Іллінецький районний суд Вінницької області
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 липня 2010 року Іллінецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Мотрука М.І

при секретарі Мозоль Л.І.

з участю прокурора Струся О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Іллінці кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, жительки м. Липовець, по провулку Рилєєва 3, Вінницької області, громадянки України, українка, ІНФОРМАЦІЯ_3, одруженої, не працюючої, раніше не судимої-

по ч.1 ст.190, ч.1ст.364, ч.4 ст.27, ч.2ст.15, ч.1ст.369 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 працюючи на посаді консультанта Липовецького районного суду (наказ голови Липовецького районного суду №13 від 29 березня 2004 року), являючись службовою особою, на яку покладено виконання організаційно-розпорядчих обов'язків, вчинила зловживання службовим становищем, шахрайство та підбурювання до замаху на давання хабара при наступних обставинах.

Так, ОСОБА_1, знаючи про те, що відносно ОСОБА_2 в Липовецькому районному суді знаходяться матеріали про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не маючи реального впливу на хід вирішення вказаних адміністративних матеріалів в силу своїх посадових обов'язків, діючи умисно, із корисних мотивів, 04.02.2010 року в приміщенні Липовецького районного суду (м. Липовець, вул. Шевченко, 1) повідомила ОСОБА_2, що вона має реальну можливість вплинути на хід вирішення зазначених адміністративних матеріалів і пообіцяла посприяти останньому у передачі його на поруки трудовому колективу за місцем його роботи за вчинене ОСОБА_2 адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, і за ці дії ОСОБА_1 поставила вимогу перед ОСОБА_2 передати їй грошові кошти в сумі 1000 гривень.

З метою реалізації свого умислу на заволодіння зазначеними грошовими коштами ОСОБА_2, ОСОБА_1 повідомила йому, що вказані грошові кошти за передачу його на поруки трудовому колективу за місцем його роботи, за вчинене ОСОБА_2 адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП вона має передати в якості хабара судді Липовецького районного суду Жуку С.І..

В свою чергу ОСОБА_2 реально сприймаючи слова ОСОБА_1 і повіривши їй погодився дати хабар судді Липовецького районного суду Жуку СІ..

При цьому, ОСОБА_1, не мала на меті передавати надані їй ОСОБА_2 грошові кошти судді Липовецького районного суду Жуку С. І., а хотіла сама заволодіти ними.

Будучи введеним в оману і схилений ОСОБА_1 до давання хабара, ОСОБА_2, 05.02.2010 року, біля 17:00 годин під час зустрічі з нею біля приміщення Липовецького районного суду, що в м. Липовець, по вул. Шевченка, 1, передав їй гроші в сумі 1000 гривень, які остання прийняла, після чого була затримана працівниками УБОЗ ГУМВС України у Вінницькій області.

ОСОБА_1, вчинені усі дії, які вона вважала за необхідні для доведення злочину до кінця. Однак, злочин з причин, що не залежали від неї, а саме, - у зв'язку із затриманням ОСОБА_3 працівниками УБОЗ ГУМВС України у Вінницькій області, закінчено не було.

Крім того, ОСОБА_1, будучи службовою особою, в обов'язки якої зокрема входить здійснення ведення справ про адміністративні правопорушення (п.2.1 посадової інструкції консультанта Липовецького районного суду, затвердженої 06.03.2008 року за №17), знаючи про те, що відносно ОСОБА_2 в Липовецькому районному суді знаходяться матеріали про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, зловживаючи своїм службовим становищем, з корисливих мотивів, діючи в особистих інтересах, всупереч інтересам служби, 04.02.2010 року в приміщенні Липовецького районного суду (м. Липовець, вул. Шевченко, 1) повідомила ОСОБА_2, що вона має реальну можливість вплинути на хід вирішення зазначених адміністративних матеріалів і пообіцяла посприяти останньому у передачі його на поруки трудовому колективу за місцем його роботи за вчинене ОСОБА_2 адміністративне правопорушення, передбачене ч1 ст. 130 КУпАП, і за ці дії ОСОБА_1 поставила вимогу перед ОСОБА_2 передати їй грошові кошти в сумі 1000,00 гривень.

З метою отримання грошових коштів від ОСОБА_2, ОСОБА_1, 05.02.2010 року, біля 17:00 годин зустрілась із ним біля приміщення Липовецького районного суду, що в м. Липовець, по вул. Шевченка, 1, де отримала від нього гроші в сумі 1000,00 гривень

Вищевказаними діями ОСОБА_1 було заподіяно істотної шкоди державним інтересам у вигляді підриву авторитету органів судової влади.

