Справа № 473/466/15-к
ВИРОК
іменем України
"27" березня 2015 р. м. Вознесенськ

Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі:

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Вознесенська кримінальне провадження №0002709 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця смт.Велика Олександрівка Великоолександрівського району Херсонської області, освіта професійно-технічна, не працює, одружений, має малолітню дитину, раніше не судимий в силу ст.89 КК України, проживає АДРЕСА_1

- у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

18 грудня 2014 року близько 19 год. 30 хв. в м.Вознесенську по вул.Крим-Кавказ, 83 ОСОБА_5 , перебуваючи на подвір`ї вказаного домоволодіння, на грунті особистих неприязнених стосунків з метою умисного заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , застосовуючи невстановлений у ході розслідування предмет з колюче-ріжучими властивостями, наніс останньому один удар в область поясниці зліва, після чого наніс другий удар в область стегна справа, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_7 легкі тілесні ушкодження, які спричинили короткочасний розлад здоров`я у вигляді різаних ран.

Умисні протиправні дії ОСОБА_5 були кваліфіковані за ч.2 ст.125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Під час судового розгляду кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_5 , визнавши пред`явлене обвинувачення, та повністю не визнавши цивільний позов потерпілого, суду пояснив, що 18.12.2014 року вечері він приїхав додому, був випивший, зайшов до двору, почав відкривати двері до будинку. Коли відкривав двері, то потерпілий вийшов із-за сараю, який розташований на території домоволодіння. Більше нікого не було, вони були вдвох. Почув, що це був саме потерпілий, оскільки той сказав «Серьога, привіт», стоячи у нього за спиною. Тоді обвинувачений зайшов до будинку, взяв щось певно із інструментів, та, вийшовши з будинку, наніс 2 удари потерпілому, який потім втік. Було темно, крові не бачив. Не знає, чим саме наносив тілесні ушкодження потерпілому, можливо щось взяв із шафи з інструментами, у цього предмету ручки не було. Безпосередньо, перед заподіянням тілесних ушкоджень жодної агресії з боку потерпілого не було. Проте незадовго до цього між ними були конфлікти. Коли наносив тілесні ушкодження потерпілому було десь близько 18-30 год., було темно, оскільки відключали світло. Обвинувачений пояснив, що під час нанесення ударів не бачив куди саме їх наносить. До того, що сталося, між ним та потерпілим була усна домовленість, згідно з якою, вони здійснили обмін і потерпілий дав йому комп`ютер, а він йому котел. Пізніше потерпілий прийшов до нього і почав вимагати гроші, пояснюючи, що котел не робочий. Обвинувачений погодився сплатити вартість ремонту за умови надання документу про вартість. Потерпілий приходив часто, 3-4 рази на місяць і не тверезий. Після заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому обвинувачений поїхав до батьків, але оскільки у них було вже темно, повернувся додому. Біля двору знайшов мобільний телефон, кинув його до кишені та сів на порозі і розмовляв по своєму телефону. В середині знайденого телефону нічого не було, а коли приїхали співробітники міліції викинув на той випадок, якщо він викрадений. Співробітники міліції приїхали десь о 21.30, проводили обшук, вилучили бушлат і нічого більше. Протокол читав, понятих не було, лише була дружина потерпілого. Добу провів в ІТТ. Домовився з потерпілим, що відшкодує 10000 грн., проте той з невідомих причин відмовився. Пояснив, що цивільний позов не визнає, оскільки під час досудового слідства слідчий ОСОБА_9 сказав, що 10000 грн. це мало для відшкодування шкоди, хоча саме на таку суму вони спочатку й домовилися з потерпілим. До лікарні не ходив, станом здоров`я потерпілого не цікавився.

Потерпілий ОСОБА_7 суду пояснив, що з обвинуваченим вони дійсно здійснили обмін комп`ютеру на котел. Обвинуваченому він говорив про виявлену поламану деталь, той обіцяв заплатити в разі надання документу про вартість ремонту. 18.12.2014 року о 09-10 год. він зателефонував обвинуваченому з приводу боргу, і той запропонував йому зайти вечорі. Вечорі, підійшовши до будинку обвинуваченого, він постукав у вікно. Обвинувачений вийшов, був п`яний. Обвинувачений відчинив хвіртку і потерпілий зайшов до двору, а ОСОБА_5 почав зачиняти хвіртку на замок. Потім вихопив телефон з рук та почав питати потерпілого чого він прийшов, той сказав, що за боргом. Обвинувачений наніс потерпілому 2 удари в спину та в ногу, той, злякавшись, почав тікати, впав на городі. Відчув біль в стегні, а другий удар відчув, коли тікав. В якомусь дворі просив, щоб йому надали допомогу, але йому відмовили, посилаючись на те, що не хочуть проблем. В церкві, яка була на його шляху, телефоном охоронця викликав швидку. Ніж не бачив, оскільки було темно. Потерпілий пояснив, що йому робили операцію, перебував в реанімаційному відділенні. Наступного дня, коли відійшов від наркозу, приходив співробітник міліції, якому не пам`ятає що саме пояснював та не пам`ятає чи підписував якісь документи, але щось підписував.

