Справа № 11-237, 2007
року Головуючий
в 1-й інстанціїБориславський В.М.
186 ч.2 КК Укр. Доповідач
УХВАЛА

ІМ'ЯМ УКРАЇНИ

10 квітня 2007 року Колегія суддів Судової палати у
кримінальних справах Апеляційного суду Хмельницької області у складі:

головуючого-судді
Дуфнік Л.М., суддів Матущака М.С., Шершуна В.В., з участю прокурора Луня Р.В.,

розглянула у
відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому справу за апеляцією
прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, на вирок
Кам'янець-Подільського районного суду від 17 січня 2007 року.

Цим вироком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження,
уродженець

м.
Червонопартизанська Луганської області, житель АДРЕСА_1, громадянин України,
українець, з середньою технічною освітою, одружений, несудимий,

засуджений за ч. 1 ст. 186 КК
України на 1 рік позбавлення волі.

Відповідно до ст.ст.75, 76 КК України його звільнено від відбування
покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік та покладено обов'язки не
виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу
кримінально-виконавчої системи, повідомляти цей орган про зміну місця
проживання та з'являтися періодично на реєстрацію в цей орган.

Запобіжний захід
залишено попередній - підписку про невиїзд.

Питання про
речові докази вирішено відповідно до ст.81 КПК України.

Стягнуто із засудженого на користь Кам'янець-Подільського MB
УМВСУ 10,90 грн. витрат по розслідуванню кримінальної справи.

За вироком суду, 14 вересня 2006 року біля 21 години 10
хвилин ОСОБА_1, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, в приміщенні
магазину „Гурман" по АДРЕСА_2 відкрито викрав пачку печива, дві пачки
цигарок та гроші з каси ЕКК, а всього на загальну суму 62,20 грн.

У своїй апеляції прокурор, що брав участь у справі,
просить вирок суду скасувати та постановити новий вирок, яким ОСОБА_1 визнати
винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, і призначити
покарання у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України
звільнити його від відбування покарання з випробуванням та встановити іспитовий
строк 3 роки. Указує, що суд неправильно перекваліфікував дії засудженого з ч.2
на ч.І ст. 186 КК України, виключивши кваліфікуючу ознаку - грабіж, поєднаний з
насильством, яке не є небезпечними для життя та здоров'я потерпілої. Уважає, що
ОСОБА_1 було застосоване фізичне насильство до потерпілої ОСОБА_2

У запереченні на апеляцію прокурора засуджений ОСОБА_1
просить вирок суду залишити без зміни, а апеляцію прокурора відхилити, бо вона
є необгрунтованою і подана з пропуском строку на оскарження. Уважає, що суд
правильно кваліфікував його дії за ч. 1 ст. 186 КК України, і врахувавши усі
обставини, що пом'якшують покарання, призначив покарання, достатнє для його
виправлення.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, прокурора, який підтримав
апеляцію з викладених у ній мотивів, пояснення засудженого ОСОБА_1 про
законність і обгрунтованість вироку і залишення його без зміни, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляції, колегія суддів уважає, що вона задоволенню
не підлягає.

Висновки суду про винність ОСОБА_1 у вчиненні злочинних дій за обставин,
викладених у вироку, та про кваліфікацію його дій є правильними, відповідають
фактичним обставинам справи, підтверджуються дослідженими в судовому засіданні
доказами.

Так, засуджений ОСОБА_1 на досудовому слідстві і в судовому засіданні
показав, що викрав з магазину „Гурман" дві пачки цигарок та гроші.
Незважаючи на вимогу продавця повернути викрадене, вийшов з магазину. При цьому
будь-яких ударів потерпілим не завдавав.

Потерпіла ОСОБА_2 підтвердила вказані обставини і зазначила, що з метою
затримання засудженого утримувала вхідні двері в магазин. Проте, останній
відштовхнув її вбік, не завдавши при цьому будь-яких тілесних ушкоджень чи
фізичного болю.

Відтак, місцевий суд за відсутності при пограбуванні будь-якого насильства
з боку ОСОБА_3 правильно кваліфікував його дії за ч.І ст. 186 КК України.

При призначенні покарання суд першої інстанції відповідно до ст. 65 КК
України врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та
обставини, що пом'якшують та обтяжують покарання.

Суд із достатньою повнотою врахував, що засуджений вперше притягується до
кримінальної відповідальності, його молодий вік, позитивну характеристику,
незначну суспільну небезпеку вчиненого і правильно прийшов до висновку про
призначення йому мінімальної міри покарання та про можливість застосування до
нього ст.75 КК України. У цьому випадку звільнення ОСОБА_1 від відбування
покарання з випробуванням є справедливим, необхідним і достатнім для його
виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів.

Відтак, доводи в апеляції про м'якість призначеного покарання є
необгрунтованими і не заслуговують на увагу.

Керуючись
ст.ст.365,366 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Вирок Кам'янець-Подільського міськрайонного суду від 17
січня 2007 року щодо ОСОБА_1 залишити без зміни, а апеляцію прокурора - без
задоволення.