ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 1-130/07

15 серпня 2008 року Печерський
районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Карабаня В.М.,

при секретарі - Ілляш С.І.,

за участю прокурора - Панова В.Є.,

та захисника - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Печерського
районного суду м. Києва кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Києва, громадянина України, працюючого на посаді
охоронника магазину «Бумімаркет», одруженого, раніше не судимого,
зареєстрованого за адресою: м. Київ,АДРЕСА_1, проживаючого за адресою: м. Київ,
АДРЕСА_2, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2. 23.10.2006 року приблизно о 22 год. 50 хв. знаходячись у дворі
будинку АДРЕСА_1 у м. Києві та перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння
підбіг до ОСОБА_3, яка гуляла у дворі даного будинку, і умисно безпричинно
штовхнув останню, внаслідок чого ОСОБА_3. впала на асфальт. В результаті
падіння ОСОБА_3. отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому шийки
і великого вертелюга правої стегнової кістки
зі зміщенням відламків, які згідно висновку судово-медичної експертизи
№696/1 від 21.09.2007 року, відносяться до тілесних ушкоджень середньої
тяжкості.

Будучи допитаним у судовому засіданні, підсудний ОСОБА_2. свою вину у
вчиненому визнав повністю, та пояснив, що 23.10.2006 року, приблизно о 22 год.
30 хв., він стояв біля столика біля будинку АДРЕСА_1 у м. Києві, де проживав.
Біля будинку проходила сусідка ОСОБА_3. з собачкою. Він почав спускатися з
гірки, щоб іти додому. Коли він порівнявся з ОСОБА_3., то собака схопила його
за штани. Він ногою вдарив собаку і відштовхнув ОСОБА_3. Коли зробив декілька
кроків, то почув стогін. Повернувшись він побачив, що ОСОБА_3. лежить на
асфальті. Він разом із ще одним мешканцем будинку підійшли до неї і допомогли
їй підвестись. Потім посадили
ОСОБА_3. на лавочку і він пішов додому. Щиро розкаявся у вчиненому та
просив суд не карати його суворо.

Потерпіла ОСОБА_3. в судовому засіданні підтвердила свої
покази, дані під час досудового слідства, та пояснила, що 23.10.2006 року,
приблизно о 22 год. 50 хв., вона гуляла біля свого будинку АДРЕСА_1 у м. Києві з собакою. Коли вона підходила до третього під'їзду, де
вона проживає, то біля столика побачила сусіда ОСОБА_2.
з четвертого під'їзду, який був п'яний. ОСОБА_2. почав ображати її
нецензурною лайкою. Вона відповіла, щоб він її не чіпав, і продовжувала йти до
свого під'їзду. Почувши, що до неї хтось
біжить, вона озирнулася і побачила ОСОБА_2. Підбігши до неї, він штовхнув її у
груди рукою, від чого вона впала на асфальт. В цей час до неї підійшов сусід із
квартири АДРЕСА_3 і допоміг їй сісти на лавочку. Допомагав ОСОБА_2 її підняти
ОСОБА_2., чи ні, вона не пам'ятає. Потім ОСОБА_2 покликав її чоловіка ОСОБА_4.
і вони вдвох допомогли їй дійти до квартири.

Свідок ОСОБА_4. в судовому засіданні підтвердив свої
покази, дані під час досудового слідства, та пояснив, що 23.102006 року,
приблизно о 23 год. 00 хв., до нього в квартиру АДРЕСА_4 у м. Києві прийшов сусід із квартири АДРЕСА_3, який повідомив, що його
дружину ОСОБА_3. штовхнув ОСОБА_2., який проживає в цьому ж будинку. Він вийшов
на вулицю і побачив дружину, яка сиділа на лавочці, і яка повідомила, що її
штовхнув ОСОБА_2., після чого він викликав міліцію та швидку допомогу. Як
виявилося пізніше, у його дружини внаслідок падіння, стався перелом шийки бедра
правої ноги.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні підтвердив свої
покази, дані під час досудового слідства, та пояснив, що в кінці жовтня 2006
року, приблизно о 23 год. 00 хв., він повертався додому. Біля під'їзду його
будинку АДРЕСА_1 у м. Києві він побачив сусідку ОСОБА_3., яка
сиділа на асфальті, прихилившись до лавочки і стогнала. Він підійшов до неї і
запитав, що сталося. Вона сказала, що щось з ногою. Неподалік стояв мешканець
їхнього будинку ОСОБА_2., який сказав, що ОСОБА_3. впала і попросив допомогти
її підняти. Вони разом підняли ОСОБА_3. і допомогли їй сісти на лавочку. Після
цього ОСОБА_2. пішов, а він пішов кликати чоловіка ОСОБА_4. Пізніше він
дізнався, що у ОСОБА_3 перелом ноги.

Свідок ОСОБА_6. в судовому засіданні пояснив, що в кінці
жовтня 2006 року, приблизно о 23 год. 00 хв., він разом з дружиною ОСОБА_7. та
тестем ОСОБА_8. стояли біля
під'їзду свого будинку АДРЕСА_1 у м. Києві та розмовляли.
Трохи пізніше до них підійшов ОСОБА_2., який поговоривши з його тестем пішов до
свого під'їзду. Поряд з будинком гуляла ОСОБА_3. зі своєю собакою. Коли
Зінченко порівнявся з ОСОБА_3., то собака схопила його за штани. Він ногою
відштовхнув собаку і пішов далі. ОСОБА_3. разом зі своєю собакою пішли в
сторону свого під'їзду.

Свідок ОСОБА_9. в судовому засіданні пояснив, що в кінці
жовтня 2006 року, приблизно о 23 год. 00 хв., він разом з ОСОБА_10. стояли біля столика біля будинку АДРЕСА_1 у м. Києві, де проживають. Біля
будинку проходила сусідка ОСОБА_3. з собачкою. Коли ОСОБА_2. порівнявся з
ОСОБА_3., то собака схопила його за брюки. Він ногою відштовхнув собаку і пішов
далі. ОСОБА_3. в цей момент впала. ОСОБА_2 разом із ще одним мешканцем будинку
підійшли до неї і допомогли їй підвестись. Потім посадили ОСОБА_3. на лавочку і
він пішов додому.

Свідок ОСОБА_10. в судовому засіданні пояснив, що в кінці
жовтня 2006 року, приблизно о 23 год. 00 хв., він повертався з роботи додому.
Додому його підвіз колега по роботі. Коли підходив до під'їзду, побачив що там
стоять люди і жінка з собачкою. В цей момент йому зателефонував колега і
сказав, що він забув у автомобілі папку з паперами. Він повернувся назад, щоб
забрати папку. Коли повернувся, то побачив, що біля під'їзду жінці допомагають
піднятися з асфальту. Він побачив, що його допомога не потрібна і тому пішов
додому.

Крім того, винність ОСОБА_2. у вчиненні інкримінованого
йому злочину підтверджується сукупністю зібраних і досліджених в судовому
засіданні доказів, а саме:

- висновком
судово-медичної експертизи №696/І від 21.09.2007 року, згідно якого у ОСОБА_3
виявлено закритий перелом шийки і великого вертелюга правої стегнової
кістки зі зміщенням відламків. Дане
тілесне ушкодження відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеня
тяжкості, яке не є небезпечним для життя, але, таке, що потягло тривалий
розгляд здоров'я на строк більше ніж 21 день;

- висновком
додаткової судово-медичної експертизи №831/1 від 27.11.2007 року, дане тілесне
ушкодження спричинено тупим предметом, могло виникнути у вказаний строк.
Характер та локалізація тілесного ушкодження не виключає можливості його
виникнення при обставинах, на які вказує ОСОБА_3.

- даними
протоколу відтворення обстановки та обставин подій від 16.01.2008 року та фото
таблицею до нього, в ході якого потерпіла ОСОБА_3. показала, як 23.10.2006 року приблизно о 22 год. 50 хв., у дворі будинку АДРЕСА_1 у м.
Києві ОСОБА_2. заподіяв їй середньої тяжкості тілесні ушкодження;

Оцінюючи зазначене, суд приходить до висновку, що
винність ОСОБА_2. у вчиненні злочину,
що йому інкримінується, доведена повністю, а його умисні дії правильно
кваліфіковані органами досудового слідства за ч. 1 ст. 122 КК України, як
умисне заподіяння середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, що пом'якшують покарання
винного, є щире каяття у вчиненому.

Відповідно до ст. 67 КК України обставини, що обтяжують його покарання, є
вчинення злочину в стані алкогольного сп'яніння.

При обранні міри покарання підсудному, суд враховує
наступні обставини справи:

- ступінь
тяжкості вчиненого підсудним злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,
який віднесений кримінальним законом до категорії злочинів середньої тяжкості;

- особу
ОСОБА_2. який має постійне місце проживання, раніше не судимий, на обліку у
лікаря - нарколога та лікаря - психіатра не перебуває, позитивно
характеризується за місцем проживання, одружений.

Суд приходить до висновку про можливість виправлення
підсудного ОСОБА_2. без ізоляції від
суспільства, а тому необхідно призначити
йому покарання в межах санкції ч. 1 ст. 122 КК України у вигляді позбавлення
волі та із застосуванням правил ст. 75 КК України - звільненням від відбування
покарання з випробуванням та покладенням на нього обов'язків, передбачених ст.
76 КК України - не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без
дозволу органу кримінально-виконавчої системи, повідомляти зазначений орган про
зміну місця проживання та періодично з'являтися для реєстрації в органи
кримінально-виконавчої системи.

Цивільний позов ОСОБА_3 підсудний ОСОБА_2. визнав і
не заперечував проти його задоволення.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що
цивільний позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

На підставі
викладеного, керуючись ст. ст. 323, 324 КПК України, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, і призначити йому
покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_2 від
відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Згідно ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_2 обов'язки протягом
іспитового строку не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без
дозволу органу кримінально-виконавчої системи, повідомляти зазначений орган про
зміну місця проживання та періодично з'являтися для реєстрації в органи
кримінально-виконавчої системи.

Міру запобіжного заходу засудженому ОСОБА_2. до вступу вироку в законну
силу залишити без змін - підписку про невиїзд.

Цивільний позов ОСОБА_3до ОСОБА_2 задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 2 049 (дві тисячі сорок дев'ять)
грн. 98 коп.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Печерський
районний суд м. Києва протягом 15 діб з моменту проголошення.

Суддя В.Карабань