Провадження № 322/183/15-к
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 лютого 2015 року смт. Новомиколаївка

Слідчий суддя Новомиколаївського районного суду Запорізької області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , представника заявника ОСОБА_5 , розглянувши скаргу на постанову про закриття кримінального провадження,

в с т а н о в и в:
Новомиколаївський РП КВІ Вільнянського МВ УДПС України в Запорізькій області звернувся до слідчого судді зі скаргою на постанову слідчого СВ Новомиколаївського РВ ГУМВС України в Запорізькій області ОСОБА_4 від 31 січня 2015 року про закриття кримінального провадження № 0000003 від 02 січня 2015 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення. Вважає оскаржувану постанову незаконною та такою, що не відповідає нормам КПК України. В скарзі Новомиколаївський РП КВІ Вільнянського МВ УДПС України просить оскаржувану постанову скасувати.

В судовому засіданні представник заявника ОСОБА_5 скаргу підтримала.

Прокурор та слідчий просили в задоволенні скарги відмовити.

Вивчивши матеріали скарги, копію оскаржуваної постанови, матеріали кримінального провадження № 0000003, слідчий суддя приходить до висновку про задоволення скарги.

Закриття кримінального провадження є одним із способів її остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів (ст. 2, 284 КПК України).

Постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу (ст. 110 КПК України).

Якщо слідчим закрито провадження за відсутністю в діях особи складу злочину, то в постанові має міститися детальний виклад обставин, за яких заявник вважав, що особою вчинено злочин, та висновки слідчого, щодо відсутності вини особи з урахуванням всіх обставин справи.

Разом з тим зазначені обставини не в повній мірі стали предметом досудового розслідування, а оскаржувана постанова не відповідає вищевказаним вимогам.

Згідно з витягом із Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження № 0000003 02 січня 2015 року внесено відомості про вчинення злочину за фактом ухилення від відбування громадських робіт особою, засудженою до цього покарання, за ч. 2 ст. 389 КК України.

02 січня 2015 року слідчим СВ Новомиколаївського РВ ГУМВС України в Запорізькій області ОСОБА_4 розпочате досудове розслідування про вказаному кримінальному провадженню.

Постановою слідчого СВ Новомиколаївського РВ ГУМВС України в Запорізькій області ОСОБА_4 від 13 січня 2015 року було змінено юридичну кваліфікацію з ч. 2 ст. 389 на ч. 1 ст. 382 КК України.

З урахуванням зібраних по справі в ході досудового слідства доказів слідчим СВ Новомиколаївського РВ ГУМВС України в Запорізькій області ОСОБА_4 прийнята постанова від 31 січня 2015 року про закриття зазначеного кримінального провадження, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

Однак слідчий СВ Новомиколаївського РВ ГУМВС України в Запорізькій області, приймаючи вказане рішення, зробив висновки щодо обставин, що обумовлюють закриття провадження у справі, як вважає слідчий суддя, передчасно, без перевірки обставин, про які зазначено у скарзі.

Так, органом досудового розслідування висновок про відсутність в діях ОСОБА_6 складу злочину не вмотивований у зв`язку з наступним.

Як на підставу для закриття кримінального провадження слідчий СВ Новомиколаївського РВ ГУМВС України в Запорізькій області посилається на те, що засуджений не відбував покарання у вигляді громадських робіт в період з 15 грудня 2014 року по 22 січня 2015 року у зв`язку із вживанням алкогольних напоїв, через що він не розумів значення своїх дій.

Згідно ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; 6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; 7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до ст. 84-85 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів. Належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Згідно ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

За змістом ч. 1 ст. 242 КПК України якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження необхідні спеціальні знання, проводиться експертиза. Згідно ч. 2 вказаної статті слідчий або прокурор зобов`язаний звернутися до експерта для проведення експертизи щодо визначення психічного стану підозрюваного за наявності відомостей, які викликають сумнів щодо його осудності, обмеженої осудності.

В супереч вищевказаному, як вбачається із матеріалів кримінального провадження, експертиза щодо визначення психічного стану ОСОБА_6 не призначалася, висновок про те, що він не міг розуміти значення своїх дій зроблено на підставі пояснень самого ОСОБА_6 , що є неприпустимим.

Таким чином постанова слідчого СВ Новомиколаївського РВ ГУМВС України в Запорізькій області ОСОБА_4 не відповідає вимогам закону, оскільки винесена без всебічного, повного та об`єктивного дослідження даних, на які посилається в скарзі Новомиколаївський РП КВІ Вільнянського МВ УДПС України в Запорізькій області.

Оскільки встановлена неповнота допущена при розслідуванні провадження, потребує виконання слідчих та інших процесуальних дій, спрямованих на збирання та перевірку доказів, постанова слідчого СВ Новомиколаївського РВ ГУМВС України в Запорізькій області ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження підлягає скасуванню.

При новому розслідуванні належить виконати зазначені в ухвалі та скарзі слідчі дії і в залежності від встановленого, після всебічної оцінки зібраних доказів, прийняти законне та обґрунтоване рішення.

Керуючись ст. 306, 307 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в:
Скаргу задовольнити.

Постанову слідчого СВ Новомиколаївського РВ ГУМВС України в Запорізькій області ОСОБА_4 від 31 січня 2015 року про закриття кримінального провадження № 0000003 від 02 січня 2015 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1