Справа № 466/7066/13-к Головуючий у 1 інстанції: Едер П.Т.
Провадження № 11-сс/783/559/13 Доповідач: Стельмах І. О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2013 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Стельмаха І.О.,

суддів Гуцала І.П., Калиняк О.М.,

при секретарі Мержвінській О.В.,

з участю прокурора Пацюркевича О.В.,

особи, яка подала скаргу, - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Львова від 27 вересня 2013 року, якою відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_1 на постанову старшого слідчого СВ Шевченківського РВ ЛМУ ГУМВСУ у Львівській області ОСОБА_2 від 24 липня 2013 року про закриття кримінального провадження №0000582,

в с т а н о в и л а:

До Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000582 від 25 грудня 2012 року внесено відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 358 КК України.

Постановою старшого слідчого СВ Шевченківського РВ ЛМУ ГУМВСУ у Львівській області ОСОБА_2 (надалі - старший слідчий) від 24 липня 2013 року, кримінальне провадження №0000582 від 25 грудня 2012 року закрито на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України в звязку із встановленням відсутності в діянні складу кримінального правопорушення.

17 вересня 2013 року ОСОБА_1 звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Львова зі скаргою на постанову старшого слідчого від 24 липня 2013 року, в якій просив вказану постанову скасувати, а матеріали кримінального провадження повернути для продовження досудового розслідування. Свої вимоги мотивував тим, що старшим слідчим не вчинено жодних дій щодо встановлення обставин кримінальних правопорушень, про які він зазначав у своїй заяві про злочини, а також те, що старший слідчий прийшов до неправильних висновків та прийняв необґрунтоване та незаконне рішення.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Львова від 27 вересня 2013 року відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_1 на постанову старшого слідчого від 24 липня 2013 року про закриття кримінального провадження № 0000582.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді від 27 вересня 2013 року та постанову старшого слідчого від 24 липня 2013 року скасувати, а кримінальне провадження повернути для продовження досудового розслідування.

В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що при розгляді скарги слідчим суддею неповно досліджені матеріали кримінального провадження, не взято до уваги, що слідчий Шнайдрук Р.Р., проводячи досудове розслідування, не дотримався вимог КПК України та не вжив всіх передбачених законом заходів для забезпечення ефективності досудового розслідування, що призвело до передчасного прийняття рішення про закриття кримінального провадження.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечив проти апеляційної скарги, розглянувши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Слідчий суддя, відмовляючи в задоволенні скарги ОСОБА_1 на постанову старшого слідчого від 24 липня 2013 року, виходив з того, що органом досудового розслідування, в межах кримінального провадження №0000582 за заявою ОСОБА_1, вірно зроблено висновок про відсутність в діях керівників ЗАТ Ірокс та ОСОБА_1 складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 358 КК України, і що між сторонами існують цивільно-правові відносини, які вирішуються безпосередньо в цивільному судочинстві.

Однак таке рішення слідчим суддею постановлене без всебічного і повного з'ясування обставин.

Відповідно до вимог кримінального процесуального закону рішення слідчого судді повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Між тим ухвала слідчого судді за своїм змістом є лише дослівним переписуванням постанови старшого слідчого про закриття кримінального провадження, а мотиви прийнятого слідчим суддею рішення звелися до єдиної фрази про те, що враховуючи наведені обставини та докази в їх сукупності, встановлено, що старшим слідчим законно та правомірно винесено постанову про закриття кримінального провадження.

Таким чином слідчий суддя не перевірив і в ухвалі не зазначив, чи були при закритті кримінального провадження виконані вимоги ст.ст. 91, 94 КПК України, необхідні для прийняття рішення про закриття кримінального провадження, й чи відповідає ухвала старшого слідчого вимогам закону.

Крім того, відмовляючи у задоволенні скарги заявника, слідчий суддя в ухвалі не спростував доводів скарги; не обґрунтував, чому не бере їх до уваги, та не зазначив мотиви, з яких залишив скаргу ОСОБА_1 без задоволення.

Отже при розгляді скарги ОСОБА_1 слідчим суддею були допущені неповнота судового розгляду та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, що відповідно до вимог п.1, п.3 ч.1 ст. 409, п.2 ч.3 ст. 407 КПК України є підставами для скасування судового рішення та постановлення нової ухвали.

Відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні, окрім іншого, підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини кримінального правопорушення), а також обставини, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою для закриття кримінального провадження. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Згідно з ч.1 ст. 92 КПК України обовязок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених КПК України випадках,- на потерпілого.

Статтею 94 КПК України передбачено, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозвязку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження №0000582 від 25 грудня 2012 року, до ЄРДР були внесені відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 358 КК України.

Підставами для внесення відомостей до ЄРДР, як зазначено в постанові старшого слідчого, стали матеріали кримінальної справи № 183-0015, порушеної 21.01.2011 року за заявою ОСОБА_1 від 23.09.2010 року про вчинення злочинів, зокрема, висновок судово-почеркознавчої експертизи № 2197 від 30.10.2009 року, проведеної в цивільній справі № 2-1260/09 (№ 2-215/10), згідно з яким у договорі № 8 від 28.11.2006 року про пайову участь в будівництві житла підпис від імені ОСОБА_1 виконаний не ОСОБА_1, а іншою особою з наслідуванням його справжнього підпису.

Виносячи оскаржувану постанову, старший слідчий покликався на те, що: ОСОБА_1 не набув права власності на квартиру АДРЕСА_1, оскільки не виконав вимоги договору про співпрацю від 28.11.2006 року, укладеного з ЗАТ Ірокс, як обовязкової умови проведення розрахунків за договором № 8 від 28.11.2006 року пайової участі в будівництві житла; ЗАТ Ірокс повернуло ОСОБА_1 сплачені ним кошти за квартиру АДРЕСА_1 в повному обсязі (200 124 грн.), що підтверджується рішенням господарського суду Львівської області від 18.05.2012 року, і тому заборгованості у ЗАТ Ірокс перед ОСОБА_1 немає, і між сторонами існують цивільно-правові відносини; факт підписання договору № 8 від 28.11.2006 року про пайову участь в будівництві житла ОСОБА_1 не заперечує, а підтверджує; договір № 8 від 28.11.2006 року між ОСОБА_1 та ЗАТ Ірокс про пайову участь у будівництві житла не набув юридичної сили, що визнано рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 28.01.2010 року; під час досудового розслідування не встановлено причетності керівників ЗАТ Ірокс чи інших осіб до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 358 КК України.

Однак, старший слідчий не виконав у повному обсязі вимог ст.ст. 91, 94 КПК України, необхідних для прийняття рішення про закриття кримінального провадження.

Зокрема, як вбачається з матеріалів кримінального провадження №0000582, твердження старшого слідчого в постанові про закриття кримінального провадження про те, що договір № 8 від 28.11.2006 року між ОСОБА_1 та ЗАТ Ірокс про пайову участь у будівництві житла не набув юридичної сили, спростовується рішенням апеляційного суду Львівської області від 09.12.2010 року, яким скасовано рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 28.01.2010 року(т.1 а.с.39,40).

Твердження старшого слідчого в постанові про те, що сплачені ОСОБА_1 кошти в сумі 200 124 грн. за придбання квартири АДРЕСА_1, повернуті ЗАТ Ірокс ОСОБА_1 є передчасними, оскільки дана обставина старшим слідчим перевірена не була, ОСОБА_1 з цього приводу допитаний не був. При цьому, як в своїй скарзі до слідчого судді, так і в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 заперечив факт отримання ним вказаних коштів.

Щодо покликання старшого слідчого на не набуття ОСОБА_1М права власності на квартиру АДРЕСА_1, по тій причині, що ОСОБА_1М не виконано вимоги договору про співпрацю від 28.11.2006 року, укладеного з ЗАТ Ірокс, як обовязкової умови проведення розрахунків за договором № 8 від 28.11.2006 року пайової участі в будівництві житла, то таке твердження старшого слідчого є передчасним, оскільки оригіналу зазначеного договору про співпрацю досліджено не було, і в матеріалах кримінального провадження такий відсутній. Жодних дій щодо відшукування такого старшим слідчим вчинено не було.

Також старшим слідчим не зясовано та не встановлено місцезнаходження примірника договору № 8 від 28.11.2006 року між ОСОБА_1 та ЗАТ Ірокс про пайову участь в будівництві житла, який був предметом дослідження судово-почеркознавчої експертизи й прийняття висновку Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз № 2197 від 30.10.2010 року, який і був підставою для порушення кримінальної справи за ч.1 ст. 358 КК України.

Разом з тим, як вбачається із заяви ОСОБА_1 від 23 вересня 2010 року до прокурора Шевченківського району м. Львова, останній просив порушити кримінальну справу щодо ОСОБА_3 за фактом вчиненням крадіжки, а щодо ОСОБА_4 - вчинення шахрайства; службового підроблення; привласнення чужого майна (грошей) в особливо великих розмірах; зловживання службовим становищем.

Старший слідчий закрив кримінальне провадження №0000582 від 25 грудня 2012 року, у звязку з встановленням відсутності в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 358 КК України.

Рішення ж за заявою ОСОБА_1 про порушення кримінального провадження щодо ОСОБА_3 за ст. 185 КК України, ОСОБА_4 за ст.ст. 190, 191, 364, 366 КК України, як того просив заявник, прийнято не було.

Крім того, як вбачається з матеріалів кримінального провадження №0000582, після внесення відомостей до ЄРДР про кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 358 КК України, а саме з 25 грудня 2012 року, жодних слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій не проводилось(т.1 після а.с.60).

За вказаних обставин колегія суддів вважає, що досудове розслідування старшим слідчим проведено неповно і прийняте ним рішення про закриття кримінального провадження є передчасним.

Слідчий суддя на вказані порушення уваги не звернув та прийшов до невірного рішення про відмову в задоволенні скарги на постанову старшого слідчого про закриття кримінального провадження.

З огляду на викладене ухвала слідчого судді як така, що постановлена з порушенням вимог закону, підлягає скасуванню.

Також колегія суддів вважає, що за наведених вище підстав підлягає скасуванню і постанова старшого слідчого СВ Шевченківського РВ ЛМУ ГУМВСУ у Львівській області ОСОБА_2 від 24 липня 2013 року про закриття кримінального провадження №0000582. Матеріали кримінального провадження слід повернути до СВ Шевченківського РВ ЛМУ ГУМВСУ у Львівській області для проведення досудового розслідування, в ході якого слід прийняти законне та обґрунтоване рішення за заявою ОСОБА_1 від 23 вересня 2010 року.

За таких обставин колегія суддів вважає за необхідне постановити нову ухвалу.

Керуючись ч.2 ст. 376, ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Львова від 27 вересня 2013 року, якою відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_1 на постанову старшого слідчого СВ Шевченківського РВ ЛМУ ГУМВСУ у Львівській області ОСОБА_2 від 24 липня 2013 року про закриття кримінального провадження №0000582 - скасувати.

Постанову старшого слідчого СВ Шевченківського РВ ЛМУ ГУМВСУ у Львівській області ОСОБА_2 від 24 липня 2013 року про закриття кримінального провадження №0000582 скасувати, а матеріали кримінального провадження №0000582 повернути в СВ Шевченківського РВ ЛМУ ГУМВСУ у Львівській області для проведення досудового розслідування.

С у д д і:

ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7