Справа №195/90/15-к
1-кп/195/27/15 В И Р О К
13.02.2015 року с-ще Томаківка Дніпропетровської області
Обвинувачений ОСОБА_4 з 14.03.2011 року по 14.04.2014 року відбував покарання спочатку в CI-3 м. Дніпропетровськ, потім відбував покарання в Синельниківській виправній колонії №94. 31.03.2014 року за клопотанням адміністрації Синельницької виправної колонії №94 Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області згідно статті ч.1 ст. 5 Закону України «Про адміністративний нагляд за особами звільненими з місць позбавлення волі», відносно ОСОБА_4 було встановлено адміністративний нагляд строком на 12 місяців як особою, яка за ознаками судимостей формально підпадає під адміністративний нагляд та особи, засудженої до позбавлення волі за один із злочинів, пов`язаних з незаконним обігом наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів, з встановленням наступних обмежень: 1) заборонити вихід з місця помешкання з 20:00 години до 06:00 годин; 2) заборонити виїзд за межі району без дозволу РВ; 3) з`являтися у РВ для реєстрації 4 рази на місяць; 4) заборонити відвідувати місця продажу спиртних напоїв на розлив. Однак, 14.05.2014 року у ОСОБА_4 виник злочинний умисел на ухилення від адміністративного нагляду, встановленого ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31.03.2014 року.
Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на ухилення від адміністратвиного нагляду, ОСОБА_4 , не виконуючи покладені на нього даною ухвалою обов?язки, самовільно, умисно, не бажаючи, того щоб працівники міліції здійснювали за ним контроль і розуміючи злочинний характер своїх дій залишив місце свого проживання по АДРЕСА_1 , поїхавши 15.01.2015 о 16:30 до м. Запоріжжя, де знаходився в період часу з 15.01.2015 року до 19.01.2015 року, чим умисно порушив правила адміністративного нагляду.
В судовому засіданні ОСОБА_4 вину свою у скоєному злочині визнав повністю і вказав, що дійсно будучи під наглядом, як особи, що звільнена з місць позбавлення волі, покинув своє основне місце проживання без відповідної на те згоди контролюючого органу.
Вина ОСОБА_4 у скоєні вказаного кримінального правопорушення, знайшла підтвердження у судовому засіданні.
Відповідно до ч .3 ст. 349 КПК України, суд вислухавши думку учасників судового засідання, визнав недоцільним дослідження доказів щодо до тих обставин, які ніким не оспорюються.
Дії ОСОБА_4 за ст. 395 КК України кваліфіковані вірно, як порушення правил адміністративного нагляду, а саме самовільне залишення особою місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду, щодо якої було встановлено адміністративний нагляд у разі звільнення з місць позбавлення волі.
При призначенні покарання ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості злочину, його особу, у скоєному розкаявся, а також рецидив злочину, що є обставиною обтяжуючою покарання передбаченою ст. 67 КК України.
З урахуванням всіх обставин по справі, суд вважає за можливе призначити йому покарання у виді арешту.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 368, 370, 474, 475 КПК України, суд, -
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину передбаченого ст. 395 КК України і призначити йому покарання у виді арешту строком один місяць.
На підставі ст. 70 КК України приєднати невідбуту міру покарання за вироком Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 04.12.2014 року у виді 4 місяців арешту, і до відбування повного покарання складає 5 місяців арешту.
Речові докази: квиток - залишити у матеріалах справи.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Дніпропетровської області через Томаківський районний суд протягом 30 днів з моменту його проголошення в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 394 КПК України.
Суддя: ОСОБА_1

13.02.2015