1-кп/134/64/2015
Справа № 134/1082/15-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 липня 2015 року Крижопільський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого-судді: ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3

захисника: ОСОБА_4

та обвинуваченого: ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт. Крижопіль кримінальне провадження за ч. 1 ст. 390 КК України внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000114 від 01.04.2015 року по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Борятин, Дзержинського району Житомирської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта середня, не одруженого, не працюючого, не військовозобов`язаного, який відбуває покарання у Крижопільському ВЦ-113, раніше судимого:

- 05.03.1998 року Дзержинським районним судом Житомирської області за ст.ст. 140 ч. 3, 44, 45 КК України до 3 років позбавлення волі з і/с на 2 роки;

- 01.08.2001 року Чуднівським районним судом Житомирської, області за ст.ст. 212, 46-1 КК України до 2 років позбавлення волі з і/с на 2 роки і штрафом 680 грн.;

- 16.05.2003 року Чуднівським районним судом Житомирської області за ст.ст. 190 ч. 1, 185 ч. 3, 70 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі;

- 29.09.2003 року Апеляційним судом Житомирської області за ст.ст. 187 ч. 4, 121 ч. 2, 70,71 КК України 14 років 6 місяців позбавлення волі:

- 16.06.2005 року Апеляційним судом Житомирської області ст.ст. 187 ч. 4, 121 ч. 2 , 70, 71 КК України 14 років 7 місяців позбавлення волі к/майна; ухвалою Могилів-Подільського міського районного суду Вінницької області від 29.01.2013 року не відбуту частину покарання у виді позбавлення волі замінено на обмеження волі на чотири роки дев`ять місяців 10 днів, не відбутий строк на 05.11.2013 року три роки одинадцять місяців 12 днів;

- 12.12.2013 року Крижопільським районним судом Вінницької області за ст.ст. 309 ч. 1, 71 КК України до 4 років обмеження волі. Згідно ст. 89 КК України судимість не знята та не погашена,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 390 КК України,

в с т а н о в и в :
07.11.2013 року за вироком Крижопільського районного суду Вінницької області від 12.12.2013 року, для відбування покарання у вигляді обмеженні волі, ОСОБА_5 прибув до Крижопільського виправного центру № 113 який є виправним центром для тримання осіб, засуджених до обмеження волі з відбуванням покарання у кримінально-виконавчій установі відкритого типу без ізоляції від суспільства в умовах здійснення за ним нагляду з обов`язковим залученням до праці, де під підпис був ознайомлений з вимогами ст. 390 КК України та попереджений про дотримання режиму утримання, правила проживання в установі, про правила поведінки в громадських місцях, а також про кримінальну відповідальність за порушення та невиконання вищезазначених вимог.

Разом з тим, протягом відбування покарання засуджений ОСОБА_5 три рази порушував встановлені правила проживання в установі і порядок відбування покарання, за що до нього застосовувались стягнення.

Так, 19.03.2014 року, приблизно о 20 годині 00 хвилин ОСОБА_5 перебуваючи в комунальному закладі Крижопільської туберкульозної лікарні на стаціонарному лікуванні, куди йому було дозволено короткочасний виїзд з приводу лікування в порядку ч. 3 ст. 59 КВК України, інспектором пожежної профілактики лейтенантом внутрішньої служби ОСОБА_6 при перевірці засуджених, які перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах МОЗ смт. Крижопіль, а саме в протитуберкульозному диспансері, на своєму спальному місці в стані алкогольного сп`яніння був виявлений, засуджений ОСОБА_5 , який умисно, порушив вимоги частин 4 і 5 статті 59 КВК України, тобто встановлені правила проживання, за що постановою начальника ВЦ №113 був притягнутий до дисциплінарної відповідальності у вигляді поміщення на 10 діб до ДІЗО.

Не зробивши для себе належних висновків, 01.08.2014 року, приблизно о

18 годині ОСОБА_5 , перебуваючи в комунальному закладі

Крижопільської туберкульозної лікарні на стаціонарному лікуванні, куди

йому було дозволено короткочасний виїзд з приводу лікування в порядку ч. 3 ст. 59 КВК України, начальником відділення СПС старшим лейтенантом внутрішньої

служби ОСОБА_7 , при перевірці засуджених, які перебувають на

стаціонарному лікуванні в закладах МОЗ смт. Крижопіль, а саме в

протитуберкульозному диспансері, на своєму спальному місці в стані

алкогольного сп`яніння був виявлений, засуджений ОСОБА_5 який

умисно, порушив вимоги частин 4 і 5 статті 59 КВК України, тобто встановлені правила проживання, за що постановою начальника ВЦ № 113 був притягнутий

до дисциплінарної відповідальності у вигляді поміщення на строк6 5 діб до ДІЗО.

Не зробивши для себе належних висновків, 09.02,2015 року, приблизно о 18 годині ОСОБА_5 перебуваючи в комунальному закладі Крижопільської туберкульозної лікарні на стаціонарному лікуванні, куди йому було дозволено короткочасний виїзд з приводу лікування в порядку ч. 3 ст. 59 КВК України старшим інспектором ГКВСР капітаном внутрішньої служби ОСОБА_8 , при перевірці засуджених, які перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах МОЗ смт. Крижопіль, а саме в протитуберкульозному диспансері, на своєму спальному місці в стані алкогольного сп`яніння був виявлений, засуджений ОСОБА_5 який умисно, порушив вимоги частин 4 і 5 статті 59 КВК України, тобто встановлені правила проживання, за що постановою начальника ВЦ №113 був притягнутий до дисциплінарної відповідальності у вигляді поміщення на строк 10 діб до ДІЗО.

18 червня 2015 року була укладена угода про визнання винуватості між прокурором прокуратури Крижопільського району та підозрюваним, згідно якої обвинувачений ОСОБА_5 під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у вчиненні зазначеного діяння.
Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні вину визнав.

Прокурор просить затвердити угоду про визнання винуватості.
Сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_5 за ст. 390 ч. 1 КК України у виді 1 (одного) року позбавлення волі на підставі ст.ст. 71, 72 КК України частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком у виді 8 місяців позбавлення волі та призначити остаточне покарання у виді 1 (одного) року 8 (восьми) місяців позбавлення волі.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.
Згідно ч. 5 ст. 469 КПК України укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватись в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.
Відповідно п. 2 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні, в якому бере участь потерпілий, не допускається.
Судом встановлено в судовому засіданні, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 390 КК України, яке згідно ст. 12 КК України, є злочином середньої тяжкості.
При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.
Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 390 КК України, тобто систематичне порушення встановлених правил проживання, вчинене особою, засудженою до обмеження волі.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_5 є щире каяття.
Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_5 є рецидив злочинів.
На підставі наведеного, суд вважає, що укладена угода між прокурором та обвинуваченим відповідає вимогам закону і не порушує законних прав та інтересів сторін.
Міра покарання, яка узгоджена сторонами є достатньою для виправлення та перевиховання ОСОБА_5 і відповідає вимогам загальним засадам призначення покарання.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 371, 374, 475 КПК України, суд

з а с у д и в :
Затвердити угоду про визнання винуватості між прокурором у кримінальному проваджені та обвинуваченим ОСОБА_5 від 18 червня 2015 року.
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 390 КК України і призначити йому узгоджену між сторонами міру покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.
На підставі ст. 71 КК України частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком суду та на підставі ст. 72 КК України кінцевим покаранням вважати 1 (один) рік 8 (вісім) місяців позбавлення волі.
Строк відбування покарання засудженому рахувати з часу звернення вироку до виконання.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Вінницької області через Крижопільський районний суд Вінницької області на протязі 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом Вінницької області.
Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.
Суддя: