ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/159/15
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"11" березня 2015 р.

Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження № 0005227 від 1.07.2014 року по обвинуваченню:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого, -

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
1 липня 2014 року приблизно о 18 год. 10 хв. ОСОБА_6 , перебуваючи на стоянці ресторану «Макдональдс» за адресою: м. Київ, Леніградська площа 2-а, в м. Києві вступив у злочинну змову з невстановленою досудовим розслідуванням особою (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження) та вирішили незаконно заволодіти транспортним засобом, а саме: автомобілем марки «Porsche Cayenne» д.н.з. НОМЕР_1 , рік випуску 2004, ідентифікаційний номер VIN НОМЕР_2 , перебуває на обліку в Charlotte, NS, USA, який генеральною довіреністю належить ОСОБА_5 , вартістю 128 909 гривень.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 разом з невстановленою досудовим розслідуванням особою (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження) підійшли до автомобіля до автомобіля «Porsche Cayenne» д.н.з. НОМЕР_1 за кермом якого знаходився власник автомобіля потерпілий ОСОБА_7 . За надуманих мотивів щодо придбання даного автомобіля ОСОБА_6 , діючи узгоджено з невстановленою досудовим розслідуванням особою (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження), запропонував ОСОБА_5 проїхатись на даному автомобілі, на що останній дав згоду. Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, обвинувачений з невстановленою досудовим розслідуванням особою (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження) сіли до салону автомобіля, при цьому ОСОБА_6 сів за кермо, а невстановлена досудовим розслідуванням особа сіла на заднє пасажирське сидіння, потерпілий ОСОБА_5 на переднє пасажирське сидіння.

Цього ж дня о 18 год. 25 хв., ОСОБА_6 спільно з невстановленою досудовим розслідуванням особою (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження) та ОСОБА_5 припаркуватись на вказаному автомобілі поблизу перехрестя вулиць Тепловозна та Григоренка в м. Києві. ОСОБА_5 пересів за кермо зазначеного автомобіля, ОСОБА_6 сів на переднє пасажирське сидіння автомобіля, а невстановлена досудовим розслідуванням особа (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження) продовжила перебувати на задньому пасажирському сидінні автомобіля.

Після цього невстановлена досудовим розслідуванням особа (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження) діючи умисно, з корисливих спонукань, з метою незаконного заволодіння автомобілем марки «Porsche Cayenne» д.н.з. НОМЕР_1 , згідно розподілених ролей з ОСОБА_8 , застосувала до ОСОБА_5 , електрошокер, чим спричинила останньому фізичний біль фізичне насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, чим подолала його волю до опору. В цей момент ОСОБА_8 , діючи умисно з корисливих спонукань, з метою незаконного заволодіння вказаним транспортним засобом, згідно відведеної йому ролі, підтримуючи дії невстановленої досудовим розслідуванням особи (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження), застосував фізичне насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, а саме виштовхав своїми ногами потерпілого з салону даного автомобіля на вулицю сівши за кермо привів його в рух і зник з місця скоєння злочину, спільно з невстановленою досудовим розслідуванням особою (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження) у невідомому напрямку.

Своїми діями ОСОБА_6 спільно з невстановленою досудовим розслідуванням особою (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження), заподіяли потерпілому шкоди на загальну суму 129 359 гривень.

