АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 11/1690/322/2012 Номер провадження 11/1690/322/2012Головуючий у 1-й інстанції Радзівон Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст.121 КК України Т.З.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2012 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого - судді Лісіченко Л.М.,

суддів: Нізельковської Л.В., Кисіля А.М.

з участю прокурора - Гриня Н.Г.

засудженого - ОСОБА_2

захисників - ОСОБА_3, адвоката ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтава справу за апеляцією прокурора Гребінківського району Полтавської області, засудженого ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3 на вирок Гребінківського районного суду Полтавської області від 31 жовтня 2011 року.

Цим вироком

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2,

громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_3, інвалід 2 групи, неодружений, має на утриманні неповнолітню дитину, раніше судимий:

- 23.11.2004 року за ч.ч.2,3 ст.185 КК України на 2 роки позбавлення волі. Звільнений 11.05.2006 року умовно-достроково

засуджений за ч.2 ст.121 КК України на 7 років позбавлення волі.

Вирішено питання речових доказів.

За вироком суду, 04.08.2011 року близько 17 год. 20 хв. ОСОБА_2, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, повернувшись додому з роботи (м. Гребінка, вул. Залізнична,33), у приміщенні літньої кухні застав свою співмешканку ОСОБА_5 разом з сусідом під час статевого акту. На ґрунті ревнощів він умисно став наносити множинні удари руками, ногами, деревяною шваброю по різних частинах тіла ОСОБА_5, хватаючи її за волосся на голові та бив об деревяну підлогу. Внаслідок протиправних умисних дій засудженого остання отримала тілесні ушкодження у вигляді субдуральної гематоми лівої скроневої ділянки голови, крововиливу у стовбур головно: мозку, переломів восьмого ребра зліва та три-чотири ребра справа і сім-віс ребер справа, чисельних кровопідтіків тіла і саден, які за ступенем тяжкості відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя в момент спричинення. Вранці 05.08.2011 року від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_5 померла.

В апеляції прокурор просить вирок скасувати та постановити новий вирок, призначивши ОСОБА_2 за ч.2 ст.121 КК України 9 років позбавлення волі, а також виключити з описової частини вироку посилання на присутність у судовому засіданні захисника - ОСОБА_3

В апеляції захисник засудженого - ОСОБА_3 просить вирок скасувати а справу направити на новий судовий розгляд.

В апеляції засуджений ОСОБА_2 просить вирок стосовно нього скасувати, як незаконний, а справу направити на новий судовий розгляд до іншого суду. Вказує, що копію вироку не отримував, справу розглянуто без участі його захисників, докази в судовому засіданні не досліджувались. Також зазначає, що побив ОСОБА_5, перебуваючи у стані сильного душевного хвилювання, щиро кається у скоєному, активно сприяв встановленню істини у справі, має на утриманні неповнолітню дитину, є інвалідом другої групи, а тому вважає 7 років позбавлення волі занадто суворим покаранням.

Інші учасники процесу вирок суду не оскаржували.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку прокурора, який апеляцію підтримав частково і просив вирок суду скасувати у звязку з істотними порушеннями вимог кримінально-процесуального закону, а справу направити на новий судовий розгляд, доводи апелянтів - засудженого ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3, які апеляції підтримали та просили вирок суду скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд у звязку з допущеними порушеннями вимог закону, позбавленням ОСОБА_2 права захищатися від обвинувачення, доводи захисника - адвоката ОСОБА_4 про необхідність скасування вироку суду як незаконного, перевіривши матеріали справи та доводи апеляцій, приходить до висновку, що апеляція прокурора підлягає до часткового задоволення, а апеляції засудженого та його захисника - задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.374 КПК України апеляційний суду скасовує вирок і повертає справу на новий судовий розгляд в суд першої інстанції, якщо при розгляді справи в суді першої інстанції були допущені такі істотні порушення кримінально-процесуального закону, які виключали можливість постановлення вироку, зокрема, порушення, зазначені в п.2,3,4,6-10,13 ч.2 ст.370 КПК України.

Згідно п.З ч.2 ст.370 КПК України вирок в усякому разі належить скасувати, якщо порушено право обвинуваченого на захист.

За змістом ч.З ст.299 КПК України суд вправі, якщо проти цього не заперечують учасники судового розгляду, визнати недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи та розміру цивільного позову, які ніким не оспорюються. При цьому суд зясовує, чи правильно розуміють та інші учасники судового розгляду зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, а також розяснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи та розмір цивільного позову у апеляційному порядку.

Розглянувши справу щодо ОСОБА_2 суд першої інстанції грубо порушуючи вищевикладені вимоги закону безпідставно дійшов висновку про можливість судового розгляду справи без дослідження доказів щодо фактичних обставин справи, встановлених в ході досудового слідства.

Так, з матеріалів справи убачається, що на досудовому слідстві ОСОБА_2 винним себе у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України визнавав частково, при цьому наполягав, що спричинив тілесні ушкодження ОСОБА_5, перебуваючи в стані сильного душевного хвилювання та заперечував, що знаходився у стані алкогольного спяніння.

Під час проведення слідчих дій з ОСОБА_2 постійно приймали участь його захисники і він жодного разу не відмовлявся від їх участі, хоча періодично змінював одного захисника на іншого.

Згідно ж протоколу судового засідання від 31.10.2011 року (а.с.302-305) ОСОБА_2 повністю визнав себе винним у предявленому обвинуваченні, погодився на скорочений розгляд справи у відсутність його захисника, заявивши, що свої права буде захищати сам, а також йому розяснені наслідки ст.299 КПК України.

Однак, за змістом цього ж протоколу судового засідання будучи допитаним в якості підсудного щодо фактичних обставин справи ОСОБА_2 на запитання прокурора відповів, що він не перебував у стані алкогольного спяніння під час вчинення злочину, тобто вину визнав частково (а.с.303 зворот).

Така суперечність протоколу ставить під сумнів добровільність та істинність позиції ОСОБА_2 не досліджувати докази по справі у звязку з тим, що він не оспорює фактичні обставини справи.

Також, матеріали кримінальної справи не містять даних про те, що захисник - адвокат ОСОБА_6 був належним чином повідомлений по час розгляду справи та не зявився на судовий розгляд без поважної причини.

За таких обставин відмову від захисника ОСОБА_2 колегія суддів вважає вимушеною та такою, що порушує його право на захист.

Заперечення проти безпідставного застосування ст.299 КПК України засуджений ОСОБА_2 та його захисник ОСОБА_3 виклали у зауваженням на протокол судового засідання, які суд безпідставно залишив без розгляду.

Так, у постанові від 14.11.2011 року (а.с.352) суд вказав, що захисник засудженого - ОСОБА_3 ознайомилась з протоколом судового засідання та подала свої зауваження, і хоча мала можливість ознайомитись з протоколом своєчасно пропустила строк на його оскарження.

Вказана постанова суду є незаконною і такою, що грубо порушує всі передбачені кримінально-процесуальним кодексом процесуальні норми.

Як видно з матеріалів справи ОСОБА_3 з протоколом судового засінання не ознайомлена і її розписка у справі відсутня, хоча подала заяву до суду на ознайомлення з протоколом 01.11.2011 року (а.с.310).

Засуджений ОСОБА_2 подав три заяви про ознайомлення з матеріалами кримінальної справи та протоколом судового засідання та двічі направляв зауваження на протокол судового засідання, які постановою суду залишені без розгляду.

Постанови суду від 23.11.2011 року (а.с.358) та від 20.01.2012 року (а.с.376), згідно яких підставами для залишення зауважень без розголяду суд вказав пропуск строку на ознайомлення з протоколом судового засідання, колегія суддів також вважає незаконними, оскільки фактично ОСОБА_2 був ознайомлений з матеріалами справи у повному обємі лише 06.02.2012 року (а.с.378).

У запереченнях на протокол судового засідання засуджений ОСОБА_2 зазначив, що розглядаючи справу головуючий не виконав вимоги кримінально- процесуального закону: не оголосив склад суду та прокурора, не розяснив його процесуальні права, неправильно вказав у протоколі, що він відмовляється від захисника, а після його допиту відразу сказав, що йому призначено покарання - 7 років позбавлення волі, не давши можливість виступити на свій захист та звернутись з останнім словом.

На порушення вимог кримінально-процесуального закону і своїй апеляції вказував і прокурор.

Так, твердження прокурора в апеляції про те, що захисник ОСОБА_3 не була присутня у судовому засіднні, тому в описовій частині невірно вказано, що вона приймала участь у розгляді справи, колегія суддів вважає слушними, оскільки у протоколі судового засідання ОСОБА_3 не зазначена як учасник процесу.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів дійшла переконання, що твердження в апеляціях як засудженого, так і захисника про порушення права ОСОБА_2 на захист заслуговують на увагу, у звязку з чим вирок суду підлягає скасуванню, а справа направленню на новий судовий розгляд.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляцію прокурора Гребінківського району Полтавської області задовольнити частково, апеляції засудженого ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3 задовольнити.

Вирок Гребінківського районного суду Полтавської області від 31 жовтня 2011 року стосовно ОСОБА_2 скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд в той же суд в іншому складі.

Судді:

ОСОБА_7 ОСОБА_1 ОСОБА_8