АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Єдиний унікальний номер справи: 668/6594/15-к
Провадження № 11-кп/791/726/15 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст.309 ч.1 КК України Доповідач: ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 серпня 2015 року м. Херсон

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючої ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Херсоні матеріали кримінального провадження № 0002312 за апеляційною скаргою прокурора на вирок Суворовського районного суду м. Херсона від 17 червня 2015 року відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гуйва Житомирського району Житомирської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, в останнє: вироком Богунського районного суду м. Житомир від 21.01.2013 року за п.4 ч.2 ст. 115 КК України до 12 років позбавлення волі,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України,

в с т а н о в и л а:
Цим вироком ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України та призначено покарання у виді 1 року позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України до покарання призначеного за даним вироком частково приєднати не відбуте покарання за вироком Богунського районного суду м. Житомир від 21.01.2013 року і за сукупністю вироків визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 12 років 3 місяці.

Строк відбування покарання рахувати з 21.04.2012 року.

Вирішено питання щодо судових витрат та речових доказів.

Відповідно до вироку 23.04.2015 року близько 07:00 години ОСОБА_7 , перебуваючи біля контейнерів для сміття на території Херсонської виправної колонії № 61, розташованої за адресою: вул. Дружби, 4, м. Херсон, переслідуючи умисел спрямований на порушення встановленого законом порядку обігу наркотичних речовин, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх настання незаконно придбав шляхом присвоєння знайденого пакунок, в якому знаходилась речовина рослинного походження, яка являється особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабіс, масою в перерахунку на суху речовину 31,14 г, яку зберігав при собі без мети збуту, з метою особистого вживання до моменту виявлення та вилучення зазначеної речовини з незаконного обігу працівниками міліції під час огляду місця події, проведеного 23.04.2015 року в період часу з 10.50 години до 11.00 години в АДРЕСА_2 .

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи доведеності вини та правильності кваліфікації дій ОСОБА_7 вважає вирок суду від 17.06.2015 року незаконним і таким, що підлягає зміні з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості. В ході судового розгляду встановлено, що ОСОБА_7 на час скоєння нового злочину (23.04.2015) відбував покарання за вироком Богунського районного суду м. Житомира. Зазначає, що суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_7 за сукупністю вироків допустив порушення обчислення остаточного покарання. Просить вирок суду відносно ОСОБА_7 змінити та вказати у резолютивній частині вироку на підставі ч.1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Богунського районного суду м. Житомир від 21.01.2013 до покарання за цим вироком, ОСОБА_7 остаточно призначити покарання у виді 9 років 2 місяців позбавлення волі.

Інші учасники процесу апеляційних скарг не подавали.

Вислухавши суддю-доповідача по справі, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу з підстав в ній зазначених, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Вина ОСОБА_7 у вчинені кримінального правопорушення, за яке його засуджено, знайшла своє підтвердження в ході досудового розслідування, в суді першої інстанції, та у зв`язку з тим, що ОСОБА_7 в судовому засіданні повністю визнав свою вину по пред`явленому обвинуваченню та дав правдиві покази, ні він, ні інші учасники судового провадження не були проти визнання судом недоцільним дослідження всіх доказів відносно фактичних обставин справи, які ніким не оспорювалися, суд розглянув провадження відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України.

Дії ОСОБА_7 за ч.1 ст. 309 КК України судом першої інстанції кваліфіковані правильно.

Відповідно до ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню. Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують та обтяжують, відповідно до положень статей 66 та 67 КК України.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 вид та міру покарання, суд врахував ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який характеризується посередньо, в умовах виправної колонії № 61 працевлаштований, на обліку у нарколога та психіатра не перебуває, є особою раніше неодноразово судимою, має непогашені судимості за вчинення інших умисних злочинів, злочин вчинив під час відбування покарання в умовах виправної колонії. Обставинами, які пом`якшують покарання, визнає повне визнання вини та щире каяття, обставин, які обтяжують покарання не встановлено.

Призначене судом першої інстанції ОСОБА_7 покарання з урахуванням ст. 69-1 КК України судова колегія вважає справедливим та достатнім для його виправлення та перевиховання, а також попередження вчинення нових злочинів.

Доводи апеляційної скарги прокурора про неправильне обчислення ОСОБА_7 покарання за сукупністю вироків відповідно до ст.71 КК України є обґрунтованими.

Відповідно до ч.1 ст. 71 КК України при сукупності вироків суд призначає покарання шляхом повного або часткового приєднання не відбутої частини покарання за попереднім вироком.

Крім того, відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, які містяться у п. 26 постанови № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», при вчиненні нового злочину особою, яка відбувала покарання у виді позбавлення волі, його не відбутою частиною треба вважати строк, який залишився на момент обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою за новий злочин, а якщо такий захід не обирався то строк, який залишився після постановлення останнього за часом вироку.

На думку колегії, судом першої інстанції зазначені вимоги закону України про кримінальну відповідальність дотримані не були, оскільки як вбачається з матеріалів кримінального провадження 21.01.2013 року ОСОБА_7 засуджено вироком Богунського районного суду м. Житомир за ст. 115 ч.2 п.4 КК України до 12 років позбавлення волі.

За вироком Суворовського районного суду м. Херсона від 17.06.2015 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 309 ч.1 КК України, який він скоїв 23.04.2015 року, тобто під час відбування покарання у виді позбавлення волі за попереднім вироком, та за вчинення якого судом призначено покарання у виді 1 року позбавлення волі.

Як вбачається з довідки Херсонської ВК УДПтС України в Херсонській області ( № 61) станом на 23.04.2015 року обвинувачений відбув 3 роки 2 дні встановленого вироком суду від 21.01.2013 року строку покарання, до кінця строку відбування покарання ОСОБА_7 залишилось 8 років 11 місяців 28 днів (а.п. 53).

Однак суд, постановляючи вирок до призначеного покарання на підставі ст. 71 КК України частково приєднав не відбуту частину покарання за вироком Богунського районного суду м. Житомир від 21.01.2013 року та остаточно призначив 12 років 3 місяці позбавлення волі та при призначенні покарання ОСОБА_7 допустив порушення кримінального закону.

З огляду на наведене, з урахуванням вимог ст. 408 КПК України та конкретних обставин справи, даних про особу засудженого, колегія суддів вважає за необхідне змінити вирок суду стосовно ОСОБА_7 , в частині призначення йому покарання, та знаходить апеляційну скаргу прокурора такою, що підлягає задоволенню з підстав вище зазначених.

Керуючись ст.ст. 404,407, 408, 418,419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Суворовського районного суду м. Херсона від 17 червня 2015 року щодо ОСОБА_7 в частині призначення покарання змінити.

Призначити ОСОБА_7 за ч.1 ст. 309 КК України покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі

На підставі ч.1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання не відбутої частини покарання за вироком Богунського районного суду м. Житомир від 21.01.2013 року остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді 9 (дев`яти) років 2 (двох) місяців позбавлення волі.

В решті цей вирок залишити без змін.

Копію ухвали надіслати обвинувачуваному негайно.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді апеляційної інстанції копію ухвали.

Ухвала набирає законної сили негайно, але може бути оскаржена учасниками судового провадження в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а особою, що знаходиться під вартою, в той же строк з дня отримання копії ухвали.

Судді: (підписи)
З оригіналом згідно:
Суддя ОСОБА_2