Крім цього, 1 липня 2014 року ОСОБА_6 знаходячись в невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, разом з невстановленою досудовим розслідуванням особою (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження), спільно перебуваючи в салоні автомобіля «Porsche Cayenne» д.н.з. НОМЕР_1 , яким вони незаконно заволоділи, умисно, таємно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою з невстановленою досудовим розслідуванням особою (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження) вирішив викрасти чуже майно, що знаходилось в салоні автомобіля, який належить ОСОБА_5 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 діючи узгоджено та обопільно з невстановленою досудовим розслідуванням собою (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження), переконались, що за їх діями ніхто не спостерігає, умисно, таємно, з корисливих мотивів викрали чуже майно, що знаходилось в салоні вказаного автомобіля, а саме: мобільний телефон Huawei Ascend, IMEL НОМЕР_3 , чорного кольору вартістю 5179 гривень, з сім картою «Київстар» на якій знаходились грошові кошти в сумі 40 гривень; Ноутбук «Sony-Valo», моделі «SVE151J11V» білого кольору вартістю 21 459 гривень; шкіряна куртка темно-синього кольору вартістю 1200 гривень, портмане бежевого кольору вартістю 250 гривень в середині якого знаходились грошові кошти у сумі 1000 доларів, що згідно курсу НБУ станом на 1.07.2014 року становлять 11 823 гривні 30 копійок і 1800 гривень, та речі, які не представляють для потерпілого матеріальної цінності, а саме: кредитні картки банку «Сбербанк» і «Приват банк», документи що посвідчують особу, водійське посвідчення та довіреність на автомобіль, печатка компанії «Монако Компані», банківська чекова книжка, сумка з ноутбуку чорного кольору, а всього майна на загальну суму 41751 гривня 30 копійок.

В подальшому ОСОБА_6 та невстановлена досудовим розслідуванням особа (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження) викраденим майном розпорядилися на власний розсуд.

Будучи допитаним в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 визнав себе винуватим у вчиненні злочинів, щиро розкаявся, підтвердивши обставини викладені в обвинувальному акті, та суду показав, що 1 липня 2014 року приблизно о 17 чи 18 годині вечора він разом зі своєю знайомою ОСОБА_9 , яку він знав десь пів року, зустрівся на Ленінградській площі з потерпілим під приводом купити у нього автомобіль «Порш Каєн». Після чого, вони втрьох вирішили проїхатись на даному автомобілі. Потерпілий сів за кермо даного автомобіля, ОСОБА_6 сів на переднє пасажирське сидіння, а ОСОБА_10 сіла позаду водія. Під`їхавши до приватного сектору на вул. Тепловозній ОСОБА_6 пересів за кермо даного автомобіля. Проїхавши деяку відстань, обвинувачений з потерпілим знову помінялись місцями. В той момент коли потерпілий сідав за кермо, ОСОБА_10 яка сиділа позаду нього, дістала електрошокер та вдарила його в шию декілька разів. Від цих ударів потерпілий вийшов з автомобіля, а ОСОБА_6 швидко пересівши за кермо поїхав з місця. В подальшому десь в районі Позняків, в жилих будинках ОСОБА_6 залишив автомобіль. Також у вказаному автомобілі знаходились речі потерпілого. ОСОБА_6 взяв собі ноутбук, а телефон викинув. З приводу портмоне з грошима, обвинувачений повідомив, що можливо його взяла ОСОБА_10 . Обвинувачений суду показав, що поїхати на зустріч з потерпілим під приводом купити автомобіль, йому запропонував ОСОБА_11 . Після того, як автомобіль вже був викрадений, ОСОБА_6 зателефонував ОСОБА_11 , вони зустрілись, ОСОБА_6 передав ключ від автомобіля. Також ОСОБА_6 вказав, що йому не відомо де саме зараз перебуває ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .

Потерпілий ОСОБА_5 суду показав, що влітку 2014 року він продавав автомобіль «Порш Каєн». Він виклав оголошення про продаж автомобіля і через деякий час йому зателефонував чоловік, який мав намір придбати автомобіль. Вони домовились про зустріч, але чоловік повідомив, що приїдуть його знайомі, так як він в цей час не може. 1 липня 2014 року на Леніградській площі потерпілий зустрівся з ОСОБА_6 та якоюсь дівчиною, вони були ніби покупцями автомобіля. Коли вони втрьох їхали на автомобілі, за кермом був потерпілий, на передньому пасажирському сидінні сидів ОСОБА_6 , а дівчина сиділа позаду водія. Заїхавши в приватний сектор, обвинувачений попросив, щоб він сів за кермо. Проїхавши деяку відстань вони знову помінялись місцями. Коли потерпілий сідав за кермо, дівчина, яка сиділа позаду нього, вдарила його електрошокером в шию декілька разів. Від болю потерпілий вийшов з машини, а ОСОБА_6 в цей момент пересів за кермо і поїхав на даному автомобілі в невідомому напрямку. В подальшому ОСОБА_6 повернув ноутбук, документи. Обвинуваченим була повністю відшкодована вся завдана шкода. В судовому засіданні потерпілий просив не позбавляти волі ОСОБА_6 та вказав про відсутність будь-яких претензій до останнього.

