Справа № 683/2398/13-к
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2013 року Старокостянтинівський районний суд

Хмельницької області в складі:

головуючого - судді Сенькова О.Г.

при секретарі Повзун С.В.

з участю прокурора Арсенюка В.М.

обвинуваченого ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Старокостянтинові кримінальне провадження про обвинувачення:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, який народився в м.Старокостянтинові, українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, приватного підприємця, прож.: АДРЕСА_1, раніше не судимого,

в скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 172 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, будучи приватним підприємцем, при здійсненні підприємницької діяльності у сфері обслуговування і ремонту автомобілів за адресою АДРЕСА_2, в період з 2010 року по 21 травня 2013 року грубо порушував трудове законодавство при прийнятті на роботу найманих працівників.

Так, на порушення вимог ч.1, 3 ст.24, 24-1, ч.2 ст.48 КЗпП України ч.2 ст.30 Закону України "Про оплату праці" обвинувачений ОСОБА_1, прийнявши на роботу працівників ОСОБА_2 на початку 2010 року, а ОСОБА_3 в березні 2013 року, до 21 травня 2013 року наказів про їх прийняття на роботу не видав, трудові угоди з ними не уклав та не зареєстрував їх у центрі зайнятості, відомості про роботу в трудові книжки не вніс.

Крім того, всупереч вимогам ч.2 ст.30 Закону України "Про оплату праці" вказані працівники отримували заробітну плату без відображення її у бухгалтерській звітності, внаслідок чого не сплачувався єдиний соціальний внесок за найманих працівників до Пенсійного фонду України, Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, Фонду загальнообов'язкового страхування на випадок безробіття, чим порушувалось їх право на матеріальне забезпечення в порядку соціального страхування в старості, також у разі хвороби, повної або часткової втрати працездатності, на матеріальну допомогу в разі безробіття та інші права та соціальні гарантії встановлені законодавством.

Під час досудового слідства ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відмовились подати заяви про залучення їх до провадження як потерпілих, тому у даному провадженні вони приймають участь в якості свідків.

Дії обвинуваченого ОСОБА_1 кваліфіковані за ч.1 ст. 172 КК України як грубе порушення законодавства про працю.

29 липня 2013 року між прокурором Старокостянтинівської міжрайонної прокуратури та обвинуваченим ОСОБА_1 відповідно до вимог ст.472 КПК України укладена угода про визнання винуватості.

Так, згідно зазначеної угоди сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.1 ст.172 КК України та істотних для даного кримінального провадження обставин. ОСОБА_1 визнав свою винуватість у вчиненні зазначеного злочину в повному обсязі. Також вказаною угодою сторони визначили покарання за ч.1 ст.172 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 850 грн.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, встановленні ст. 476 КПК України.

Вирішуючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до п.2 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ч.4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Судом встановлено, що злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_1, відповідно до вимог ст.12 КК України відноситься до категорії невеликої тяжкості. Обвинувачений розуміє права, встановлені ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом. Угода укладена обвинуваченим добровільно.

За таких обставин суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості укладеної між прокурором Старокостянтинівської міжрайонної прокуратури та обвинуваченим ОСОБА_1 і призначення йому узгодженої міри покарання.

Керуючись ст.370, 374, 475 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 29 липня 2013 року між прокурором Старокостянтинівської міжрайонної прокуратури та обвинуваченим ОСОБА_1 у даному кримінальному провадженні.

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 172 КК України, призначивши покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Старокостянтинівський райсуд.

Суддя