинуваченого, який не працює, навчається, за місцем навчання характеризується позитивно, раніше не судимий, та вважає необхідним та достатнім призначити йому покарання у виді обмеження волі, але при цьому, суд вважає за можливе виправлення обвинуваченого без відбуття покарання, а тому, на підставі ст. 75 КК України він підлягає звільненню від відбуття покарання з випробуванням та покладенням обов`язків передбачених п.п.2, 3, 4 ч.1 ст. 76 КК України.

Цивільний позов підлягає частковому задоволенню.

Так, вирішуючи питання про стягнення матеріальної шкоди з обвинуваченого, суд приходить до висновку, що ці вимоги підлягають повному задоволенню в сумі 1025,39 грн., яка визнана обвинуваченим та підтверджується доказами дослідженими судом (чеками та документами) про придбання ліків в період лікування потерпілого після завдання йому тілесних ушкоджень: з 28 вересня по 20 жовтня 2014 року.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди потерпілому, беручи до уваги характер та обсяг фізичних і душевних страждань потерпілого в силу спричинення йому тілесних ушкоджень, що потягли розлад здоров`я, їх тривалість та необхідність перебувати на стаціонарному лікуванні більше трьох тижнів, негативні наслідки, порушення нормального життєвого ритму потерпілого, а також виходячи з засад розумності і справедливості, суд вважає, що розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню на користь потерпілого, має дорівнювати 5000 грн. та підлягає стягненню з обвинуваченого.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374 - 375 КПК України, суд
З А С У Д И В:
ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України і призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

На підставі положень ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнити від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку тривалістю один рік не вчинить нового злочину і виконає обов`язки, передбачені п.2, 3, 4 ч.1 ст. 76 КК України, що на нього покладаються, а саме: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, періодично з`являтись на реєстрацію в кримінально-виконавчій інспекції.

Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_7 про стягнення матеріальної та моральної шкоди завданої злочином задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 матеріальну шкоду в сумі 1025 (одна тисяча двадцять п`ять) гривень 39 коп. та моральну шкоду в сумі 5000 (п`ять тисяч) гривень.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м.Миколаєва протягом тридцяти днів з дня у його проголошення.

Суддя ОСОБА_1