Дослідження інших доказів щодо тих обставин матеріалів кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 , які ніким не оспорюються, судом за згодою учасників судового провадження та на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України визнано недоцільним. Судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_6 правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності його позиції не має, а також сторонам роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Враховуючи викладене, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_6 у незаконному заволодінні транспортним засобом, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з насильством, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого і кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 289 КК України. Також, даючи кримінально-правову оцінку діям обвинуваченого, суд вважає доведеним вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжки), за попередньою змовою групою осіб та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 185 КК України.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_6 , згідно ст. 66 КК України є щире каяття та відшкодування завданої шкоди, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 66 КК України. Обставин, які б обтяжували покарання, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_6 , покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, які кримінальний закон відносить до тяжкого злочину та злочину середньої тяжкості, обставини, які пом`якшують покарання та відсутність обставин, які його обтяжують, а також дані, що характеризують особу обвинуваченого.

Так, ОСОБА_6 не вперше притягується до кримінальної відповідальності, проте був звільнений на підставі ч. 4 ст. 309 КК України, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно.

Враховуючи наведене, підвищену суспільну небезпечність злочину, передбаченого ст. 289 КК України, суд призначає ОСОБА_6 покарання в межах санкцій ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі.

Водночас при призначенні покарання суд з урахуванням приписів ч. 2 ст. 8 КПК України, враховує позиції Європейського суду з прав людини сформульованих у його рішеннях. Так, у справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Разом з цим, суд враховує тяжкість вчинених злочинів, другорядну роль ОСОБА_6 , дані про особу винного, який є особою молодого віку, має міцні соціальні зв`язки живе в цивільному шлюбі з особою, яка відповідно до даних довідки № 1806 від 4.03.2015 р. перебуває у стані вагітності, має постійне місце реєстрації та проживання в м. Києві і позитивно характеризується, позицію потерпілого, який не має будь-яких претензій і просить не позбавляти волі обвинуваченого, позитивну посткримінальну поведінку останнього, яка полягає у повному відшкодуванні завданої шкоди потерпілому та публічному вибаченні. Наведені обставини, на думку суду, істотно знижують ступінь тяжкості вчинених злочинів і дають підстави для висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання з призначенням йому іспитового строку в максимальних межах.

Суд переконаний, що таке покарання є необхідним, достатнім і справедливим для його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів.

Остаточне покарання суд призначає на підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю вказаних злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим. Додаткове покарання у виді конфіскації майна обвинуваченому ОСОБА_6 , суд відповідно до вимог ст. 77 КК України не призначає.

Питання речових доказів суд вирішує у відповідності зі ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд,

З А С У Д И В:
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі:

за ч. 2 ст. 289 КК України 5 (п`ять) років без конфіскації майна;

за ч. 2 ст. 185 КК України 3 (три) роки.

За сукупністю злочинів на підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 (три) роки. Відповідно до п.п. 2-4 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_6 не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Речові докази: мобільний телефон «iPhone» білого кольору залишити у власності ОСОБА_12 ; мобільний телефон «Нокіа 1680с-2», сім картка оператора «Лайф», кросівки та шорти, які знаходяться в камері схову Дарницького РУ ГУ МВС України в м. Києві повернути ОСОБА_6 ; ліхтар чорного кольору з наявним електрошокером, який знаходиться в Дарницькому РУГУ МВС України в м. Києві знищити, ноутбук «Sony-Valo», сумку від ноутбука, - залишити у власності потерпілого ОСОБА_5 .

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 395 КПК України, до Апеляційного суду міста Києва через Дарницький районний суд м. Києва шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Копію вироку негайно вручити прокурору та засудженому.

СУДДЯ: