справа № 462/7439/13-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 січня 2015 року Залізничний районний суд м.Львова в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участі прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м.Львові обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001888 про обвинуваченню

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Львова, українця, громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, має двох дітей, в т.ч. неповнолітню дитину, 2002 р. народження, непрацюючого, невійськовозобов`язаного, який зареєстрований по АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого в силу ст.89 КК України,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України,

встановив:
ОСОБА_6 18.06.2013 року близько 11.00 год. на проїзній частині дороги поруч із адміністративною будівлею відділу реєстраційно-екзаменаційної роботи ДАІ з обслуговування м.Львова, що по вул.Д.Апостола, 11 в м.Львові, керував автомобілем BMW, номерний знак НОМЕР_1 , через затор на дорозі вийшов зі свого автомобіля та направився до автомобіля Volkswagen, номерний знак НОМЕР_2 , за кермом якого знаходився ОСОБА_4 . В нього із ОСОБА_4 виник конфлікт, так як їх автомобілі стояли в зустрічних напрямках і не могли роз`їхатись. Під час суперечки ОСОБА_6 , маючи умисел на заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень, умисно наніс декілька ударів кулаками по обличчю та по голові ОСОБА_4 . В їхню сутичку втрутились сторонні люди, які їх розборонили.

Внаслідок нанесення ударів ОСОБА_4 спричинено струс головного мозку, перелом кореня лікованого 2-го верхнього зуба справа по лінії штифта, синець в ділянці правого ока, крововиливи на слизовій оболонці і черевній смузі верхньої губи, на слизовій оболонці десни в проекції 2-го верхнього зуба справа, які у відповідності до висновку експерта №1046 від 04.07.2013 року, відносяться до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину в інкримінованому йому злочині не визнав та показав суду, що він 18.06.2013 року приблизно о 10.30 год. приїхав автомобілем BMW у Львівське МРЕВ у справах. При виїзді з території МРЕВ утворився корок, оскільки автомобілі були припарковані хаотично і проїзд був лише для однієї машини. Назустріч йому, перегородивши виїзд, зупинився автомобіль Volkswagen синього кольору. Позаду нього зібралось близько 5-7 автомобілів, які також не могли виїхати, водії стали сигналити. Він підійшов до автомобіля Volkswagen, за кермом якого був незнайомий йому на той час ОСОБА_4 , і спокійно, не вживаючи ненормативної лексики, намагався пояснити водію, щоб він здав назад. Просив про це кілька разів, на що ОСОБА_4 твердив, щоб від`їхав автомобіль позаду нього. Стверджує, що при цьому ударів потерпілому не наносив. Натомість, коли він розвернувся, щоб іти до свого автомобіля, ОСОБА_4 накинувся на нього, намагався завдати ударів, від 4-5 таких спроб він ухилився. В цей час він відчув, що на спині в нього повисла незнайома йому жінка, як тепер відомо - ОСОБА_8 . У цей момент ОСОБА_4 захопив його голову руками. Він, намагаючись вирватись, хаотично завдавав ударів, відмахувався. Куди попали ці удари не пам`ятає. Відчув сильний біль, запаморочилось в голові, він присів, хтось дав йому води і серветки. ОСОБА_4 після інциденту відразу ж поїхав, а він, прийшовши до себе, від`їхав, звільнивши проїзд, і залишався на місці події ще близько 15-20 хвилин. В лікарню і в правоохоронні органи щодо своїх ушкоджень він не звертався. Відмітив, що умисно ударів не наносив, а захищався від неправомірних дій ОСОБА_4 . Цивільний позов потерпілого не визнав.

