Справа № 745/730/14 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/116/2015
Категорія - ст. 366 ч.1КК Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 березня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

З участю учасників судового провадження :

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченої - ОСОБА_7

захисника, адвоката ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Чернігові в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження № 11-кп/795/116/2015 р. за апеляційною скаргою прокурора прокуратури Сосницького району ОСОБА_9 на вирок Менського районного суду Чернігівської області від 05 грудня 2014 року, яким

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, уродженка с. Адамівки Носівського району Чернігівської області, зареєстрована та проживає по АДРЕСА_1 , неодружена, працює завідуючою лабораторією ветеринарно-санітарної експертизи Сосницької районної державної лабораторії ветеринарної експертизи, інвалід 2 групи з дитинства, не судима,

- визнана невинною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366 ч.1 КК України та виправдана у зв`язку з відсутністю в її діях складу злочину,

В С Т А Н О В И Л А :

Органами досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що вона, обіймаючи посаду завідуючої лабораторією ветеринарно-санітарної експертизи Сосницькою районної державної лабораторії ветеринарної експертизи, як службова особа, що виконує організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції, умисно, протиправно використовуючи надані їй владні повноваження, з метою штучного нарощування показників своєї роботи, створення позитивного вигляду роботи, приховування бездіяльності, складала завідомо неправдиві офіційні документи та вносила до офіційних документів завідомо неправдиві відомості.

Так, достовірно знаючи, що ОСОБА_11 не вчиняв адміністративних правопорушень, ОСОБА_7 склала завідомо неправдиві документи щодо нього - постанови № 56 від 10.02.2012 року, № 87 від 17.03.2013 року та № 97 від 14.04.2013 року про накладення адміністративних стягнень, штрафів у розмірі по 51 грн. за кожне, вчинене ОСОБА_11 адміністративне правопорушення, передбачене ст. 107 КУпАП, хоча правопорушення фактично не мали місця.

В період з 10 лютого по 14 квітня 2013 року, ОСОБА_7 систематично вчиняла службові підроблення, а саме: внесла до складених нею офіційних документів постанов № 56 від 10.02.2012 року, № 87 від 17.03.2013 року та № 97 від 14.04.2013 року про накладення адміністративних штрафів у розмірі по 51 грн. на ОСОБА_11 та постанови № 95 від 14.04.2013 року про накладення адміністративного стягнення штрафу у розмірі 51 грн. на ОСОБА_12 за вчинення ним адміністративного правопорушення за ст. 107 КУпАП, - завідомо неправдиві відомості : про оголошення постанов про накладення адміністративного стягнення, про вручення копій постанов та квитанцій відповідно № 0790600 від 10.02.2012 року, № 0843023 від 17.03.2013 року, № 0843067 від 14.04.2013 року про сплату штрафів ОСОБА_11 та квитанції № 0843065 від 14.04.2013 року про сплату штрафу ОСОБА_12 , хоча фактично копії постанов про накладення адміністративних стягнень та квитанцій про сплату штрафів потерпілим не вручала.

Такі дії ОСОБА_7 органами досудового розслідування кваліфіковані як складання службовою особою завідомо неправдивих документів та внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, тобто, службове підроблення, що передбачене ч.1 ст. 366 КК України.

Виправдовуючи ОСОБА_7 за відсутністю в її діях складу кримінального правопорушення за ст. 366 ч. 1 КК України, суд першої інстанції вказав, що органом досудового розслідування не було здобуто достатніх доказів, які б свідчили про те, що обвинувачена ОСОБА_7 умисно, протиправно використовуючи надані їй владні повноваження, з метою штучного нарощування показників своєї роботи, створення позитивного вигляду роботи, приховування бездіяльності, систематично вчиняла службові підроблення.