Свідок ОСОБА_10 суду пояснив, що працює охоронцем в церкві. Вечорі, приблизно о 18-40 год., побачив ОСОБА_11 , який біг та кричав, просив викликати швидку та міліцію. Свідок розгубився, натомість потерпілий вихопив у нього телефон та зателефонувавши до швидкої сказав: «Приїжджайте, я стікаю кров`ю». Коли приїхала швидка, потерпілий вже в машині втратив свідомість. Бачив, що ОСОБА_11 втратив багато крові, сліди крові були біля церкви, але коли приїхали співробітники міліції, сліди вже змили. Свідок пояснив, що потерпілий наче телефонував ще й своїй дівчині з його телефону. Коли він питав потерпілого що трапилося, той казав, що його підрізали і вкрали телефон.

Свідок ОСОБА_12 , яка є співмешканкою потерпілого, суду пояснила, що вечорі ОСОБА_11 пішов до обвинуваченого щоб забрати борг. Десь через годину, ОСОБА_11 подзвонив її з якогось номеру та сказав, що його підрізав ОСОБА_13 та щоб вона їхала до лікарні. Коли вона приїхала до приймального відділення, то там була міліція, з якими вона разом поїхала до місця проживання ОСОБА_14 . Коли приїхали туди, то бачила як ОСОБА_14 викинув телефон ОСОБА_15 з кишені. Питали, де він взяв телефон, він відповів, що ОСОБА_15 його загубив. Свідок пояснила, що проте, що ОСОБА_11 підрізав саме ОСОБА_14 вона повідомила співробітників міліції, оскільки ОСОБА_15 встиг сказати їй про це по телефону.

Свідок ОСОБА_16 суду пояснив, що проводив операцію потерпілому ОСОБА_7 , яка тривала півтори години і була операцією середньої складності. У потерпілого було сліпе поранення лівої поясничної зони з проникненням в зачеревний простір без пошкодження внутрішніх органів та глибока рана стегна. Оперували потерпілого близько 11-12 години ночі, після чого він був в реанімаційному відділенні, а потім його було переведено до хірургічного відділення. Свідок пояснив, що дозвіл співробітникам міліції на допит потерпілого надавався лише після впевненості в тому, що ОСОБА_11 прийшов до тями.

Свідок ОСОБА_17 суду пояснив, що є співробітником органів внутрішніх справ і виїжджав за викликом на місце події де стався злочин. Під час огляду обвинувачений пустив їх до двору, де сидів на порозі будинку, проте, коли він пручався і його тримали за руки - Імгрут непомітно викинув з кишені телефон, який чи був розібраний, чи відкрився від падіння. Як пояснив свідок, обвинувачений сказав, що телефон знайшов. Крім того, свідок зазначив, що ОСОБА_5 мав явні ознаки алкогольного сп`яніння, зокрема запах алкоголю з ротової порожнини.

Надані обвинуваченим, потерпілим, свідками показання щодо обставин нанесення потерпілому тілесних ушкоджень підтвердив висновок судово-медичного експерта №34 від 28.01.2015 року (а.к.п.41-43) згідно із яким у потерпілого ОСОБА_7 були виявлені наступні тілесні ушкодження: рубці в поперечній області зліва та в області правого стегна, які виникли внаслідок заживлення ран. Рана в поперечній області зліва не проникає в черевну порожнину. Рани могли виникнути від дії предметів, які мають ріжучі властивості до госпіталізації у Вознесенську ЦРБ, куди потерпілий поступив 18.12.2014 року о 19 годині 40 хвилин. Рани належать до легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я. Зазначений висновок експерта відповідає вимогам ст.ст.101, 102 КПК України, будь-які заперечення відносно нього сторонами кримінального провадження під час досудового слідства чи судового розгляду кримінального провадження не подавалися.

Крім того, згідно із випискою із медичної картки стаціонарного хворого хірургічного відділення №10517 (а.к.п.21) з 18.12.2014 року по 31.12.2014 року потерпілий лікувався в стаціонарі з діагнозом: ножове поранення лівої поперекової області, проникаюче поранення в зачеревний простір, сліпе поранення лівого стегна.

Згідно із протоколом огляду місця події від 18.12.2014 року (а.к.п.39) на подвір`ї домоволодіння в АДРЕСА_1 було виявлено мобільний телефон «Siemens» та два недопалки від цигарок «Монте карло».

Не має доказового значення за даним кримінальним провадженням висновок дактилоскопічної експертизи №153 від 24.12.2014 року, відповідно до якого на поверхні корпусу мобільного телефону «Siemens», вилученого 18.12.2014 року при огляді місці події в м.Вознесенську, вул.Крим-Кавказ, 83 слідів папілярних узорів виявлено не було.

Суд, дослідивши під час судового розгляду всі зібрані та надані сторонами докази і оцінивши їх в сукупності із врахуванням вимог ч.1 ст.89 КПК України, приходить до висновку, що вина ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, за яким йому пред`явлено обвинувачення, - доведена повністю і наданих доказів достатньо для визнання його винним у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України. Дії обвинуваченого кваліфіковані вірно за ч.2 ст.125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткостроковий розлад здоров`я.

Згідно із ст.65 КК України при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, дані про особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , відповідно до ст.66 КК України, судом встановлено не було. Зазначення прокурором та захисником обвинуваченого про те, що такою обставиною слід вважати щире каяття не відповідає встановленим судом обставинам та не знайшло свого підтвердження, оскільки щире каяття має бути засноване на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки через визнанні вини, характеризується щирим осудом цієї поведінки, висловленні жалю з приводу вчиненого, вибаченні перед потерпілим та прийнятті заходів по відшкодуванню шкоди. Таких заходів обвинуваченим здійснено не було. Крім того, з боку ОСОБА_5 ні на стадії досудового слідства, ні під час розгляду кримінального провадження не було вчинено жодних дій, спрямованих на відшкодування шкоди, завданої внаслідок його дій потерпілому. Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, відповідно до ст.67 КК України, - є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Беручи до уваги обставини справи та дані про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який посередньо характеризується за місцем проживання (а.к.п.60), на обліках в наркологічному та психіатричному кабінетах не перебуває (а.к.п.58, 59), раніше не судимий в силу ст.89 КК України (а.к.п.55, 56), має малолітню дитину (а.к.п.26), безпосередньо після вчиненого надати допомогу потерпілому не намагався, наявність обставини, що обтяжує покарання, а також те, що злочин, який він вчинив, відповідно до ст.12 КК України належить до злочинів невеликої тяжкості, - суд, вважає, що його виправлення та попередження вчинення ним нових правопорушень можливе у разі призначення йому покарання в межах санкції ч.2 ст.125 КК України у вигляді обмеження волі без відбуття покарання, тобто його можливо звільнити від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України.

Щодо пред`явленого потерпілим ОСОБА_7 цивільного позову про стягнення з обвинуваченого 10000 грн. матеріальної та 10000 грн. моральної шкоди (а.к.п.20), суд вважає, що ці вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ч.2 ст.127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову у кримінальному провадженні. Відповідно до ч.1 ст.129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд, в залежності від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому. Відповідно до ч.5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом.

Судом при вирішенні питання, щодо пред`явленого потерпілим цивільного позову до уваги беруться вимоги ч.1 ст.91 та ч.1 ст.92 КПК України про те, що обов`язок доказування обставин щодо виду і розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням покладається на потерпілого.

З матеріалів справи вбачається, що потерпілий просить стягнути з обвинуваченого завдану йому майнову шкоду в сумі у розмірі 10000 грн., вказуючи, що ця сума була витрачена ним на придбання медикаментів. Натомість як на підтвердження позовних вимог потерпілий надав чеки та квитанції на оплату ліків лише на суму 3494,34 грн. (а.к.п.22), тому пред`явлений потерпілим ОСОБА_7 цивільний позов в частині стягнення матеріальної шкоди у розмірі 10000 грн. підлягає частковому задоволенню, а саме на суму 3494,34 грн.

