АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 193/710/15-к Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/468/К/15 Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі - ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі 05 серпня 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 09 липня 2015 року про відмову в задоволенні клопотання про скасування арешту майна.

Учасники судового провадження:

прокурор - ОСОБА_7

заявник - ОСОБА_6 .

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить оскаржувану ухвалу скасувати, постановити нову ухвалу, якою задовольнити її клопотання та скасувати арешт на ? частку квартири АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_6 на праві приватної власності.

Ухвалою Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 09 липня 2015 року, ОСОБА_6 було відмовлено у задоволенні клопотання про скасування арешту, накладеного на майно засудженого ОСОБА_8 ( ? частки квартири АДРЕСА_1 ) ухвалою Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 11 жовтня 2012 року.

Приймаючи рішення про відмову ОСОБА_6 у задоволенні її клопотання про скасування арешту майна, суд першої інстанції обґрунтував його тим, що рішення Жовтневого районного суду від 22 червня 2012 року, на яке посилається ОСОБА_6 в своєму клопотанні, суд не може взяти за основу для скасування арешту майна засудженого ОСОБА_8 ( ? частки квартири АДРЕСА_1 ), який було накладено ухвалою Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 11 жовтня 2012 року. Так, дослідивши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_8 , за результатами розгляду якої було визнано недійсним договір дарування ? частки квартири АДРЕСА_1 та визнано право власності ОСОБА_9 за часткою зазначеної квартири, судом встановлено, що відповідно до журналу судового засідання від 19.06.2012 року та 21 червня 2012 року участь в справі приймав позивач ОСОБА_6 , а під час оголошення явки сторін позивачем зазначено ОСОБА_10 . Крім того, 21 червня 2012 року було оголошено вступну та резолютивну частину рішення, однак саме рішення датовано 22 червня 2012 року, при цьому наявний в матеріалах справи компакт диск не містить технічного запису судового засідання.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги ОСОБА_6 посилається на ті обставини, що суд безпідставно відмовив в задоволенні її клопотання про скасування арешту - ? частки квартири АДРЕСА_1 , накладеного, як на майно, що належить ОСОБА_8 , на підставі ст.ст.125, 126 КПК України (1960 року), на що є усі підстави. Так, на момент накладення арешту та постановлення відповідної ухвали, вищезазначена ? частки квартири АДРЕСА_1 не належала засудженому ОСОБА_8 , оскільки рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22.06.2012 року визнано недійсним договір дарування зазначеної частки квартири, укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , укладений між останніми 22.06.2011 року. Однак, дане рішення було проігноровано судом першої інстанції.

На думку ОСОБА_6 , оскаржувана ухвала про відмову у скасуванні арешту є надуманою, необґрунтованою та ухваленою з порушенням законодавства України, оскільки піддаючи сумніву рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу від 22.06.2012 року, Софіївським районним судом протиправно перебрано на себе функції суду апеляційної інстанції.

В судовому засіданні при апеляційному розгляді прокурор, наполягав на задоволенні апеляційної скарги та скасуванні ухвали суду, на підставі викладених в ній доводів.

В судовому засіданні при апеляційному розгляді ОСОБА_6 підтримала апеляційну скаргу, просила задовольнити її в повному обсязі, а ухвалу суду скасувати, як незаконну та необґрунтовану.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду Дніпропетровської області, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_6 підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Стаття 409 КПК України визначає, що підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Згідно зі ст. 412 ч. 2 п. 3 КПК України, судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо судове провадження здійснено за відсутності прокурора, крім випадків, коли його участь не є обов`язковою.
Відповідно до ст. 537 КПК України, суд має право вирішувати питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку, в тому числі про зняття арешту з майна засудженого.
Порядок вирішення судом питань, пов`язаних з виконанням вироку здійснюється за правилами ст. 539 КПК України, з обов`язковою участю засудженого, його захисника та прокурора. Інші учасники судового провадження повідомляються про час та дату розгляду справи, однак їх неприбуття в судове засідання не перешкоджає проведенню судового розгляду.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції не дотримався цих вимог процесуального закону і розглянув клопотання ОСОБА_6 про скасування арешту майна за відсутності прокурора, участь якого у судовому розгляді клопотання щодо вирішення питань, пов`язаних з виконанням вироку, є обов`язковою. Даних про належне повідомлення прокурора про місце та час розгляду клопотання в матеріалах провадження не має.

Суд не прийняв до уваги і те, що на момент накладення арешту на майно ОСОБА_8 11 жовтня 2012 року, вже існувало рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 червня 2012 року, яке вступило в законну силу 02 липня 2012 року та яким визнано недійсним договір дарування, раніше укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_8 .

При цьому, обґрунтовуючи своє рішення про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_6 , суд першої інстанції піддав сумніву законність рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 червня 2012 року, яке відповідно до наявної в матеріалах провадження копії, набрало законної сили 02 липня 2012 року (а.кп.17).

На думку колегії суддів, такі дії суду першої інстанції суперечать вимогам як Конституції України так і інших нормативно-правових актів.

Законна сила судового рішення - це сукупність його правових наслідків, які полягають у незмінності, виключності, преюдиційності, виконуваності та загальнообов`язковості.

Відповідно до ст.124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Законом України «Про судоустрій і статус суддів», функція апеляційного та касаційного перегляду судових рішень була покладена на апеляційні та вищі спеціалізовані суди.

Таким чином, оглядаючи під час судового розгляду, матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_8 про визнання недійсним договору дарування, та аналізуючи правомірність прийнятого за результатами її розгляду рішення, суд першої інстанції фактично взяв на себе коло процесуальних повноважень суду вищої інстанції, що на думку колегії суддів, ставить під сумнів законність таких дій.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції є незаконною, постановленою з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, зокрема п.3 ч. 2 ст. 412 КПК України, що є безумовною підставою для її скасування і призначення нового розгляду у суді першої інстанції.
При новому розгляді, суду необхідно належним чином перевірити доводи ОСОБА_6 , викладені нею в апеляційній скарзі та, відповідно до вимог кримінального і кримінального процесуального законів, прийняти законне і обґрунтоване рішення.
Керуючись ст.ст. 404, 407, п. 3 ч. 2 ст. 412, ст.ст.537, 539 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити, ухвалу Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 09 липня 2015 року, якою було відмовлено у задоволенні клопотання про скасування арешту, накладеного на майно засудженого ОСОБА_8 ( ? частки квартири АДРЕСА_1 ) ухвалою Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 11 жовтня 2012 року скасувати.

Призначити новий судовий розгляд вказаного клопотання у тому ж суді в іншому складі суддів.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді апеляційного суду

Дніпропетровської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4