Олевський районний суд Житомирської області
Справа № 287/142/15-к

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 липня 2015 року м. Олевськ

Олевський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_1
секретаря ОСОБА_2

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , ІПН: НОМЕР_2 , уродженця м.Олевська Житомирської області, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, інваліда ІІ-ї групи з дитинства, не судимого, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.185 КК України,
з участю сторін
кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_3
24 лютого 2015 року, об 12 годині 30 хвилин, ОСОБА_3 , з метою вчинення крадіжки чужого майна, із корисливих мотивів, знаходячись у відділі продажу верхнього одягу приміщення торгового центру «Уборть», який розташований по вул.Богдана Хмельницького, 1 в м.Олевську Житомирської області, де переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає і вони (дії) залишаються непоміченими, шляхом вільного доступу, із гардеробного стелажу зазначеного відділу, взявши нову чоловічу куртку із шкіри-замінника, яку надівши на себе, і з метою приховати викрадене, поверх останньої надівши власну, бувшу у використанні куртку, намагався винести чуже майно, яке належить власнику торгового центру «Уборть» ОСОБА_5 , чим завдав потерпілій ОСОБА_5 , матеріальної шкоди на суму 520.00 грн., однак свої злочинні дії, спрямовані на таємне викрадення чужого майна, не довів до кінця з причин, які не залежали від його волі, оскільки під час спроби покинути відділі продажу верхнього одягу приміщення торгового центру «Уборть», був затриманий продавцем відділу та власником торгового центру ОСОБА_6 .
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , після роз`яснення йому судом суті обвинувачення, свою провину у вчиненому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.2 ст.15 ч.1 ст.185 КК України визнав повністю. В ході судового розгляду кримінального провадження надав суду показання, які є послідовними, і повністю підтверджують обставини вчинення злочину, що викладені в обвинувальному акті, погодився на скорочений порядок судового розгляду, без дослідження будь-яких доказів, крім його особистого допиту щодо тих обставин, які ніким, у тому числі і ним не оспорюються та вивчення матеріалів кримінального провадження, які характеризують його особу, пояснивши, що рішення його є добровільним, наслідки, передбачені ч.3 ст.349 КПК України йому зрозумілі. У вчиненому щиро кається, просить суд не застосовувати до нього суровий вид і міру кримінального покарання та надати можливість виправитися без ізоляції від суспільства.
Потерпіла ОСОБА_5 , у судове засідання не з`явилася, подавши до суду заяву про розгляд кримінального провадження у її відсутності. Претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого ОСОБА_3 , не має (а.с.9). Просить суд призначити обвинуваченому покарання згідно до закону. Зі згоди всіх учасників судового розгляду, суд проводить розгляд кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_3 , у відсутності потерпілої ОСОБА_5 , на підставі її заяви, що відповідає положенням ст.325 КПК України.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 , повністю визнав свою винність у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.185 КК України, та у відповідності до ч.3 ст.349 КПК України при дослідженні доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками судового провадження змісту цих обставин, встановивши чи не має сумніву у добровільності їх позицій, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд користуючись правом, наданим ч.3 ст.349 КПК України і відсутністю заперечень учасників судового провадження, вважає достатнім обмежитись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 .
Показання обвинуваченого ОСОБА_3 , надані ним під час судового розгляду про обставини вчинення вищезазначеного кримінального правопорушення з визнанням у повному обсязі своєї винності у висунутому обвинуваченні, з точки зору належності, допустимості, суд вважає достовірними та об`єктивними, оскільки вони є логічними, детальними, послідовними та достатніми в сукупності з іншими зібраними доказами, з точки зору взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Таким чином, суд допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого в їх сукупності, вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_3 , у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.185 КК України при обставинах, викладених в обвинувальному акті, повністю доведеною.
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 , суд кваліфікує за ч.2 ст.15 ч.1 ст.185 КК України, оскільки він своїми умисними діями вчинив закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , у відповідності до ст.65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання обвинуваченого.
Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до ст.66 КК України, судом визнаються, як щире каяття у вчиненому злочині.
Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.
Так відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого та має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим, так і іншими особами.
Визначаючи міру і вид покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує також і те, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності, вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до кримінальних правопорушень середньої тяжкості, з корисливих мотивів, по місцю реєстрації характеризується позитивно, не працюючий, є інвалідом ІІ-ї групи з дитинства, визнав свою винність у вчиненому кримінальному правопорушенні в судовому засіданні, думку потерпілої щодо застосування до ОСОБА_3 , виду та міри кримінального покарання, відсутністю претензій потерпілої як морального так і матеріального характеру, і з врахуванням вказаних вище обставин, які пом`якшують покарання, а також разом із конкретними обставинами кримінального провадження, відсутністю обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , і тяжких наслідків від вчиненого, що свідчить про те, що останній, як особа не являє собою підвищено суспільно-небезпечною особою, що істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого, з врахуванням особи винного, суд приходить до висновку про необхідність обрання до ОСОБА_3 , кримінального покарання, пов`язаного з позбавленням волі в мінімальних межах санкції частини статті, за якою він притягується до кримінальної відповідальності та можливості застосування до ОСОБА_3 , ст.75 КК України, і на підставі якої звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк та поклавши на нього передбачені ч.1 п.п.2,3,4 ст.76 КК України обов`язки.
Зазначений вид і міра кримінального покарання на думку суду є необхідною і цілком достатньою для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлено. Процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні.
Долю речових доказів вирішити згідно ст.100 КПК України.
Заходи забезпечення кримінального провадження до обвинуваченого не обиралися.
На підставі наведеного та, керуючись ст.ст.100, 179, 314-318, 325, 349, 368, 370, 373-376, 392, 393, 395 КПК України, ст.ст.50, 51, 63, 65-67, 75, 76, ч.2 ст.15 ч.1 ст.185 КК України, суд
Визнати винуватим ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.185 КК України та призначити йому за ч.2 ст.15 ч.1 ст.185 КК України покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.
У відповідності до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного судом покарання, з випробуванням із встановленням йому одного року іспитового строку, поклавши на засудженого, передбачені ст.76 КК України обов`язки:
-не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції;
-повідомляти органи кримінальновиконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи;
-періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.
Після набуття вироку законної сили речові докази по кримінальному провадженню: чоловічу куртку зі шкіри-замінника, яка знаходиться на відповідальному зберіганні у потерпілої ОСОБА_5 , - повернути останній.
До набрання вироком суду законної сили, обрати засудженому ОСОБА_3 запобіжний захід - особисте зобов`язання з`являтися за кожною вимогою до органів дізнання, досудового слідства та суду.
Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляція до Апеляційного суду Житомирської області, через Олевський районний суд Житомирської області на протязі 30 днів з дня його проголошення, а засудженим ОСОБА_3 , в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку у суді.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1