Вирішуючи питання щодо відшкодування потерпілому ОСОБА_7 моральної шкоди, завданої в результаті протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_5 , суд приймає до уваги положення п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди згідно із яким обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача і вини останнього в її спричиненні. Суд зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт спричинення позивачу моральних або фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин або якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі або в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду і з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, які мають значення для вирішення спору.

За змістом ч.ч.1, 2 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у фізичному болі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї. Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

З огляду на надані потерпілим показання та досліджені під час судового засідання докази, суд вважає, що він має право на відшкодування моральної шкоди, оскільки судом встановлено, що йому в результаті протиправних дій обвинуваченого було заподіяно моральну шкоду, яка полягала у фізичному болю та стражданнях, яких він зазнав у зв`язку з ушкодженням здоров`я, а також з огляду на ті негативні емоції, яка він переніс як під час вчинення протиправних дій обвинуваченим відносно нього, так і під час наступного лікування.

Між тим, визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить з вимог ч.3 ст.23 ЦК України, згідно з якою розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. З урахуванням викладеного, суд вважає, що цивільний позов про відшкодування заподіяної моральної шкоди потерпілому ОСОБА_7 в сумі 10000 грн. підлягає задоволенню частково в сумі 5000 грн., розмір якої відповідає ступеню як фізичних, так і моральних страждань потерпілого, пов`язаних із вчиненням щодо нього неправомірних дій обвинуваченим.

Щодо заперечень захисника обвинуваченого ОСОБА_5 проти задоволення цивільного позову та клопотання про залишення його без розгляду через недоліки в позовній заяві, поданій потерпілим, - то такі заперечення не можуть бути прийняті судом до уваги з огляду на наступне. Частина 3 ст.129 КПК України передбачає, що суд залишає цивільний позов в кримінальному провадженні без розгляду лише у разі виправдання обвинуваченого за відсутності в його діях складу кримінального правопорушення або його непричетності до вчинення кримінального правопорушення, а також у випадках, передбачених частиною першою статті 326 цього Кодексу.

Вознесенським міжрайонним прокурором було пред`явлено цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_5 в інтересах держави в особі фінансового управління Вознесенської міської ради про відшкодування вартості понесених витрат на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_7 в сумі 1170,39 грн. (а.к.п.16-17), які підтверджені довідкою від 05.02.2015 №203/06 Вознесенської ЦРЛ про вартість лікування потерпілого в період часу з 18.12.2014 року по 31.12.2014 року (а.к.п.19). Оскільки відповідно до вимог ст.1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, - поданий прокурором позов до обвинуваченого ОСОБА_5 підлягає задоволенню в повному обсязі.

Оскільки відповідно до ч.2 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта, - стягненню з обвинуваченого ОСОБА_5 підлягають витрати за проведення експертизи у розмірі 245,70 грн.

Долю речових доказів вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.373, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України та призначити йому покарання у вигляді 2 (двох) років обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробовуванням, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає всі покладені на нього обов`язки.

Згідно ст.76 ч.1 п.п.2, 3, 4 КК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_18 10000 грн. матеріальної та 10000 грн. моральної шкоди, завданої злочином, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь потерпілого ОСОБА_7 3494,34 грн. (три тисячі чотириста дев`яносто чотири гривні та тридцять чотири копійки) матеріальної шкоди та 5000 (п`ять тисяч) гривень моральної шкоди.

Позов Вознесенського міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі фінансового управління Вознесенської міської ради до ОСОБА_5 про відшкодування вартості понесених витрат на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_7 в сумі 1170,39 грн. - задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь фінансового управління Вознесенської міської ради витрати на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_7 у розмірі 1170,39 грн.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь держави витрати за проведення експертизи у розмірі 245,70 грн.

Речові докази, а саме: мобільний телефон «Siemens A-52» переданий під зберігальну розписку потерпілому ОСОБА_7 , - залишити останньому як власнику; куртку, передану на зберігання в камеру речових доказів Вознесенського МВ УМВС, - повернути обвинуваченому ОСОБА_5 ; два недопалки, передані на зберігання в камеру речових доказів Вознесенського МВ УМВС знищити.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Миколаївської області через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області протягом 30 днів з моменту його оголошення, а підсудним - в той же строк з дня вручення йому копії вироку суду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарження вироку, якщо його не скасовано - після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя

Вознесенського міськрайонного суду (підпис) ОСОБА_1

Згідно оригіналу:

Суддя: