Справа № 357/9092/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/780/291/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 08.07.2015

УХВАЛА
Іменем України
08 липня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6

з участю в режимі відеоконференції підозрюваного ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25 червня 2015 року якою задоволено клопотання ст. слідчого СВ МВМ Білоцерківського МВ (з обслуговування м. Біла Церква та Білоцерківського району) ГУ МВС України в Київській області про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , до 26 липня 2015 року,-

ВСТАНОВИЛА:
Органами досудового розслідування, ОСОБА_7 підозрюється в тому, що 03 лютого 2015 року він разом з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 домовилися про вчинення розбійного нападу на ювелірний відділ що розташований в приміщенні магазину «Меблі» по АДРЕСА_2 . З метою його вчинення, того ж дня, близько 14 години 15 хвилин ОСОБА_7 за попередньою змовою, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, на автомобілі марки «Audi A-6», реєстраційний номер НОМЕР_1 приїхали до м. Узин Білоцерківського району Київської області, а саме, до вищевказаного магазину «Меблі», попередньо розподіливши ролі між собою. Відповідно до розподілу ролей ОСОБА_7 огли залишився в автомобілі та спостерігав за навколишньою обстановкою, а ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , одягнувши на обличчя маски балаклави, незаконно проникли до приміщення магазину, де ОСОБА_8 застосував насильство, яке є небезпечним для життя та здоров`я продавця магазину ОСОБА_11 , та яке виразилося у демонстрації предметом схожим на пістолет та нанесенні останній ударів металевим балонним ключем в область ключиці та рук. В той же час, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 з метою запобігання опору з боку чоловіка ОСОБА_11 ОСОБА_12 , застосували фізичне насильство яке є небезпечним для життя та здоров`я останнього та виразилося у нанесенні ударів палицями по різних частинах тіла потерпілого, при цьому незаконно, відкрито, заволоділи ювелірними виробами із золота, що належать потерпілій ФОП ОСОБА_13 загальною вартістю 154 678 грн., чим заподіяли останній матеріального збитку на вищевказану суму, після чого зникли з місця вчинення злочину, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

26 березня 2015 року о 07 годині 30 хвилин ОСОБА_7 в порядку ст. 207-210 КПК України затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.

28 березня 2015 року ОСОБА_7 огли Білоцерківським міськрайонним судом Київської області обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів.

В червні ст. слідчий СВ МВМ Білоцерківського МВ (з обслуговування м. Біла Церква та Білоцерківського району) ГУ МВС України в Київській області ст. лейтенант міліції ОСОБА_14 звернувся до слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області із клопотанням про продовження строку тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 .

25 червня 2015 року ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області клопотання ст. слідчого СВ МВМ Білоцерківського МВ (з обслуговування м. Біла Церква та Білоцерківського району) ГУ МВС України в Київській області ст. лейтенанта міліції ОСОБА_14 про продовження строку тримання під ватрою підозрюваному ОСОБА_7 задоволено та продовжено строк тримання під вартою на 33 дні, тобто до 26.07.2015 року.

В апеляційній скарзі підозрюваний ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області скасувати та постановити нову ухвалу, якою змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, а у разі неможливості встановити заставу 80 розмірів мінімальних заробітних плат. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що прокурор ОСОБА_15 свідомо ігноруючи імперативні приписи, а саме ч. 3 ст. 295 КПК України, не вручив йому клопотання про продовження строків досудового розслідування та лишив його можливості на подання відповідних заперечень, чим порушив діюче законодавство та незаконно продовжив строк досудового розслідування на 33 дні, а також в порушення вимог ч. 1 ст. 199 КПК України подав клопотання з порушення строків передбачених КПК України. В супереч ч. 2 ст. 184 КПК апелянту не були вручені матеріали, які обґрунтовують необхідність застосування запобіжного заходу, на що слідчий суддя не відреагував. Крім того, зазначене клопотання розглядалося без участі його захисника ОСОБА_16 , так як ухвалою від 18.05.2015 року його відсторонили від захисту, хоча підозрюваний вимагав саме його участі, а не участі захисника ОСОБА_17 , яку йому нав`язали працівники Білоцерківського МВ ГУ МВС України в Київській області і відносно котрої він неодноразово відмовлявся з ІТТ та заявляв на судових засіданнях про її відвід, що судом було неодноразово проігноровано. Зазначає, що слідчий суддя у своїй ухвалі не вмотивовано та безпідставно посилається на покази потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які відмовилися від своїх первинних показів, написавши заяви про те, що працівниками міліції на них здійснювався тиск, відносно конкретних осіб, які начебто вчинили напад, а також посилається на те, що речові докази, а саме, золото не знайшлося, і будучи на волі він може їх знищити, проте, це спростовується заявою від 30.03.2015 року в якій потерпіла ОСОБА_18 вказує, що нічого в неї не було вкрадено і все золото вона знайшла пізніше в себе вдома так як знаходилася в той день в стресовій ситуації. Наведені в оскаржувальній ухвалі слідчим суддею ризики, визначені ч. 1 ст. 177 КПК України, вказують на небажання слідчого судді враховувати фактичні обставини справи та дані, що характеризують особу підозрюваного.

Заслухавши доповідь судді, підозрюваного ОСОБА_7 котрий підтримав свою апеляційну скаргу і просив задоволити її, прокурора, котрий апеляційну скаргу не підтримав, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до переконання, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, коли прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 КПК України, повинно містити:

1). виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2). виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Під час розгляду клопотання слідчого, слідчий суддя дійшов правильного висновку щодо наявності достатніх підстав для підозри у вчиненні ОСОБА_7 умисного особливо тяжкого злочину проти власності, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, за який передбачено покарання на строк від семи до дванадцяти років із конфіскацією майна.

В ході досудового розслідування кваліфікація дій підозрюваного не змінилася, а тому цей ризик не зменшився.

Окрім того слідчим суддею враховано те, що для закінчення досудового розслідування ще необхідно ознайомити підозрюваного ОСОБА_7 , його захисника та потерпілих з матеріалами провадження, а тому колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано продовжив строк тримання під вартою ОСОБА_7 .

Доводи апеляційної скарги про те, що прокурор подав клопотання з порушенням строків визначених КПК не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді, так як слідчим суддею розглянуто клопотання слідчого до закінчення строку дії попередньої ухвали про тримання під вартою та у відповідності з вимогами кримінального процесуального закону.

Щодо доводів апеляційної скарги про визначення розміру застави при залишенні застосованого запобіжного заходу без зміни, то вони є такими, що задоволенню не підлягають, оскільки, відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст. 177, 178 КПК України, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні, щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

За таких обставин, колегія суддів не вбачає підстав для скасування чи зміни ухвали слідчого судді.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 422 КПК України колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Ухвалу слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25 червня 2015 року, якою задоволено клопотання ст. слідчого СВ МВМ Білоцерківського МВ (з обслуговування м. Біла Церква та Білоцерківського району) ГУ МВС України в Київській області та продовжено строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 до 26 липня 2015 року залишити без зміни.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

СУДДІ: