Ухвала

іменем україни

17 березня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_8,
суддів: при секретарі за участю прокурора ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11,ОСОБА_12,

розглянувши у судовому засіданні матеріали кримінального провадження за касаційною скаргою адвоката ОСОБА_13 на ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 22 вересня 2014 року про повернення його апеляційної скарги на вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 22 липня 2014 року щодо ОСОБА_7,

в с т а н о в и л а:

Вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 22 липня 2014 року на підставі угоди між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості, ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за частинами 1, 2 ст. 110 КК із застосуванням ст. 70 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі статей 75, 76 КК ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 3 роки.

Захисник - адвокат ОСОБА_13, не погодившись із зазначеним судовим рішенням подав апеляційну скаргу, яку ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 03 вересня 2014 року залишено без руху та встановлено п'ятиденний строк з дня отримання ухвали заявником для усунення недоліків скарги.

22 вересня 2014 року ухвалою Апеляційного суду м. Києва апеляцію адвоката ОСОБА_13 повернуто на підставі п. 1 ч. 3 ст. 399 КПК, оскільки суд дійшов висновку, що в установлений строк захисник не усунув недоліків апеляційної скарги, залишеної без руху.

У касаційній скарзі адвокат ОСОБА_13 просить скасувати рішення апеляційного суду про повернення його скарги через істотні порушення кримінального процесуального закону. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що ухвалу про залишення апеляційної скарги без руху він не отримував. Відсутні такі дані і у матеріалах кримінального провадження. Також зазначає, що був позбавлений можливості подати скаргу із належним обґрунтуванням своїх вимог, оскільки не мав копії вироку суду першої інстанції, про надіслання якої неодноразово порушував питання перед місцевим та апеляційним судами.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, яка заперечила проти задоволення касаційної скарги, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи, наведені у скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Право особи на апеляційне оскарження спрямоване насамперед на реалізацію гарантованого ст. 6 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» права на справедливий суд. Забезпечення такого права є однією з важливих гарантій ухвалення правосудного рішення у кримінальному провадженні.

Відповідно до вимог ст. 24 КПК кожному гарантується право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод, законних інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом, незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді.

Згідно положень ч. 1 ст. 399 КПК суддя-доповідач, встановивши, що апеляційну скаргу на вирок чи ухвалу суду першої інстанції подано без додержання вимог, передбачених статтею 396 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення апеляційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки скарги і встановлюється достатній строк для їх усунення, який не може перевищувати п'ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала апеляційну скаргу. Відповідно до п. 1 ч. 3 цієї статті апеляційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки апеляційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.

Початок перебігу вказаного строку законодавець повʼязує саме з моментом отримання особою копії ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, що покликане створити особі реальні можливості для виконання вимог такої ухвали.

Наведених вимог закону суд апеляційної інстанції не дотримався.

Як убачається зі змісту оскаржуваної ухвали, приймаючи рішення про повернення адвокату ОСОБА_13 його скарги, апеляційний суд виходив з того, що станом на 22 вересня 2014 року доповнень до апеляційної скарги не надходило, а отже розумні строки усунення недоліків зазначених в ухвалі від 03 вересня 2014 року закінчились. Ці висновки суду не ґрунтуються на вимогах кримінального процесуального закону, оскільки будь-яких достовірних даних на підтвердження факту отримання заявником копії ухвали про залишення скарги без руху, матеріали кримінального провадження не містять. Сам же захисник ОСОБА_13 наполягає на тому, що копії вказаного документу він не отримував.

Також суд, не перевірив доводів апеляційної скарги щодо можливості заявника належним чином обґрунтувати свою скаргу через відсутність копії вироку та жодним чином не відреагував на звернення про надіслання адвокату копії оскаржуваного рішення.

Таким чином, рішення апеляційного суду про повернення апеляційної скарги на підставі п. 1 ч. 3 ст. 399 КПК є передчасним і необґрунтованим, оскільки позбавляє апелянта права на апеляційне оскарження вироку місцевого суду, що обмежує доступ засудженого ОСОБА_7 до правосуддя.

У зв'язку з наведеним, ухвала апеляційного суду від 22 вересня 2014 року підлягає скасуванню із призначенням нового розгляду скарги адвоката ОСОБА_13 у суді апеляційної інстанції, під час якого суд повинен урахувати наведене в цій ухвалі, після чого з урахуванням усіх обставин кримінального провадження, прийняти рішення відповідно до вимог процесуального закону.

Керуючись статтями 434, 436, 438 КПК, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу адвоката ОСОБА_13 задовольнити.

Ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 22 вересня 2014 року щодо ОСОБА_7 скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_8 ОСОБА_9 ОСОБА_10