Справа № 367/5319/14-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/405/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 20 27.04.2015

УХВАЛА
Іменем України
27 квітня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді: - ОСОБА_2 ,
суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,
засудженої: - ОСОБА_7 ,
захисника: - адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження №0000792 за апеляційними скаргами захисника засудженого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10 , та старшого прокурора прокуратури м. Ірпеня Київської області ОСОБА_11 на вирок Ірпінського міського суду Київської області від 28 січня 2015 року, яким

ОСОБА_9 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця

АДРЕСА_1 раніше

неодноразово судимого,

засудженого за ч. 2 ст. 186 КК України до 6 років позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання не відбутої частини покарання за вироком Придніпровського районного суду м. Черкас від 15.06.2012, та остаточно засудженого до позбавлення волі строком 6 років 4 місяці.

ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця

АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

засуджено за ч. 2 ст. 186 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 , звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням та призначено іспитовий строк тривалістю 3 роки. Покладено обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

В С Т А Н О В И Л А:
За вироком суду, ОСОБА_9 та ОСОБА_7 визнані винними і засудженими за вчинення кримінальних правопорушень за наступних обставин. 13.05.2014, близько 22.00 год., за попередньою змовою між собою, ОСОБА_9 та ОСОБА_7 вирішили вчинити відкрите викрадення чужого майна з будинку АДРЕСА_3 , власником якого є ОСОБА_12 . Реалізуючи дану мету, ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , застосувавши насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я, а саме зв`язавши потерпілу ОСОБА_12 , відкрито викрали належне їй майно, а саме: мобільні телефони «Нокіа» у кількості двох штук, вартістю 300,00 грн. та 320,00 грн., на загальну суму 620, 00 грн; золоті сережки, вагою 1, 0 грам, загальною вартістю 351, 02 грн.; відео-програвач «Шивакі», вартістю 300, 00 грн; радіотелефон «Філіпс», вартістю 400, 00 грн.; МРЗ-програвач «Самсунг» U5FD/NWT, вартістю 250,00 грн.; коньяк «Закарпатський», 5 5 зірок, у кількості 15 пляшок, вартістю 75, 00 грн, кожна, на суму 1125, 00 грн.; чоботи жіночі, вартістю 150,00 грн.; покривало, вартістю 200, 00 грн.; грошові кошти в сумі 20000,00 грн.

З викраденим майном ОСОБА_9 та ОСОБА_7 з місця вчинення злочину зникли і розпорядилися ним на власний розсуд, чим спричинили потерпілій ОСОБА_12 матеріальну шкоду на загальну суму 23696, 02 грн.

В поданій апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_10 просить вирок Ірпінського міського суду Київської області від 28.01.2015 в частині призначення покарання ОСОБА_9 - змінити, шляхом виключення з резолютивної частини посилання на ст. 71 КК України та пом`якшити призначене покарання засудженому.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує, тим що судом першої інстанції було неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, а саме те, що ст. 71 КК України не підлягає застосуванню, оскільки ОСОБА_9 на момент вчинення кримінального правопорушення відбув покарання у повному обсязі за вироком Придніпровського районного суду м. Черкас.

Крім цього, захисник вважає, що призначене покарання ОСОБА_9 , не відповідає тяжкості злочину, є занадто суворим, оскільки суд не достатньо врахував особисті харектеристики обвинуваченого.

В змінах до апеляційної скарги прокурор просить вирок Ірпінського міського суду Київської області від 28.01.2015 в частині призначення покарання ОСОБА_9 - змінити, шляхом виключення з мотивувальної та резолютивної частини вироку посилання на ст. 71 КК України в частині призначення покарання ОСОБА_9 за сукупністю вироків. В іншій частині вирок суду залишити без зміни.

Обгрунтовує свої вимоги тим, що вирок суду першої інстанції підлягає зміні у зв`язку з неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність. Та зазначає, що строк умовно-дострокового звільнення ОСОБА_9 закінчився 07.04.2014, а кримінальне правопорушення вчинено 13.05.2014, тому призначення покарання на підставі ст. 71 КК України не підлягає застосуванню.

Заслухавши доповідача, думки сторін кримінального провадження: обвинуваченої ОСОБА_7 та її захисника, думку прокурора які підтримали подані апеляційні скарги, заслухавши доводи апеляційних скарг та вивчивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Вирок щодо обвинуваченого ОСОБА_9 оскаржується в частині призначення покарання за сукупністю вироків та пом`якшення призначеного судом першої інстанції покарання.

Вирок щодо обвинуваченої ОСОБА_7 не оскаржується.

Стосовно доводів апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_9 та прокурора про можливість виключення з резолютивної частини вироку посилання на ст. 71 КК України, вказівку про призначення покарання за сукупністю вироків ОСОБА_9 , призначене судом першої інстанції покарання за ч. 2 ст. 186 КК України є слушними.

Оскільки, відповідно до ч. 4 ст. 81 КК України, у разі вчинення особою, до якої було застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, протягом не відбутої частини покарання нового злочину суд призначає їй покарання за правилами, передбаченими ст. 71 і 72 КК України.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує не відбуту частину покарання за попереднім вироком.

На момент вчинення кримінального правопорушення, ОСОБА_9 у повному обсязі відбув покарання за вироком Придніпровського районного суду м. Черкаси від 15.06.2012 року.

Крім того, виходячи з матеріалів справи кримінальне правопорушення було вчинене 13 травня 2014 року, а ухвалою Уманського міського суду Черкаської області від 01.11.2013 року ОСОБА_9 був умовно-достроково звільнений на підставі ст. 81 КК України на 4 місяці 29 днів, тобто строк не відбутої частини покарання закінчився 08 квітня 2014 року.

За таких умов застосування судом першої інстанції правил призначення покарання за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України є не вірним.

Колегія суддів вважає, що обираючи міру покарання ОСОБА_9 суд першої інстанції правильно прийшов до висновку про відсутність обставин які пом`якшують відповідальність, так як відповідно до ст. 12 КК України вчинений злочин віднесено до категорії тяжких.

Тому враховуючи ступінь тяжкості та обставини вчиненого злочину, особу обвинуваченого, обтяжуючі відповідальність обвинуваченого обставини, а також те, що відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України, особі яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, суд дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_9 не можливе без ізоляції його від суспільства, а саме призначення покарання у вигляді позбавлення волі у найвищій межі, встановленій санкцією ч.2 ст. 186 КК України, оскільки призначення саме такого покарання буде необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів.

Таким чином, у зв`язку з викладеним, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника обвинуваченого та прокурора в частині виключення з резолютивної частини вироку суду призначення покарання ОСОБА_9 за сукупністю вироків підлягає задоволенню, а вирок в частині призначеного покарання зміні.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 408, 409, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_9 ОСОБА_10 - задовольнити частково.

Апеляційну скаргу старшого прокурора прокуратури міста Ірпеня Київської області ОСОБА_11 задовольнити повністю.

Вирок Ірпінського міського суду Київської області від 28 січня 2015 року щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_7 змінити в частині призначення покарання ОСОБА_9 .

Виключити з резолютивної частини вироку посилання на застосування в частині призначення покарання ОСОБА_9 ст. 71 КК України.

Вважати ОСОБА_9 засудженим за частиною 2 ст. 186 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 6 років.

В решті вирок щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_7 залишити без зміни.

Суддя ОСОБА_2