Суд послався як на доказ виправдання на листа № 101 від 15.07.2014 року, який вказує на те, що завідуюча лабораторією ветеринарно-санітарної експертизи на ринку ОСОБА_7 виконує свої повноваження згідно „Положення про державну ветсанекспертизу, лабораторія здійснює обов`язковий державний ветеринарно-санітарний контроль за якістю та безпекою усієї підконтрольної продукції, що реалізується, в тому числі харчових продуктів тваринного походження, які призначаються для харчування людей та дотримання ветеринарно-санітарних правил торгівлі на ринках. Планування проведення інспекторських перевірок на ринку лабораторією не проводиться. Заробітна плата та премія завідуючій лабораторії ОСОБА_7 нараховується згідно штатного розпису, є незмінною та не залежить від кількості проведених досліджень, виданих експертних висновків, а також виписаних адмінстягнень.

Суд вказав, що обвинувачення ОСОБА_7 у складанні завідомо неправдивих постанов про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , внесення у постанови щодо них завідомо неправдивих відомостей, спростовуються інформацією в Журналі обліку справ про порушення законодавства в галузі ветеринарної медицини під №№ 56, 97,87, 95 на даних осіб, їх показаннями у суді першої інстанції про дійсно здійснення ними торгівлі на ринку смт. Сосниці Чернігівської області з порушеннями вимог ветеринарної медицини, неодноразовим їх притягненням до адміністративної відповідальності ОСОБА_7 , отриманням від ОСОБА_7 квитанцій про сплату штрафів, пред`явленням оригіналу квитанції про сплату штрафу ОСОБА_12 у судовому засіданні, що потерпілі не мали претензій до ОСОБА_7 про неотримання від неї постанов про стягнення. Що державним обвинуваченням не доведено у судовому засіданні, що саме ОСОБА_7 ставила свій підпис замість підписів ОСОБА_13 та Мірного у постановах про адміністративне правопорушення щодо них за № 97 від 14.04.2013 р., № 87 від 17.03.2013 р., № 95 від 14.04.2013 року, та заповнювала графи „дата, П.І.Б., підпис за них. Об`єм обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 366 ч. 1 КК України, не знайшов свого підтвердження у судовому засіданні суду першої інстанції.

Суд послався на невиконання органами досудового слідства вимог ст. ст. 91-92, 84 ч.2 КПК України, ст. 62 Конституції України, Закону від 23.02.2016 року № 3477-ІV „Про виконання та застосування практики Європейського суду з прав людини, та інших міжнародних Законів, які встановлюють принцип презумпції невинуватості та обов`язок доказування на обвинуваченні.

Суд вказав, що у відповідності із ст. 95 ч. 4 КПК України, безпосередньо сприймав у судовому засіданні показання потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , і ці докази підтвердили, що 10.02.2012 року, 17.03.2013 року, 14.04.2013 року ОСОБА_11 , а 14.04.2013 року ОСОБА_12 , - торгували поросятами на базарі без довідок для їх продажу, обвинувачена про це їх запитувала, і притягла до адміністративної відповідальності; вони сплатили штраф у розмірі 51 грн., квитанції обвинувачена їм вручала.

Показання потерпілих на досудовому слідстві суд не брав до уваги.

З огляду на вищенаведене, суд вважає, що вина ОСОБА_7 зібраними досудовим розслідуванням доказами не обґрунтована, не доведена, і не спростовує виправдувальні показання обвинуваченої та потерпілих, а тому все це тлумачиться на користь ОСОБА_7 ..

В апеляційній скарзі прокурор прокуратури Сосницького району ОСОБА_9 ставить питання про скасування вироку суду як незаконного, та ухвалення нового вироку, яким визнати ОСОБА_7 винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 366 КК України та призначити їй покарання у виді штрафу у розмірі 150 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, з позбавленням права займати посади, пов`язані з організаційно-розпорядчими функціями на 2 роки. Посилається на істотні порушення судом кримінального процесуального закону, що призвело до невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та безпідставністю виправдання ОСОБА_7 .. Вказує, що судом враховано лише показання потерпілих, свідка та інших доказів зі сторони захисту, та безпідставно не взяті до уваги докази обвинувачення - довідки із Кудрівської та Конятинської сільських Рад про відсутність проживаючими ОСОБА_13 та Мірного з тими анкетними даними, які вказані у постановах про адміністративні стягнення, довідки із Сосницького райуправління юстиції, РС УДМС України в Чернігівській області, висновки почеркознавської експертизи, тощо. Не взято до уваги, що показання потерпілих у суді суттєво відрізняються від показань на досудовому розслідуванні, і ці розбіжності судом не вияснялись, як і можливість впливу на ці показання обвинуваченої ОСОБА_7 .

Суд порушив вимоги КПК та без з`ясування думки сторони обвинувачення, залучив як доказ сторони захисту Журнал обліку адміністративних справ, який веде свідок ОСОБА_14 , а також всупереч обґрунтованим запереченням, долучив як доказ невинуватості ОСОБА_7 , квитанцію, видану ОСОБА_12 , виказавши цим упередженість.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який просив задовольнити апеляційну скаргу та скасувати вирок суду, ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 366 КК України та призначити покарання у виді 150 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, з позбавленням права займати посади, пов`язані з організаційно-розпорядчими функціями на 2 роки, пояснення обвинуваченої /виправданої/ ОСОБА_7 , яка заперечує проти апеляційної скарги, просить залишити виправдувальний вирок суду без змін, щахисника ОСОБА_8 , який підтримав думку обвинуваченої, допитавши потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які не згодні з апеляційною скаргою, свідка ОСОБА_15 , перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження щодо обвинувачення ОСОБА_7 в межах апеляційної скарги у відповідності із ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

В суді першої інстанції ОСОБА_7 вину у вчиненому злочині визнала частково та показала, що погоджується з тим, що не пам`ятає, хто підписував постанови які вона винесла щодо потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , але заперечує проти штучного створення підвищення показників у роботі шляхом складання постанов. Потерпілі вчиняли правопорушення, реалізовуючи на ринку поросят за відсутності ветеринарної довідки, вона особисто виписувала квитанції на штраф, потерпілі їх сплачували, чеки про сплату штрафів вона приєднувала до адмінматеріалів.

Потерпілі ОСОБА_11 та ОСОБА_12 в суді першої інстанції показали, що дійсно торгували поросятами на ринку, по причині відсутності довідки ветеринарного лікаря неодноразово були притягнуті обвинуваченою до адміністративної відповідальності з накладенням стягнення у вигляді штрафів. Квитанції на сплату штрафів обвинувачена їм видавала завжди, але їх вони зберігали не завжди. В які саме дні вони торгували та що то були за дати, не пам`ятають.

Свідок ОСОБА_14 у суді першої інстанції підтвердив, що веде Журнал обліку справ про адміністративні правопорушення законодавства в галузі ветеринарної медицини. ОСОБА_7 приносила йому різні адміністративні справи з інформацією, необхідною для занесення до Журналу. Головне завдання обвинуваченої за посадовою інструкцією, є недопущення продажу недоброякісної продукції на ринку. Планових показників складання протоколів не вимагається, взагалі їх складання та кількість на заробітну плату не впливає.

У судовому засіданні суду першої інстанції були досліджені:

- лист № 101 від 15.07.2014 року щодо повноважень завідуючої лабораторією ветеринарно-санітарної експертизи на ринку - ОСОБА_7 , та завдання лабораторії по державному ветеринарно-санітарному контролю за якістю та безпекою продукції, що реалізується, в тому числі харчових продуктів тваринного походження, які призначаються для харчування людей та дотримання ветеринарно-санітарних правил торгівлі на ринках, а також щодо того, що проведення лабораторією інспекторських перевірок не планується, зарплата та премії завідуючої лабораторією не залежать від кількості проведених досліджень, виданих експертних висновків та виписаних адмінстягнень;

- інформація, яка міститься в Журналі обліку справ про порушення законодавства в галузі ветеринарної медицини щодо адміністративних матеріалів на ім`я ОСОБА_11 під №№ 56, 97, 87, та на ОСОБА_12 - під № 95.

За таких обставин суд зробив висновок, що не доведено вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 366 КК України, бо не надано суду доказів вчинення ОСОБА_7 службового підроблення.

Суд першої інстанції послався також на порушення органами досудового розслідування ст. ст. 22, 84, 9, 92 КПК України, п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 01 листопада 1996 року „Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя, ст. 62 Конституції України, що вплинуло та спонукало суд на постановлення виправдувального вироку.

Разом з тим, безпосередньо дослідивши надані стороною обвинувачення докази в апеляційному суді, допитавши обвинувачену ОСОБА_7 , потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , свідка ОСОБА_15 , колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції не правильно встановив фактичні обставини діяння, у вчиненні якого підозрювалася, а потім і обвинувачувалася ОСОБА_7 складанні завідомо неправдивих офіційних документів та внесенні до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, - допустив неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження, дав невірну оцінку наданим стороною обвинувачення доказам, що вплинуло на вирішення питання про винуватість чи невинуватість обвинуваченої, на правильність застосування закону України про кримінальну відповідальність, що потягло постановлення необґрунтованого виправдувального вироку.

Висновки суду першої інстанції про відсутність вини ОСОБА_7 у вчиненні нею службового підроблення, спростовуються доказами, наданими стороною обвинувачення та дослідженими під час апеляційного розгляду.

Апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_7 , обіймаючи посаду завідуючої лабораторією ветеринарно-санітарної експертизи Сосницькою районної державної лабораторії ветеринарної експертизи, як службова особа, що виконує організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції, умисно, протиправно використовуючи надані їй владні повноваження, з метою створення позитивного вигляду роботи, складала завідомо неправдиві офіційні документи та вносила до офіційних документів завідомо неправдиві відомості, а саме :

достовірно знаючи, що ОСОБА_11 не вчиняв адміністративних правопорушень, ОСОБА_7 склала завідомо неправдиві документи щодо нього - постанови № 56 від 10.02.2012 року, № 87 від 17.03.2013 року та № 97 від 14.04.2013 року про накладення адміністративних стягнень, штрафів у розмірі по 51 грн. за кожне, вчинене ОСОБА_11 адміністративне правопорушення, передбачене ст. 107 КУпАП, хоча правопорушення фактично не мали місця.

В період з 10 лютого по 14 квітня 2013 року, ОСОБА_7 систематично вчиняла службові підроблення - внесла до складених нею офіційних документів постанов № 56 від 10.02.2012 року, № 87 від 17.03.2013 року та № 97 від 14.04.2013 року про накладення адміністративних штрафів у розмірі по 51 грн. на ОСОБА_11 та постанови № 95 від 14.04.2013 року про накладення адміністративного стягнення штрафу у розмірі 51 грн. на ОСОБА_12 за вчинення ним адміністративного правопорушення за ст. 107 КУпАП, - завідомо неправдиві відомості : про оголошення постанов про накладення адміністративного стягнення, про вручення копій постанов та квитанцій відповідно № 0790600 від 10.02.2012 року, № 0843023 від 17.03.2013 року, № 0843067 від 14.04.2013 року про сплату штрафів ОСОБА_11 та квитанції № 0843065 від 14.04.2013 року про сплату штрафу ОСОБА_12 , хоча фактично копії постанов про накладення адміністративних стягнень та квитанцій про сплату штрафів потерпілим не вручала.

Такі дії ОСОБА_7 органами досудового розслідування кваліфіковані як складання службовою особою завідомо неправдивих документів та внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, тобто, службове підроблення, що передбачене ч.1 ст. 366 КК України.

Даний факт підтверджується наступними доказами:

- потерпілі ОСОБА_11 та ОСОБА_12 у апеляційному суді показали, що дійсно, продавали на ринку смт. Сосниці поросят без ветеринарних документів, їх затримувала ОСОБА_7 , виписувала квитанції на сплату штрафів, вони їй віддавали гроші по 51 грн. кожного разу, вона платила і їм віддавала квитанції. Щодо складення постанов на місці, то таких не було, і в них вони своїх підписів не ставили. Підтвердили, що на запитання представника ветеринарної медицини, пропонували їй заплатити штраф самі, щоб не їхати з ринку. Чи говорили свої анкетні дані, не пам`ятають.

Також при огляді у судовому засіданні постанови від 17 березня 2013 року про накладення адміністративного стягнення за ст. 107 КУпАП № 87 /а.с. 150/, ОСОБА_11 підтвердив, що підпис не його. Додав, що всі чотири рази постанови на нього складала ОСОБА_7 , але чому в них різні дати народження та місце проживання не знає.

В апеляційному суді ОСОБА_7 , як і у суді першої інстанції, визнала, що не завжди дані про особи потерпілих відповідали дійсності, бо те що вони говорили, те вона і записувала. Постанови складала не на місці, а у приміщенні лабораторії. Підтвердила, що потерпілі давали їй гроші на руки, які вона по квитанціях платила у відділення банку як штрафи за адміністративні правопорушення, та віддавала їм. Вважає, що в її діях є дисциплінарний проступок, але не заперечує проти застосування до неї акту амністії при встановленні винуватості.

Свідок ОСОБА_15 , слідчий СВ Сосницького РВ УМВС України в Чернігівській області, в апеляційному суді показав, що приводом для внесення в ЄРДР відомостей про вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення за ст. 366 ч. 1 КК України, стало повідомлення потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_12 про те, що вони нічого не вчиняли, а щодо них складено адміністративні постанови із штрафами. Такі ж пояснення вони давали і на досудовому слідстві, на них ніякого тиску не було. Їх показання змінились після появи захисника.

Відповідно до ст. 366 ч. 1 КК України, службове підроблення, складання завідомо неправдивих офіційних документів, внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей це перекручення істини в офіційному документі, вчиненому службовою особою з використанням свого службового становища.

З огляду на показання обвинуваченої ОСОБА_7 , потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , дослідження довідок Реєстраційної служби Сосницького районного управління юстиції /а.с. 66/, довідок Сільських голів Конятинської та Кудрівської сільських рад Сосницького району /а.с. 68, 72/, постанов про накладення адміністративних стягнень на ОСОБА_11 № 56 від 10.02.2012 року, № 87 від 17.03.2013 року, № 97 від 14.04.2013 року, та на ОСОБА_12 № 95 від 14.04.2013 року, вбачається, що хоча потерпілі і вказують на те, що продавали на ринку поросят з порушенням ветеринарних правил, і їх штрафувала ОСОБА_7 , але на них постанови про накладення адміністративного стягнення не складалися; були складені постанови на осіб, які не відповідають анкетним даним та місцю проживання потерпілих, постанови не оголошувались, не вручались, і потерпілими не підписувались, квитанції про сплату штрафів не вручались, а за них всі ці відомості в офіційні документи внесла обвинувачена.

Згідно висновку експерта № 715 від 29.07.2014 року /а.с. 113-121/ доводиться, що текст від руки в постановах про накладення адміністративних стягнень на ОСОБА_11 № 56 від 10.02.2012 року, № 87 від 17.03.2013 року, № 97 від 14.04.2013 року, та на ОСОБА_12 № 95 від 14.04.2013 року виконаний ОСОБА_7 , а щодо підписів в цих постановах в графах „постанова мені оголошена, копію постанови та квитанцію про сплату штрафу одержав , то приналежність їх встановити не представилось можливим внаслідок неспівставності по своїй конструкції методів візуального зіставлення з вільними та експериментальними зразками підписів ОСОБА_7 .

Відповідно постанови № 56 від 10.02.2012 року, № 87 від 17.03.2013 року та № 97 від 14.04.2013 року про накладення адміністративних стягнень, штрафів у розмірі по 51 грн., офіційні документи складені щодо ОСОБА_11 з різними датами народження - ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та різними адресами АДРЕСА_2 . Щодо ОСОБА_12 вказано дата народження ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання АДРЕСА_3 .

Згідно довідок Реєстраційної служби Сосницького районного управління юстиції /а.с. 66/, довідок Сільських голів Конятинської та Кудрівської сільських рад Сосницького району /а.с. 68, 72/, доводиться, що актових записів про народження ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у відділі РАГС Сосницького району не виявлено. За адресою АДРЕСА_4 , ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не зареєстровані і не проживають. За адресою АДРЕСА_4 , ніхто не зареєстрований і не проживає.

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 фактично проживає по АДРЕСА_4 , місце реєстрації АДРЕСА_5 .

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_6 .

Тобто, ОСОБА_7 склала завідомо неправдиві офіційні документи постанови про адміністративне стягнення за ст. 107 КУпАП щодо ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , а також внесла до складених нею офіційних документів завідомо неправдиві відомості - про оголошення постанов про накладення адмінстягнень, вручення копій постанов та квитанцій про сплату штрафів.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне та обгрунтоване судове рішення, та що вплинуло на вирішення питання про винуватість чи невинуватість обвинуваченої, і постановлення необґрунтованого виправдувального вироку, тому даний вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Співставляючи показання потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які вони давали на досудовому слідстві, у суді першої інстанції та у апеляційному суді, колегія суддів зазначає, що в них не вбачається суттєвої різниці, вони є відповідними до обставин справи, узгоджуються між собою та з письмовими доказами, частково з показаннями ОСОБА_7 , яка не заперечувала, що складала постанови в приміщенні лабораторії, сама платила штрафи до банківських установ від потерпілих, а тому є належними.

Мотиви та цілі службового підроблення на кваліфікацію злочину не впливають.

На підставі дослідження обставин кримінального провадження, аналізу та оцінки доказів, які перевірені з точки зору їх належності, допустимості та достовірності, у їх взаємозв`язку, колегія суддів приходить до висновку про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні службового підроблення, і її дії необхідно кваліфікувати за ст. 366 ч. 1 КК України, із скасуванням виправдувального вироку місцевого суду, задовольнивши апеляційну скаргу прокурора.

Призначаючи покарання ОСОБА_7 , колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винної та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також те, що злочин вчинений невеликої тяжкості, вона раніше не судима, є інвалідом 2 групи, щиро розповіла обставини справи, потерпілим шкода не завдана, вони не бажають покарання обвинуваченій, не пред`являють ніяких претензій, та вважає, що ОСОБА_7 може виправитись з визначенням такого покарання, як штраф у середньому розмірі.

Так як протиправні дії ОСОБА_7 були вчинені у 2012-2013 роках, злочин, передбачений ст. 366 ч. 1 КК України, є невеликої тяжкості, ОСОБА_7 є інвалідом 2 групи, письмово заявила клопотання про застосування до неї амністії у 2014 році, то на неї розповсюджується ст. 1 п.г Закону України „Про амністію у 2014 році, згідно якої звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, засуджених за умисні злочини, які не є тяжкими відповідно до ст. 12 КК України, підлягають особи, які на день набрання чинності цим Законом в установленому порядку визнано інвалідами першої, другої чи третьої групи.

Згідно довідки до акта огляду МСЕК серії АВ № 0116571 від 05.11.2013 року /а.с. 48/ ОСОБА_7 встановлено другу групу інвалідності.

Колегія суддів також вважає за можливе та доцільне застосувати до ОСОБА_7 ст. 14 ЗУ „Про амністію у 2014 році, і не позбавляти її права займати певні посади чи займатися певною діяльністю.

Керуючись ст. ст. 392, 404-405, 407, 409 - 414, 418, 420, 373 -374, 376, 424 - 426, 532 КПК України, колегія суддів, -

З А С У Д И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора прокуратури Сосницького району ОСОБА_9 задовольнити.

Вирок Менського районного суду Чернігівської області від 05 грудня 2014 року, яким ОСОБА_7 виправдана, скасувати.

Постановити новий вирок.

Визнати винуватою ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366 ч. 1 КК України, і призначити покарання у виді штрафу у розмірі 150 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 2550 /дві тисячі п"ятсот п"ятдесят/ грн., з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з організаційно-розпорядчими функціями на два роки.

На підставі ст. ст. 1 п. „г, 14 Закону України „Про амністію у 2014 році, звільнити ОСОБА_7 від відбування основного та додаткового покарання.

Запобіжний захід ОСОБА_7 не обирати.

Судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення.

Вирок може бути оскаржений в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4