№1-67/07
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2007 року Ріпкинський
районний суд Чернігівської області

у складі:
головуючої судді - Павленко О.В..

при
секретарях - Якуб А.В., Ященко О.В. з участю
прокурорів - Софієнко В.В., потерпілої -
ОСОБА_1. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Ріпки кримінальну справу за
обвинуваченням

ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, уродженки с
Велика Заготівка, Борзнянського району Чернігівської області, українки,
громадянки України, з середньою спеціальною освітою, одруженої, має на
утриманні 2-х неповнолітніх
дітей, не працюючої,
проживаючої в АДРЕСА_1, раніше не судимої,

у
скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2
15 березня 2007 року близько 9 години 25 хвилин, знаходячись наАДРЕСА_2 на
ґрунті неприязних стосунків необережно заподіяла ОСОБА_1. тілесні ушкодження
середнього ступеню тяжкості.

Злочин вчинено
при наступних обставинах.

ОСОБА_2
15 березня 2007 року близько 9 години 25 хвилин зустріла на АДРЕСА_2 потерпілу
ОСОБА_1. На ґрунті неприязних стосунків, між ними виникла сварка, в ході якої
ОСОБА_2 штовхнула ОСОБА_1. Від падіння потерпіла вдарилася правою стороною
тулубу об землю, внаслідок чого в неї утворилося тілесне ушкодження у вигляді закритого
уламкового перелому верхньої третини правої плечової кістки зі зміщенням, і яке
згідно висновку судово - медичної експертизи № 644 від 22.03.2007 року
відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалості
розладу здоров'я.

Допитана
в судовому засіданні підсудна свою вину у вчиненні злочину визнала частково,
змінила покази, дані нею на досудовому слідстві, та пояснила, що 15 березня
2007 року після 9 години ранку, вона йшла по вулиці Садова додому. По дорозі
зустріла ОСОБА_1., з якою в неї вже тривалий час неприязні стосунки. Потерпіла
на неї почала кричати, висловлюватися в її адресу образливими словами та
нецензурною лайкою. Коли потерпіла підійшла до неї ближче, то замахнулася своїм
ціпком, на який опиралася прим ході. Тоді, вона, захищаючись, перехопила ціпок
та штовхнула ним у

бок ОСОБА_1, від цього остання впала. Заподіювати
потерпілій тілесні ушкодження умислу не мала. Вважає, що захищалась від
неправомірних дій ОСОБА_1.

Незважаючи
на невизнання підсудною вини у вчиненні злочину, її винність у заподіянні
тілесних ушкоджень потерпілій доведена доказами, дослідженими судом.

Так,
допитана на досудовому слідстві в якості обвинуваченої ОСОБА_2 пояснювала, що
коли ОСОБА_1. замахнулася на неї, то вона схопилася за ціпок і , тримаючись за
нього, штовхнула потерпілу від себе, від цього та впала на асфальтове покриття
дороги правою стороною тулубу. Під час проведення відтворення обстановки та
обставин події ОСОБА_2 в
присутності понятих підтвердила ці покази, розказала та показала як штовхнула
потерпілу, тримаючись за ціпок останньої. (а.с. 49)

Такі покази
повністю узгоджуються з показами свідків, допитаних судом.

Потерпіла
ОСОБА_1. в судовому засіданні пояснила, що вона, 15 березня 2007 року вранці
приблизно на початку 10 години, йшла по вул. Садова в напрямку зупинки
маршрутного автобуса з наміром поїхати до м. Чернігова. По дорозі зустріла
ОСОБА_2, з якою у неї вже давно неприязні стосунки. Майже підійшовши до ОСОБА_2
вона спитала, чи не скуповувалася остання продуктами харчування до свята „Пасхи". У відповідь
ОСОБА_2 підійшла до неї та з силою штовхнула у груди. Від цього поштовху, вона
впала та вдарилася правою стороною тулубу об асфальтове покриття дороги. При
цьому відчула різкий біль в правому плечі. Деякий час не могла піднятися, але
так як на вулиці нікого не було, хто б їй допоміг, то вона все ж змогла
підвестися на ноги. Спочатку хотіла піти до міліції, щоб зробити заяву про те,
що сталося. По дорозі до райвідділу відчула себе геть зле. її онуці - ОСОБА_3,
хтось повідомив про це, остання викликала швидку допомогу і її відвезли в
лікарню.

Допитана
в якості свідка ОСОБА_3. суду пояснила, що потерпіла є її бабусею. 15.03.2007
року вона була на роботі, коли до неї прийшла ОСОБА_4. та повідомила, що біля
ощадного банку знаходиться ОСОБА_1. та що їй дуже погано, в неї зламана рука.
Тоді вона викликала швидку допомогу, а сама пішла на допомогу бабусі. ОСОБА_1.
їй розповіла, що коли вона йшла на зупинку, то зустріла ОСОБА_2 остання стада
на її кричати та штовхнула в область грудної клітини. Від цього бабуся впала та
зламала руку. Коли приїхала швидка допомога, вона допомагала бабусі і в
Ріпкинській ЦРЛ встановили, що в бабусі перелом зі зміщенням правої плечової
кістки.

Свідок
ОСОБА_5. в судовому засіданні показала, що 15.03.2007 року вранці вона йшла по
вулиці Шевченка і з боку перехрестя з вулицею Садовою почула голосний крик.
Тоді вона побачила, що на відстані 60 м від неї стояли ОСОБА_2 та ОСОБА_1.
обидві голосно кричали. Суті суперечки вона не розібрала, але побачила як
ОСОБА_1. підняла ціпок направляючи на ОСОБА_2, на який вона спиралася при ходьбі, і в цей підсудна
перехопила ціпок та штовхнула їм в сторону ОСОБА_1. Остання не втрималася на
ногах та пала на правий бік. Після цього вона пішла і що відбувалося між
ОСОБА_2 та ОСОБА_1. не бачила.

Допитана
в якості свідка ОСОБА_6. пояснила, що 15.03.2007 року вона йшла в своїх справах
по вул.. Шевченка в напрямку центру смт. Ріпки. Повернувши на вул.. садова.
Вона побачила, ОСОБА_1. так як та йшла в попутному напрямку повільніше, тому
вона обігнала її та пішла далі. Через невелику відстань вона зустріла ОСОБА_2,
з якою вона привіталась та пішла далі. Через невеликий проміжок часу вона
почула крик, повернувшись побачила на землі ОСОБА_1. від неї швидким кроком
йшла ОСОБА_2 так як вона поспішала. То не стала підходити до ОСОБА_1. щоб
дізнатися, що трапилося.

Свідок ОСОБА_7. суду пояснила,
що також, проїжджаючи 15.03.2007 року о 09 год. 25 хв. на велосипеді по вул. Садова, бачила як ОСОБА_1.
розмовляла з ОСОБА_2 Під час розмови вона бачила як ОСОБА_1. замахнулася своїм
ціпком на ОСОБА_2, але остання потерпілу не штовхала, а лише перехопила ціпок,
попереджуючи удар. Через декілька днів до неї на роботу приходила ОСОБА_2, яка
є її двоюрідною сестрою, і розповідала про інцидент, а коли дізналася, що вона
бачила ті події, то попросила бути свідком. В протоколі її допиту в якості
свідка на досудовому слідстві помилково вказано, що ОСОБА_2 схопившись за палку
штовхнула ОСОБА_1., оскільки її слова перекрутила слідча.

Такі
покази свідка ОСОБА_7. суд оцінює критично, оскільки вона є двоюрідною сестрою
підсудної, у них дружні стосунки, а тому вона намагається допомогти підсудній
уникнути відповідальності за скоєне. Крім того, покази свідка спростовуються
показами інших свідків та іншими доказами.

Згідно з
висновком судово - медичної експертизи № 644 від 22.03.2007 року - у гр.
ОСОБА_1. мали місце тілесні ушкодження у вигляді закритого уламкового перелому
верхньої третини правої плечової кістки зі зміщенням, який міг утворитися
15.03.2007 року від дії тупих предметів, в тому числі при падінні її з наданням
тілу прискорення і відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості за
ознакою тривалого розладу здоров'я.

Отже,
покази ОСОБА_2 та свідка ОСОБА_7. в тій частині, що підсудна не штовхала
потерпілу, спростовуються поясненнями свідків допитаних судом, які повністю
узгоджуються із висновком судово - медичної експертизи.

Відповідно
до протоколу огляду місця події від 19.03.2007 року - вулиця Садова в смт Ріпки
має асфальтове покриття з обочиною по обох сторонах. ( а.с.7)

На
підставі викладеного, суд приходить до висновку, що вина підсудної ОСОБА_2. в
заподіянні потерпілій ОСОБА_1. тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості
повністю доведена сукупністю доказів, зібраних у відповідності до вимог
Кримінально - процесуального кодексу України, досліджених судом та визнаних
допустимими та належними, і які
кладуться в основу вироку.

Однак,
ні в ході досудового слдітсва , ні в судовому засіданні не встановлено умислу
підсудної на заподіяння тілесних ушкоджень потерпілій, а тому дії підсудної
неправильно кваліфіковані за ч.1 ст. 122 КК України як умисне заподіяння
середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

Як
встановлено в судовому засідання тілесні ушкодження у потерпілої утворилися в
наслідок падіння, яке сталося від поштовху підсудної. Таким чином, тілесні
ушкодження не були безпосереднім результатом поштовху потерпілої, а сталися
внаслідок падіння останньої і удару правою стороною тулубу об асфальтове
покриття дороги. Таких наслідків ОСОБА_2 хоча й не передбачала, але повинна
була і могла за обставинами справи передбачати.

За таких
обставин, дії підсудної підлягають перекваліфікації з ч.1 ст. 122 КК України на
ст. 128 як заподіяння середньої тяжкості тілесних ушкоджень з необережності.

При
вирішенні питання про визначення виду та міри покарання, на які заслуговує
підсудна за скоєний злочин, судом враховуються ступінь тяжкості вчиненого
злочину, що віднесений до категорії невеликої тяжкості, конкретні обставини
справи, особу винної та обставини, що пом'якшують та обтяжують покарання.

Обставин,
пом'якшуючих покарання підсудної по справі не встановлено.

Обставиною,
що обтяжує покарання є вчинення злочину відносно особи похилого віку.

За
місцем проживання ОСОБА_2.
характеризується формально позитивно, раніше не судима, до адміністративної
відповідальності не притягувалася, має на утриманні двох неповнолітніх дітей:
сина ОСОБА_8 1991 р.н., та доньку ОСОБА_9 1994 р.н., являється потерпілою
внаслідок аварії на ЧАЕС 4 категорії.

З
урахуванням викладеного, суд вважає, що достатнім для виправлення та
перевиховання підсудної, а також попередження в майбутньому вчинення інших
злочинів буде призначення покарання у вигляді громадських робіт.

Враховуючи,
що підсудна підпадає під дію Закону України „По амністію" від 19.04.2007
року та подала суду заяву про застосування відносно неї вказаного закону, то
ОСОБА_2 підлягає звільненню від покарання.

Цивільний
позов, заявлений потерпілою в частині відшкодування їй матеріальної шкоди
підлягає задоволенню в повному обсязі.

В
частині відшкодування моральних збитків, суд враховує ступінь вини підсудної,
моральні страждання потерпілої, які виразилися в розладі здоров"я,
відчуванні болю та незручностей в зв"язку з отриманим тілесним
ушкодженням. Позов в частині відшкодування моральної шкоди підлягає задоволенню
частково в сумі 500 грн.

Судові витрати
відсутні.

Керуючись ст.ст.
323, 324 К П К України,
с у д -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_2
визнати винною у скоєнні злочину, передбаченого ст. 128 КК України і призначити
їй покарання у вигляді 150 ( ста п'ятдесяти) годин громадських робіт.

На
підставі п.п. „б", „ж" ст. 1 Закону України „Про амністію" від
19.04.2007 року звільнити ОСОБА_2 від покарання.

Запобіжний захід
ОСОБА_2 підписку про невиїзд - скасувати..

Стягнути
з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1. 85 грн. на відшкодування матеріальної шкоди та
500 грн. - моральної шкоди.

На вирок
може бути подано апеляцію протягом 15 діб з моменту його проголошення до
апеляційного суду Чернігівської області.