Вирок

Іменем України

28 жовтня 2013 року

Дніпропетровський районний суд
Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді -
Воздвиженського О.Л.,

при секретарі Перепелиці
Я.С.,

за участю прокурора
Панкеєва А.О.,

обвинуваченого ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у смт. Ювілейне
обвинувальний акт по кримінальному
провадженню № 0001905 відносно

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.
Дніпропетровська, громадянина України,
з неповною вищою освітою, розлученого,
маючого на утриманні двох малолітніх
дітей, не одруженого, працюючого водієм
ПП «Автотранссервіс», проживаючого
АДРЕСА_1, раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочину,
передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

встановив:

30.06.2013 року близько 14 години 00 хвилин
ОСОБА_1 перебуваючи в стані
алкогольного сп'яніння знаходячись на
базі відпочинку «Берізка», яка
розташована в сел. Кіровське
Дніпропетровського району
Дніпропетровської області, де шляхом
вільного доступу проник до будинку
відпочинку № 28 з метою знайти свою
доньку ОСОБА_2, далі, перебуваючи в
будинку ОСОБА_1 під ліжком помітив
жіночу сумку, після чого, у нього
раптово виник умисел, направлений на
таємне викрадення чужого майна.
Реалізуючи свій злочинний умисел
спрямований на таємне викрадення
чужого майна, скориставшись тим, що за
його діями ніхто не спостерігає, діючи
таємно, умисно, з корисливих спонукань
і особистої зацікавленості, шляхом
вільного доступу з жіночої сумки,
викрав чуже майно, що належить ОСОБА_3, а
саме:

- мобільний телефон NOKIA ASHA 200 білого
кольору, вартість якого складає 750
гривен;

- грошові кошти в розмірі 300 гривен.

Після чого ОСОБА_1 з місця скоєння
злочину зник та розпорядився
викраденим майном на свій розсуд.
Завдавши своїми злочинними діями
потерпілій ОСОБА_3 матеріальний збиток
на загальну суму 1050 гривень.

Далі, продовжуючи свою злочинну
діяльність ОСОБА_1 05.07.2013 року близько 12
години 00 хвилин знаходячись на базі
відпочинку «Фаїна», яка розташована в
сел. Кіровське Дніпропетровського
району Дніпропетровської області, де у
нього виник раптовий умисел,
направлений на повторне таємне
викрадення чужого майна.

Так, у вказаний вище час ОСОБА_1
реалізуючи свій злочинний умисел
направлений на таємне викрадення
чужого майна, скориставшись тим, що за
його діями ніхто не спостерігає, діючи
таємно, повторно, умисно, з корисливих
спонукань та особистої зацікавленості,
шляхом вільного доступу з багажнику
автомобіля, викрав майно, що належить
ОСОБА_4, а саме:

- грошові кошти в розмірі 100 долларів
США за курсом НБУ на 05.07.2013

року становить 799 гривен
30 копійок.

Після чого ОСОБА_1 з місця скоєння
злочину зник, завдавши своїми
злочинними діями потерпілому ОСОБА_4
матеріальний збиток на загальну суму 799
гривень 30 копійок.

У судовому засіданні обвинувачений
ОСОБА_1, пояснив, що 30.06.2013 року
перебуваючи в стані алкогольного
сп'яніння знаходячись на базі
відпочинку «Берізка», яка розташована
в сел. Кіровське Дніпропетровського
району Дніпропетровської області, де
проник до будинку відпочинку № 28 з
метою знайти свою доньку ОСОБА_2,
знаходячись в будинку він під ліжком
помітив жіночу сумку, після чого,
викрав чуже майно, що належить ОСОБА_3, а
саме: мобільний телефон NOKIA ASHA 200 білого
кольору та грошові кошти в розмірі 300
гривен. Після чого розпорядився
викраденим майном на свій розсуд.

По другому епізоду пояснив, що 05.07.2013
року знаходячись на базі відпочинку
«Фаїна», яка розташована в сел.
Кіровське Дніпропетровського району
Дніпропетровської області, де з
багажнику автомобіля, викрав майно, що
належить ОСОБА_4, а саме: грошові кошти в
розмірі 100 долларів США.

Свою вину ОСОБА_1 визнав повністю, у
вчиненому злочині щиросердно кається і
просить суворо не карати.

Вина обвинуваченого ОСОБА_1 у скоєнні
зазначених судом діянь
підтверджується наступними доказами.

Показаннями потерпілої ОСОБА_3, яка в
судовому засіданні надала пояснення
про те, що 30.06.2013 року близько 09 години 00
хвилин на базі відпочинку «Берізка»,
яка розташована в сел. Кіровське
Дніпропетровського району
Дніпропетровської області
познайомилася з ОСОБА_1, який
відпочивав там із своєю донькою.
Близько 12 години 30 хвилин вона разом із
своїми друзями пішли на пляж, ОСОБА_1
залишився на базі відпочинку, а його
донька пішла разом з ними. Уходячи на
пляж ОСОБА_3 будинок не зачинила на
ключ, а залишили прикритими. О 13 годині
30 хвилин на пляж прийшов ОСОБА_1 та
забрав свою доньку. Через деякий час
ОСОБА_3 повернулася до будинку, де
виявила зникнення мобільного телефону
та грошових коштів в сумі 300 гривень.

Дослідження письмових доказів на
підтвердження обставин злочину вважав
недоцільним.

Переконавшись у правильному розумінні
обвинуваченим змісту обставин
кримінального правопорушення та
добровільності його позиції, а також
розґяснивши передбачені частиною 3
статті 349 КПК України процесуальні
наслідки визнання таких обставин, суд
приходить до висновку про доведеність
вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого
діяння і його умисні дії, які
виразились у таємному викраденні
чужого майна (крадіжка), вчинене
повторно, кваліфікується за ч. 2 ст. 185 КК
України.

При визначенні виду й міри
покарання, суд враховує характер і
ступінь тяжкості скоєного злочину,
обставини справи й особу ОСОБА_1, -
раніше не судимий, позитивно
характеризується за місцем проживання,
на обліку у лікарів психіатра та
нарколога не перебуває.

Обставинами, що пом'якшують покарання,
суд вважає щире каяття, повне визнання
вини.

Обставиною, що обтяжує покарання, суд
вважає, скоєння кримінального
правопорушення у стані алкогольного
сп'яніння.

Виходячи із загальних засад
призначення покарання, передбачених
ст.ст. 50, 65 КК України, з урахуванням
обставин справи і особи ОСОБА_1, суд
погоджується з представником
державного обвинувачення про вид і
міру покарання, і вважає за необхідне
призначити покарання у вигляді
обмеження волі, за правилами ч.4 ст.70 КК
України шляхом поглинення менш
суворого покарання більш суворим, із
застосування ст.75 КК України, вважаючи,
що дане покарання буде достатнім для
виправлення обвинуваченого та
попередження нових злочинів.

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_3
від заявленого відповідно до вимог ст.
1166 ЦК України цивільного позову про
відшкодування матеріально шкоди,
відмовилася у зв'язку із
відшкодуванням обвинуваченим завданої
шкоди.

Долю речових доказів, суд вирішує
згідно вимог ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.374, 376 КПК України, суд -

засудив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні
кримінального правопорушення,
передбаченого ч.2 ст.185 КК України та
призначити йому покарання у вигляді
двох років 6 місяців обмеження волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом
поглинення менш суворого покарання
призначеним за вироком Бабушкінського
районного суду м. Дніпропетровська від
16 вересня 2013 року у вигляді одного року
шести місяців обмеження волі, більш
суворим покаранням, призначеного за
даним вироком, у вигляді 2 років 6 місяця
обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити
ОСОБА_1 від призначеного покарання за
умови, що на протязі одного року
іспитового строку він не вчинить
нового злочину і виконає покладені на
нього обов'язки.

На підставі пунктів 2, 3, 4 ч.1 ст.76 КК
України зобов'язати ОСОБА_1 не
виїжджати за межі України на постійне
місце проживання без дозволу
кримінально-виконавчої інспекції,
періодично з'являтися для реєстрації
до кримінально-виконавчої інспекції за
місцем свого проживання і повідомляти
цю інспекцію про зміну місця
проживання і роботи.

Цивільний позов залишити без розгляду.

Строк покарання ОСОБА_1 обчислювати з 16
вересня 2013 року.

Після набрання вироком законної сили,
мобільний телефон Nokia 1280 Black, imai: НОМЕР_1,
який переданий потерпілій ОСОБА_3 на
відповідальне зберігання, залишити в
її користуванні.

На вирок сторонами може бути подана
апеляційна скарга до апеляційного суду
Дніпропетровської області через
Дніпропетровський районний суд
протягом 30 діб з моменту його
проголошення.

Суддя О.Л.
Воздвиженський