Також, ОСОБА_1 знаючи про те, що відносно ОСОБА_2 в Липовецькому районному суді знаходяться матеріали про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, не маючи реального впливу на хід вирішення вказаних адміністративних матеріалів, з метою заволодіння чужим майном, умисно ввела ОСОБА_4 в оману, а саме, - 04.02.2010 року, в приміщенні Липовецького районного суду (м. Липовець, вул. Шевченко, 1), в усній формі повідомила ОСОБА_2, що вона має реальну можливість вплинути на хід вирішення зазначених адміністративних матеріалів і пообіцяла посприяти останньому у передачі його на поруки трудовому колективу за місцем його роботи за вчинене ОСОБА_2 адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, і за ці дії ОСОБА_1 поставила вимогу перед ОСОБА_2 передати їй грошові кошти в сумі 1000,00 гривень. В дійсності, в силу своїх посадових обов'язків ОСОБА_1 зазначених дій виконати не могла.

Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_1Є, 05.02.2010 року, біля 17:00 годин зустрілась із ним біля приміщення Липовецького районного суду, що в м. Липовець, по вул. Шевченка, 1, де отримала від нього гроші в сумі 1000,00 грн. та заволоділа ними.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину в інкримінованих злочинах визнала повністю і пояснила, що вона працює на посаді консультанта Липовецького районного суду з 2004 року. В її службові обов'язки входить контроль за розглядом звернень громадян, ведення та контроль справ про адміністративні правопорушення, кодифікація законодавства.

04.02.2010 року, біля 11.00 годин, коли вона знаходилась на роботі, до неї звернувся раніше незнайомий чоловік, який назвався ОСОБА_2, та який сказав, що його на 08.02.2010 року викликали в Липовецький райсуд для розгляду справи про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та показав повістку про виклик його до суду на вказану дату. При цьому, ОСОБА_2 сказав, що зараз штрафи за вчинення вказаних правопорушень великі і він не зможе сплатити штраф. В зв'язку з цим вона його запитала чи влаштує його якщо йому суд присудить покарання у вигляді громадських робіт, на що він запитав скільки йому за це потрібно заплатити. При цьому вона зрозуміла, що він пропонує гроші за те, щоб йому було призначено покарання у вигляді громадських робіт, і що вона таким чином на цьому може заробити. Після цього, вона сказала ОСОБА_2, що за це він має надати їй гроші в сумі 300 гривень і тоді вона підійде до суді та попросить його, щоб він призначив ОСОБА_2 за вчинене ним правопорушення покарання у вигляді громадських робіт. На це він погодився.

Після цього, вона одразу ж підійшла до судді Липовецького райсуду Жука Сергія Івановича, якому сказала, що ОСОБА_2 є її родичем і він вчинив правопорушення передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП і чи зможе ОСОБА_5 допомогти та призначити мінімальне покарання. На її прохання суддя відповів згодою і сказав, якщо адміністративна справа у нього, то він допоможе.

Потім вона пішла знову до ОСОБА_2 С, який чекав її у суді та повідомила, що суддя погодився допомогти і призначить йому громадські роботи, але ОСОБА_2 сказав, що його не дуже влаштовують громадські роботи. В зв'язку з цим, вона роз'яснила ОСОБА_2, що за дане правопорушення йому ще може бути призначено покарання у виді передачі його на поруки трудовому колективу, оскільки перед цим він їй повідомив, що працює на якомусь товаристві, на якому саме не пам'ятає. Але в такому випадку, він має їй надати гроші в сумі 700 гривень і тоді суддя зможе призначити йому покарання за вчинене правопорушення у виді передачі його на поруки трудовому колективу. Це вона сказала йому навмисне, щоб він надав їй не 300 гривень, а 700 гривень, оскільки вона порахувала, що громадські роботи є більш тяжчим покаранням ніж; передача на поруки трудовому колективу, на що ОСОБА_2 погодився. Також вона йому сказала, що гроші він їй має передати до понеділка 08.02.2010року.

Коли вони з ОСОБА_2 говорили про гроші, то вона йому навмисне сказала, що ці гроші вона має надати судді в якості хабара за призначення ним ОСОБА_2 мінімального покарання. Хоча насправді вона мала на меті нічого про гроші судді не говорити, а надані ОСОБА_2 гроші використати на придбання ліків своїй матері, яка хворіє онкозахворюванням.

05.02.2010 року, ОСОБА_2 С до неї зателефонував на номер мобільного телефону, який вона йому надала і сказав, що після роботи, до 17.00 годин заїде до неї і надасть обумовлену ними суму грошей.

Після цього, біля 17.00 годин ОСОБА_2 їй зателефонував і сказав, що вже підїжджає до автобусної станції м. Липовець, вона якраз виходила з роботи з приміщення суду і сказала, щоб він підійшов до ялинок, які ростуть біля суду. Через кілька хвилин, після цього дзвінка вони з ОСОБА_2 зустрілись у вказаному місці біля ялинок. При цьому вона йому повідомила, Що суддя погодився передати ОСОБА_2 на поруки трудового колективу. Потім він сказав, що привіз гроші. У зв'язку з цим вона відкрила свій портфель, в якому знаходився ноутбук і ОСОБА_2 поклав туди гроші, вона бачила купюри номіналам по 100 гривень, але їх вона не перераховувала.

Вона, таким чином, хотіла одержати від ОСОБА_2 700 гривень і думала, що він їй стільки і поклав в портфель. Свою вину вона визнає повністю та щиро кається у вчиненому та просить суд суворо її не карати.

Оскільки підсудня ОСОБА_1 визнала себе повністю винною в інкримінованих їй злочинах, погоджується з зібраними доказами по справі, звернулася до суду з клопотанням про розгляд справи за скороченою судовою процедурою, заслухавши думку прокурора, відповідно до ч.3ст.299 КПК України суд визнав недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються та не опротестовуються, а саме в частині допиту свідків.

Крім повного визнання своєї вини підсудною її вина у скоєні злочинів підтверджується і іншими матеріалами справи, які зібрані в ході досудового слідства та дослідженими в судовому засіданні а саме: актом помітки та вручення грошових коштів (а.с.5), протоколом огляду місця події (а.с.16-18), протоколом огляду мобільного телефону, що належить підсудній (а.с.35), протоколом виїмки цифрового диктофона від 05.02.2010 року (а.с. 25), висновком експерта №20 від 12.02.2010 року (а.с.61-71).

Оцінивши в сукупності всі дослідженні по справі докази, суд вважає, що вина підсудної ОСОБА_1 доведена повністю, дії підсудної ОСОБА_1 органом досудового слідства, по епізоду підбурювання до замаху на давання хабара, кваліфіковані вірно за ч.4ст.27,ч.2ст.15, ч.1 ст.369 КК України, давання хабара, по епізоду зловживання службовим становищем, кваліфіковані вірно за ч.1ст.364 КК України зловживання службовим становищем, тобто умисне, з корисливих мотивів, використання службовою особою службового становища всупереч інтересам служби, що заподіяло істотної шкоди державним інтересам, по епізоду шахрайства дії підсудної органом досудового слідства кваліфіковані вірно за ч.1ст.190 КК України шахрайство, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману.

Призначаючи підсудній покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, а також те, що вона раніше не судима, яка позитивно характеризується по місцю проживання, особу винної, як помякшуючі обставини щире каяття, обставини, що обтяжують покарання в ході судового розгляду справи встановлено не було. За таких обставин, враховуючи дані про особу підсудної в їх сукупності суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 слід призначити міру покарання, не повязану з ізоляцією від суспільства. Проте, враховуючи обставини, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого нею злочину, та особу винної суд приходить до висновку, що її виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства і вважає за можливе призначити ОСОБА_1 покарання в межах санкції ст.190ч.1 КК України у виді обмеження волі, в межах санкції ст. 364ч.1 обмеження волі з позбавленням права обіймати посади державного службовця терміном на 1 рік, по ст.369 ч.1 КК України у виді обмеження волі з застосуванням ст.75 КК України встановивши їй іспитовий строк терміном на один рік, що буде необхідним для її виправлення і попередження нових злочинів

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст.81 КПК України.

Відповідно до ст.91 КПК України судові витрати по справі покласти на засуджену ОСОБА_1.

Підстав для зміни міри запобіжного заходу суд не вбачає.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.323, 324 КПК України суд,

П Р И С У Д И В:

ОСОБА_1 визнати винною в скоєні злочину, передбаченого ч.1 ст.190 України і призначити їй покарання по ст.190ч.1 КК України у виді одного року обмеження волі.

ОСОБА_1 визнати винною в скоєні злочину, передбаченого ч.1ст.364 КК України і призначити їй покарання по ст.364ч.1 КК України у виді двох років обмеження волі з позбавленням права обіймати посади державного службовця терміном на один рік.

ОСОБА_1 визнати винною в скоєні злочину, передбаченого ч.4ст.27,ч.2ст.15, ч.1ст.369 КК України і призначити їй покарання по ч.4ст.27, ч.2ст.15,ст.369ч.1 КК України у виді двох років обмеження волі.

На підставі ст.70 КК України остаточну міру покарання ОСОБА_1 призначити у виді трьох років обмеження волі з позбавленням права обіймати посади державного службовця терміном на один рік.

Відповідно до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_1 від відбування основного покарання з випробовуванням, встановивши їй іспитовий строк терміном на один рік.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_1 до вступу вироку в законну силу залишити без змін підписка про невиїзд.

Стягнути з засудженої ОСОБА_1 на користь НДЕКЦ при ГУМВС України у Вінницькій області 658 (шістсот пятдесят вісім) гривень 88 (вісімдесят вісім) копійок судових витрат по справі.

Речовий доказ по справі диктофон „OLYMPUS WS-300 М повернути ОСОБА_2, грошові кошти в сумі однієї тисячі гривень, які знаходяться у ВМ відділенні №8672 ВАТ „Державний ощадний банк передати у власність держави, мобільний телефон марки „LG з сім картою з мобільним номером 4 повернути ОСОБА_1.

Апеляція на вирок суду першої інстанції може бути подана до апеляційного суду Вінницької області протягом пятнадцяти діб з моменту його проголошення через Іллінецький районний суд.

Головуючий: