Справа № 642/726/15-к
Провадження № 1-кп/642/192/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 лютого 2015 року Ленінський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Харкові кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м.Харкова, з середньою освітою, не одруженого, має на утриманні малолітню дитину, ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 10.04.2009 року Ленінським районним судом м.Харкова за ч.1 ст.309 КК України до штрафу у розмірі 850 гривень;

- 11.04.2011 року Дзержинським районним судом м.Харкова за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі; звільнений 05.09.2011 року на підставі Закону України «Про амністію» від 08.07.2011 року;

- 20.11.2014 року Ленінським районним судом м.Харкова за ч.2 ст.185 КК України до 2 років обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік;

-у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч .3 ст. 185 КК України,

встановив:
ОСОБА_4 , будучи раніше засудженим 11.04.2011 року Дзержинським районним судом м.Харкова за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, 20.11.2014 року Ленінським районним судом м.Харкова за ч.2 ст.185 КК України до 2 років обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік, маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, в період іспитового строку повторно скоїв кримінальне правопорушення за наступних обставин..

Так, 11.01.2015 року приблизно о 14 год. 00 хвил. ОСОБА_4 перебував у приміщенні автомийки комплексу «Метеор», розташованого за адресою: м.Харків, вул. Новий Побут, 4, та в нього виник намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням до приміщення.

Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_4 , діючи повторно, з корисливих мотивів, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, зайшов до кімнати, де зберігались ключі від усіх приміщень комплексу «Метеор», та впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, викрав зі стенду у вказаній кімнаті ключ, на якому малась бирка «СТО», після чого вийшов з вказаного приміщення.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_4 , впевнившись що за його діями ніхто не спостерігає, переліз через паркан на територію СТО «Метеор», розташованої за адресою: м.Харків, вул. Новий Побут, 4, та, відкривши двері СТО «Метеор» викраденим ним раніше ключем, проник до вказаного приміщення, де таємно викрав майно, що належить потерпілому ОСОБА_5 , а саме: ноутбук фірми Asus K53SD Brown/Bronze (K53SD-SX385D) в корпусі коричневого кольору та зарядний пристрій до нього, чим спричинив потерпілому ОСОБА_5 матеріальний збиток на загальну суму згідно висновку товарознавчої експертизи № 7 від 22.01.2015 року на суму 9 832 грн.

Після цього ОСОБА_4 з місця скоєння кримінального правопорушення з викраденим зник, розпорядившись ним в подальшому на власний розсуд.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винуватим себе у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, фактичних обставин справи не оспорював та пояснив, що дійсно 11 січня 2015 року на автомийці зі стенду з ключами викрав ключ від СТО «Метеор», з метою проникнути у приміщення СТО і вчинити крадіжку. В той же день він переліз через паркан та територію СТО, відкрив двері викраденим ключем, проник у приміщення, де викрав ноутбук Asus в корпусі коричневого кольору та зарядний пристрій до нього, після чого з викраденим залишив приміщення СТО. У скоєному щиро розкаявся.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд, за згодою всіх учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що учасники провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає; а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, своїми навмисними протиправними діями ОСОБА_4 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднане з проникненням до приміщення, вчинене повторно.

Вивченням даних про особу ОСОБА_4 встановлено, що він на обліку у психіатра і нарколога не перебуває. За місцем проживання характеризується задовільно. Постійного місця роботи не має. Має на утриманні малолітнього сина - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Раніше неодноразово судимий. Злочин вчинив в період іспитового строку.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття, повне відшкодування шкоди шляхом повернення вилученого в натурі.

Обставин, що обтяжують його покарання, згідно зі ст. 67 КК України, суд не вбачає.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке є тяжким злочином, дані про особу обвинуваченого, вищенаведені обставини, те, що він вчинив злочин в період іспитового строку.

Відповідно до ст. 71 КК України при призначенні покарання за сукупністю вироків суд до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднує не відбуту частину покарання за попереднім вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 20.11.2014 року за ч.2 ст.185 КК України, яким він засуджений до 2-х років обмеження волі.

Відповідно до ч.1 ст. 72 КК України при складанні покарань за сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид, виходячи зі співвідношення одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі.

Від заявленого цивільного позову на суму 10 000 грн. потерпілий ОСОБА_5 відмовився у зв`язку з поверненням викраденого майна. За таких обставин провадження за цивільним позовом слід закрити.
Процесуальні витрати відсутні. Питання про речові докази слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 373-374 КПК України, суд

З А С У Д И В:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, та призначити покарання у виді 3 років позбавлення волі.

Відповідно до ч.1 ст. 71,ч.1 ст. 72 КК України за сукупністю вироків частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 20.11.2014 року - 2 місяці обмеження волі, що відповідає 1 місяцю позбавлення волі, та остаточно призначити покарання ОСОБА_4 у вигляді 3 років 1 місяця позбавлення волі.

Запобіжний захід у відношенні ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою в Харківському слідчому ізоляторі до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Строк покарання рахувати з дня фактичного затримання ОСОБА_4 з 30 січня 2015 року.

Провадження за цивільним позовом ОСОБА_5 на суму 10 000 грн. закрити.
Речові докази: диск з відеозаписом зберігати в матеріалах кримінального провадження; ноутбук фірми Asus K53SD Brown/Bronze (K53SD-SX385D) в корпусі коричневого кольору та зарядний пристрій до нього, передані на зберігання потерпілому ОСОБА_5 , - залишити у розпорядженні останнього.

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, якщо не буде оскаржений.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Харківської області через Ленінський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженим - з дня вручення копії вироку, однак відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя - ОСОБА_1