Справа № 545/1525/15-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"07" липня 2015 р. Полтавський районний суд Полтавської області у складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтава кримінальне провадження № 0000 по обвинуваченню
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Триліси Фастівського району Київської області, українець, громадянин України, освіта середня, не працюючий, не одружений, дітей на утриманні немає, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою : АДРЕСА_2 , раніше судимому:
-08.05.2009 року Октябрським p/с м. Полтава за ч. 1 ст. 317 КК України до позбавлення волі на строк 3 p., на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнено з іспитовим терміном 1 p.;
-28.03.2012 року Полтавським p/с за ч.2 ст. 185 КК України до обмеження волі на строк 1 p., на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнено з іспитовим терміном 1 p.;
-23.07.2012 року Полтавським p/с за ч.2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до обмеження волі на строк 1 p., на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнено з іспитовим терміном 1 p.;
-18.12.2013 року Полтавським p/с за ч.1, ч. 4 ст. 358, ст. 70 КК України до обмеження волі на строк 1 p., на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнено з іспитовим терміном 1 p.,
у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст.358 ч.3,358 ч.4 КК України,-
в с т а н о в и в:
В квітні 2015 року, в денний час доби, гр. ОСОБА_5 , перебуваючи у підземному переході, який знаходиться в м. Полтава на перехресті вул. Фрунзе та вул. Шевченка, знайшов пенсійне посвідчення, видане пенсійним фондом України, серія НОМЕР_1 , яке забрав собі.
У подальшому, продовжуючи свою злочинну діяльність, 23.05.2015 року, за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, керуючись корисливими мотивами, повторно, за допомогою скотча, власноручно вклеїв у знайдене ним пенсійне посвідчення свою фотокартку, тим самим підробивши пенсійне посвідчення з метою використання його в особистих цілях для безкоштовного проїзду в громадському транспорті.
Окрім того, 25.05.2015 року, близько 10.30 год., гр. ОСОБА_5 , знаходячись на зупинці громадського транспорту «вул. Шевченка» в м. Полтава, сів до тролейбуса за маршрутом «Південний вокзал - с. Розсошенці» та на кінцевій зупинці при перевірці контролером проїзних документів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою безкоштовного

проїзду, пред`явив в якості проїзного документа завідомо підроблене пенсійне посвідчення.
Згідно висновку експерта № 411 від 27.05.2015 року зображення номеру бланку нанесені за допомогою форм для високого друку; зображення захисної сітки, написів «Україна Пенсійний фонд України, ПЕНСІЙНЕ ПОСВІДЧЕННЯ, №, Серія ААЕ», відтиск гербової печатки, та всі зображення на зворотній стороні бланку нанесені за допомогою форм для плоского офсетного друку, всі інші реквізити зображення, нанесені електрофотографічним способом за допомогою копіювально-розмножувальної техніки. В даному посвідченні, маються ознаки зміни первинного змісту, що проявилося в заклеюванні первинного зображення особи жіночої статі фотокарткою із зображенням особи чоловічої статі.
Дії ОСОБА_5 вірно кваліфіковані за ч.3 ст. 358, 358 ч.4 КК України як підроблення посвідчення, яке видається та посвідчується установою, яка має право видавати та посвідчувати такі документи, і яке надає певні права, а також з метою його використання підроблювачем, вчиненому повторно та в використанні завідомого підробленого документу.
Обставинами які помякшують покарання згідно ст.66 КК України є щире каяття.
Обставиною, що обтяжує покараннявідповідно до ст.67 КК України є рецидив злочину
Під час досудового розслідування між прокурором прокуратури Полтавського району Полтавської області ОСОБА_3 і обвинуваченим ОСОБА_5 та за участю захисника ОСОБА_4 29.05.2015 року укладена угода про визнання винуватості.
Згідно з угодою ОСОБА_5 беззаперечно визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.358 ч.3, ст.358 ч.4 КК України, зобов`язався сприяти розслідуванню кримінального провадження. Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_5 буде призначене покарання за ч. 3 ст. 558 КК України у вигляді обмеження волі на строк 2 роки, за ч. 4 ст. 358 КК України у вигляді обмеження волі на строк 1 рік, згідно ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначено остаточне покарання у вигляді обмеження волі на строк 2 роки. Відповідно до ст. 75 КК України від відбування покарання звільнити з іспитовим строком 1 рік. Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язки, передбачені п. 2, 3 ст. 76 КК України, а саме: 1) не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; 2) повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Суд, перевіривши угоду, заслухавши учасників судового провадження, дійшов висновку, що угода відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства.
Зокрема, у силу ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 358 ,358 ч.4 КК України, яке відноситься до злочинів середньої та невеликої тяжкості. У даному кримінальному провадженні потерпілі відсутні.
Зміст угоди про визнання винуватості відповідає положенням ст.472 КПК, оскільки містить дані про її сторони, формулювання обвинувачення та правову кваліфікацію дій обвинуваченого відповідно до Кримінального кодексу України, істотні для кримінального провадження обставини, беззастережне визнання обвинуваченим своєї винуватості.
Сторонами узгоджене покарання, а також зазначені передбачені статтями 473, 476 КПК України наслідки укладення та затвердження угоди, наслідки її невиконання. Угода підписана сторонами із зазначенням дати.
У підготовчому судовому засіданні обвинувачений підтвердив суду, що вину визнає повністю, угода про визнання винуватості укладена ним добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
На виконання вимог ст.474 КПК України судом розяснено обвинуваченому наслідки укладання та затвердження угоди та з`ясовано обставини, які дають змогу впевнитися в тому, що обвинувачений усвідомлює свої права, наслідки укладення і затвердження угоди, характер обвинувачення, вид покарання, яке буде до нього застосовано, а також переконатися, що укладення угоди є добровільним
З огляду на зазначене, враховуючи відсутність передбачених ч.7 ст.474 КПК підстав для відмови у затвердженні угоди, оскільки її умови не суперечать інтересам суспільства і не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб, обвинувачений визнав свою винуватість добровільно, наявні фактичні підстави для визнання винуватості, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначеним ст. 65 КК України, угода про визнання винуватості підлягає затвердженню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374-376, 475 КПК України, суд -
у х в а л и в :
Угоду від 29.05.2015 року по кримінальному провадженню №0000717 про визнання винуватості укладену між прокурором прокуратури Полтавського району
Полтавської області ОСОБА_3 і обвинуваченим ОСОБА_5 за участю захисника ОСОБА_4 - затвердити.
Визнати ОСОБА_5 винним:
- за ч. 3 ст. 558 КК України у вигляді обмеження волі на строк 2 роки,
- за ч. 4 ст. 358 КК України у вигляді обмеження волі на строк 1 рік.
Згідно ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити остаточне покарання у вигляді обмеження волі на строк 2 роки.
Відповідно до ст. 75 КК України від відбування покарання звільнити з іспитовим строком 1 рік.
Покласти на ОСОБА_5 обов`язки, передбачені п. 2, 3 ст. 76 КК України, а саме:
1) не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;
2) повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання;
До набрання вироком чинності заходи забезпечення кримінального провадження щодо ОСОБА_5 не застосовувати.
Стягнути з ОСОБА_5 491,04 грн судових витрат за проведення судово-технічної експертизи документів на користь держави.
Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Апеляційного суду Полтавської області через Полтавський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору.
Суддя: ОСОБА_1