Не зважаючи на невизнання обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні злочину, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 об`єктивно підтверджується сукупністю досліджених судом доказів.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 дав суду показання, що 18.06.2013 року близько 11.00 год. він підвозив ОСОБА_8 на роботу на «металбазу» по вул.Д.Апостола у м.Львові. До цього він кілька разів надавав такі послуги ОСОБА_8 , так як на той час підробляв, таксуючи. Проїжджаючи поблизу автостоянки навпроти приміщення Львівського МРЕВ, він зупинився, оскільки на проїзній частині стояв автомобіль, створивши затор. ОСОБА_8 не стала чекати і пішла на роботу. Приблизно через хвилину на зустріч вказаному автомобілю під`їхав автомобіль BMW, з якого вийшов агресивно налаштований мужчина, як йому тепер відомо - ОСОБА_6 , підійшов до його автомобіля і почав кричати, щоб він розвернувся. Між ними виникла словесна перепалка, раптово ОСОБА_6 наніс удар по дзеркалу його автомобіля. Він намагався вийти з машини, але ОСОБА_6 вдарив його кулаком в верхню губу, від чого його відкинуло на пасажирське сидіння, він відчув сильний біль в ділянці верхнього зуба. ОСОБА_6 хаотично махав руками, завдав йому другого удару в обличчя, після чого він відштовхнув нападника і вискочив із автомобіля. В цей час отримав ще один удар ОСОБА_6 кулаком під око. ОСОБА_6 наносив ще удари, але не такі акцентовані, тому, щоб захиститись, він схопив ОСОБА_6 за одяг, почалась шарпанина, яку припинили сторонні люди, розборонивши їх. Конфлікт тривав близько 5-ти хвилин, після чого він сів в свій автомобіль і поїхав з місця події. Відразу ж звернувся за медичною допомогою в травмпункт № 3 при Лікарні швидкої медичної допомоги м.Львова, в подальшому продовжував лікування в інших медичних закладах. Щодо його цивільного позову, то просив такий задовольнити в повному обсязі, стягнути з обвинуваченого завдану йому матеріальну шкоду в розмірі 13795 грн., а також 10000 грн. моральної шкоди.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 суду показала, що того дня її на роботу підвозив таксист ОСОБА_9 , який час від часу надавав їй такі послуги. Проїжджаючи повз Львівське МРЕВ на повороті дороги їхній автомобіль потрапив в затор, було багато машин, зокрема, перед ними в попутному напрямку теж стояла машина. Вона не стала чекати і оскільки до роботи було вже близько, вийшла з автомобіля, однак, відійшовши 7-8 м, побачила, як з автомобіля синього кольору, який стояв в зустрічному напрямку, вийшов ОСОБА_6 , був дуже агресивний. Вона повернулась, почувши, що ОСОБА_6 вдарив чи то по дзеркалу, чи то по склу автомобіля потерпілого. Після того бачила, як ОСОБА_6 наніс ОСОБА_4 кілька ударів руками в обличчя. Стверджує, що ОСОБА_4 захищався. Підбігли двоє чоловіків, які припинили сутичку. Вона фізично бійки не припиняла. Відмітила, що ОСОБА_6 поводився дуже агресивно, зокрема, крикнув їй російською мовою: «Слышишь, женщина, ты сейчас получишь».

Згідно повідомлення Комунальної міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги м.Львова від 18.11.2014 року (а.с. 110), ОСОБА_4 , 1976 р. народження, 18.06.2013 року звертався за медичною допомогою в МТП КМК ЛШМД.

З даних журналу № 22 реєстрації хворих в МТП КМК ЛШМД (а.с. 111-112) вбачається, що ОСОБА_4 самостійно звернувся в травмпункт в 12.05 год. 18.06.2013 року з приводу того, що його побили невідомі по вул.Д.Апостола. Вказаний діагноз: струс головного мозку. Забій м`яких тканин виличної ділянки справа, верхньої губи. Травматичний підвивих 2 верхнього зуба. Взято кров на етанол. Від госпіталізації відмовився. Рекомендовано звернутись в поліклініку до невропатолога та стоматолога. Була зроблена рентгенографія. Консультований нейрохірургом, щелепно-лицевим хірургом, окулістом.

Відповідно до записів в дошпитальному протоколі № 7553 (а.с. 112), ОСОБА_4 18.06.2013 року оглядався в ЛШМД лікарями: окулістом ОСОБА_10 , щелепно-лицевиим хірургом ОСОБА_11 і нейрохірургом ОСОБА_12 .

Допитані за клопотанням сторони захисту свідки ОСОБА_13 , ОСОБА_11 і ОСОБА_12 , дали показання, що не пам`ятають обставин огляду ОСОБА_4 , оскільки пройшов значний проміжок часу, однак, кожен з них підтвердив свої записи у вказаному дошпитальному протоколі № 7553 щодо огляду 18.06.2013 року ОСОБА_4 .

В судовому засіданні свідок ОСОБА_14 показав суду, що запис за № 7553 в журналі реєстрації хворих травмпункту відповідає дійсності. Зазначив, що обов`язковим в журналі є особистий підпис особи, яка звертається за медичною допомогою для посвідчення правильності запису обставин доставлення чи причин звернення в травмпункт, підпис ОСОБА_4 міститься в даному записі.

Відповідно до даних висновку судово-медичної експертизи №1046 від 04.07.2013 року (матеріали кримінального провадження, арк.17-18), у ОСОБА_4 , згідно наданих медичних документів та даних огляду, виявлено: струс головного мозку, перелом кореня лікованого 2-го верхнього зуба справа по лінії штифта, синець в ділянці правого ока, крововиливи на слизовій оболонці і черевній смузі верхньої губи, на слизовій оболонці десни в проекції 2-го верхнього зуба справа. Вказані ушкодження утворилися від дії тупих предметів, могли виникнути 18.06.2013 року та відносяться до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я.

З висновку комісійної судово-медичної експертизи №160 від 19.09.2013 року вбачається, що у ОСОБА_4 згідно записів медичних документів та при огляді судово-медичним експертом 21.06.2013 року було виявлено: струс головного мозку, перелом кореня лікованого 2-го верхнього зуба справа по лінії штифта, синець в ділянці правого ока, крововиливи на слизовій оболонці і черевній смузі верхньої губи, на слизовій оболонці десни в проекції 2-го верхнього зуба справа. Вказані ушкодження утворилися від дії тупого предмета, могли виникнути від ударів кулаком в ділянку рота та у праву половину обличчя 18.06.2013 року, як вказує ОСОБА_4 під час проведення слідчого експерименту (матеріали кримінального провадження, арк.128-130).

Таким чином, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний наданий доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку, що такі докази об`єктивно узгоджуються між собою, доповнюють один одного і не суперечать між собою, а тому в суду не виникає ніяких сумнівів щодо їх достовірності.
З врахуванням досліджених доказів, судом достовірно встановлено, що ОСОБА_6 умисно цілеспрямовано завдав кількох ударів кулаками по обличчю та по голові потерпілому ОСОБА_4 .

Суд критично оцінює показання обвинуваченого в тій частині, що він умисно ударів не наносив, оскільки це спростовується вказаними дослідженими в судовому засіданні доказами, зокрема, показаннями свідка ОСОБА_8 , які є послідовними і узгоджуються з показаннями потерпілого, а сам свідок не являється родичем чи близьким знайомим потерпілого, відтак немає сумнівів у її безсторонності. Отже, суд вважає дані доводи обвинуваченого надуманими і такими, що направлені на уникнення відповідальності за вчинення злочину.

Судом також спростовується позиція сторони захисту, що обвинувачений діяв в стані необхідної оборони.

Відповідно до ч.1 ст.36 КК України необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.

Дана норма є важливою гарантією реалізації конституційного положення про те, що «кожний має право захищати своє життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань» (ч.2 ст.27 Конституції України).

Слід враховувати, що стан необхідної оборони виникає не лише в момент вчинення суспільно небезпечного посягання, а й у разі створення реальної загрози заподіяння шкоди. При з`ясуванні наявності такої загрози необхідно враховувати поведінку нападника, зокрема спрямованість умислу, інтенсивність і характер його дій, що дають особі, яка захищається, підстави сприймати загрозу як реальну.

Разом з тим, судом не встановлено, що під час конфлікту ОСОБА_4 вчиняв дій, які б свідчили про суспільно-небезпечне посягання, а також реальну загрозу заподіяння шкоди життю, здоров`ю обвинуваченого чи його майну.

Сторона захисту також покликається на те, що висновки проведених експертиз є сумнівними, так як прийняті на основі недостовірних вихідних даних, проте такі твердження є необгрунтованими, адже жодних доказів на підтвердження таких покликань суду не надано. Натомість, як видно із висновку судово-медичної експертизи №1046 від 04.07.2013 року, при проведенні експертизи були враховані не лише дані довідки № 7553 травмпункту № 3 ЛШМД, але і дані огляду, результатів обстежень лікарем-стоматологом консультантом бюро судово-медичної експертизи, амбулаторної картки ОСОБА_4 . Крім цього, вказаний висновок підтверджено за результатами комісійної судово-медичної експертизи № 160 від 19.09.2013 року, яка до того ж була проведена за клопотанням сторони захисту. Відтак, достовірність проведених експертних досліджень сумнівів не викликає.
Отже, враховуючи наведене, суд вважає, що легке тілесне ушкодження з короткочасним розладом здоров`я спричинене потерпілому саме ударами ОСОБА_6 та перебуває в прямому причинному зв`язку з діями останнього.

Про наявність умислу в діях обвинуваченого на спричинення ОСОБА_4 тілесних ушкоджень свідчить спосіб, характер та механізм заподіяння тілесних ушкоджень, а саме свідоме нанесення концентрованих ударів безпосередньо в обличчя потерпілого.

Вказані факти свідчать про цілеспрямовані, обдумані та умисні дії обвинуваченого, спрямовані на спричинення потерпілому тілесних ушкоджень.

Таким чином, сукупність наведених доказів дає підстави дійти висновку, що вина ОСОБА_6 у заподіянні легкого тілесного ушкодження, що причинило короткочасний розлад здоров`я, доведена повністю і його дії слід кваліфікувати за ч.2 ст.125 КК України.

При призначенні обвинуваченому виду та міри покарання суд враховує загальні засади призначення покарання, тобто призначає покарання в межах, установлених у санкції частини статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин та відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання ОСОБА_6 судом не встановлено.
Суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є злочином невеликої тяжкості, вчиненим умисно; обставини вчинення злочину, поведінку потерпілого, який не вживав заходів, щоб уникнути конфлікту; особу винного, який в силу ст.89 КК України не судимий (матеріали кримінального провадження, арк.137), неодружений, має неповнолітню дитину, 2002 р. народження, не працює, на обліках в наркологічному і психоневрологічному диспансерах не перебуває (матеріали кримінального провадження, арк.143, 145), згідно наданої характеристики за місцем проживання скарг щодо нього не поступало (матеріали кримінального провадження, арк.141).

Суд також бере до уваги думку потерпілого ОСОБА_4 , який повідомив, що обвинувачений ОСОБА_6 жодної компенсації за заподіяну шкоди йому не сплатив, поводить себе грубо і зверхньо.

Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку, що ОСОБА_6 слід обрати покарання, достатнє і необхідне для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів, у виді громадських робіт в максимальних межах санкції ч.2 ст.125 КК України.

Щодо заявленого потерпілим ОСОБА_4 цивільного позову про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 13795 грн. та 10000 грн. моральної шкоди, то такий підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Так, вимога про відшкодування обвинуваченим матеріальної шкоди в розмірі 13295 грн., з огляду на положення ст.1166 ЦК України, є необґрунтованою і не підлягає до задоволення, оскільки ОСОБА_4 на підтвердження такої надано лише план лікування від 22.10.2013 року на загальну суму 13295 грн., при цьому на час судового розгляду не представлено суду доказів оплати вказаної суми, а відтак - доказів понесених витрат у вказаному розмірі на лікування.

Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні злочину, який спричинив легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я, що призвело до душевних страждань потерпілого ОСОБА_4 , у судовому засіданні доведена.

В даному випадку, вимогу щодо стягнення моральної шкоди, потерпілий обґрунтовує тим, що така шкода завдана йому внаслідок отримання тілесних ушкоджень та полягає у переживаннях, душевному болю та моральних страждань у зв`язку із цим, відмічає, що довгий час через зовнішні прояви ушкоджень мав неестетичний вигляд, відчував дискомфорт, це призводило до нових переживань.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, враховує характер і глибину фізичних та моральних страждань, яких зазнав потерпілий, зазнавши тілесних ушкоджень, їх тривалість, та приходить до висновку про задоволення цивільного позову про стягнення моральної шкоди з обвинуваченого ОСОБА_6 частково, а саме в розмірі 2500 грн.

Речові докази та процесуальні витрати відсутні.

Підстав, передбачених ст.ст. 176, 177 КПК України, для застосування щодо обвинуваченого запобіжних заходів суд не вбачає.
Керуючись ст.ст. 368-371, 373-375 КПК України, суд
засудив:
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, і призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 240 (двісті сорок) годин.

Цивільний позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 (паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_4 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень моральної шкоди.

В решті цивільного позову відмовити.

Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення учасниками процесу до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м.Львова.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: (підпис)

З оригіналом згідно.

Суддя: ОСОБА_1