АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Кримінальне провадження №641/8765/14-к Головуючий 1 інст. ОСОБА_1
Апеляційне провадження № 11кп/790/629/15 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.191, ч.3 ст.191 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Харківської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
представника потерпілої сторони ОСОБА_8 ,
обвинуваченої ОСОБА_9 ,
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Харкова, українки, громадянки України, не працюючої, має неповнолітню дитину, 2002 року народження, зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень за ч.1 ст.191, ч.3 ст.191 КК України,
Цим вироком ОСОБА_9 визнана винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, ч.3 ст.191 КК України з призначенням покарання за ч.1 ст.191 КК України 1 рік позбавлення волі з позбавленням права обіймати певні посади, пов`язані з матеріальною відповідальністю строком на 1 рік; за ч.3 ст.191 КК України 3 роки позбавлення волі з позбавленням права обіймати певні посади, пов`язані з матеріальною відповідальністю строком на 2 роки.
На підставі ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання 3 роки позбавлення волі з позбавленням права обіймати певні посади, пов`язані з матеріальною відповідальністю строком на 2 роки.
Відповідно до ст.75 КК України звільнена від відбування покарання з випробуванням 1 рік, з покладенням на неї обов`язків, передбачених ст.76 КК України.
Постановлено стягнути на користь ПТ «Ломбард «Любий друже», Даниленко і компанія» 3050 грн.; судові витрати, пов`язані з залученням експерта в сумі 614,90 грн.
Як встановлено судом, ОСОБА_9 , працюючи на посаді експерта-оцінювача з повною матеріальною відповідальністю в ПТ «Ломбард «Любий друже», Даниленко і компанія», відділення №8, при виконанні своїх обов`язків, в період з 16 червня 2014 року по 24 червня 2014 рік, точної дати не встановлено, маючи злочинний умисел на привласнення чужого майна та ввірені їй грошові кошти, незаконно привласнила грошові кошти в сумі 3050,00 грн., які витратила на власні потреби, тим самим завдала ПТ «Ломбард «Любий друже», Даниленко і компанія» матеріальної шкоди на вказану суму.
9 липня 2014 року ОСОБА_9 , працюючи на вказаній посаді, знаходячись у відділенні №8, діючи повторно, маючи злочинний умисел, спрямований на привласнення чужого майна, маючи ввірені їй дорогоцінності, а саме, золоту каблучку 583 проби, вагою 2,62 грами, вартістю згідно товарознавчої експертизи 717,22 грн., незаконно привласнила вказану золоту каблучку, тим самим завдала ПТ «Ломбард «Любий друже», Даниленко і компанія» матеріальної шкоди на вказану суму. Того ж дня була затримана працівниками міліції і під час проведення огляду місця пригоди вказана каблучка була виявлена та вилучена в її сумці.
В апеляційній скарзі обвинувачена просить скасувати вирок суду у зв`язку з відсутністю в її діях складу злочину.
При цьому вказує, що судом не приведено жодного доказу її вини, заздалегідь був вибраний обвинувальний ухил у відношенні неї; не звернуто уваги на наявність протиріч в показаннях представника потерпілого та свідків; судом не був оцінений наданий потерпілим відеозапис, на якому не видно жодного факту її вини. Вказує, що судом не звернуто уваги на той факт, що вона в судовому засіданні зазначала, що їй цю каблучку підкинули, при огляді працівниками міліції були присутні поняті, які не були допитані, а огляд речей був припинений, як тільки вона знайшла в своїй сумці каблучку, при цьому заява ОСОБА_10 була написана в міліцію лише о 21-00 годині, а затримано її було о 20-00 годині.
До початку апеляційного розгляду прокурор відмовився від поданої апеляційної скарги, а тому її доводи в силу ст. 403 КПК України не є предметом перегляду.
Заслухавши доповідь судді, з`ясувавши думку обвинуваченої та захисника, які підтримали апеляційну скаргу; прокурора та представника потерпілої сторони, які заперечували проти її задоволення; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Розглянувши кримінальне провадження відповідно до ч.1 ст.404 КПК України в межах апеляційних вимог, встановлено, що суд першої інстанції з достатньою повнотою в межах визнаного судом обсягу, об`єктивно дослідивши обставини вчинення обвинуваченою кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.191 та ч.3 ст.191 КК України, дав їм правильну юридичну оцінку.
Під час розгляду кримінального провадження судом першої інстанції були перевірені доводи обвинуваченої ОСОБА_9 про відсутність належних доказів її вини у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень.
Не погодившись з ними, суд навів відповідні докази та аргументи їх спростування. Такі доводи обвинуваченої не знайшли підтвердження і при розгляді кримінального провадження в суді апеляційної інстанції. Обвинувачення, визнане судом доведеним, про фактичні обставини справи, суд обґрунтував сукупністю належних та допустимих доказів.
Згідно з договором про повну індивідуальну матеріальну відповідальність та наказом від 12 березня 2012 року ОСОБА_9 була прийнята на постійну роботу на посаду експерта-оцінювача в ПП «Ломбард «Любий друже», Даниленко і компанія».
Представник потерпілої сторони ОСОБА_8 показала, що за результатами інвентаризації 25 червня 2014 року встановлена недостача грошових коштів в касі ломбарду в сумі 3050 гривень, а 09 липня 2014 року обвинувачена ОСОБА_9 була затримана працівниками слідчого відділу і під час затримання було виявлено, що вона винесла за межи ломбарду золотий виріб, який був наданий клієнтом під заставу.
Працівники ломбарду ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , які допитані в якості свідків, підтвердили покази ОСОБА_8 .
Свідок ОСОБА_14 пояснила, що ОСОБА_9 просила її підмінити на роботі і вона погодилась. Почавши роботу, вона виявила в касі недостачу грошових коштів в сумі 3050 гривень, про що повідомила керівництво ломбарду, та в подальшому в присутності її та ОСОБА_9 були складені документи про недостачу.
За результатом інвентаризації грошових коштів по відділенню №8 ломбарду, в якому працювала ОСОБА_9 , 25 червня 2014 року під час проведення позапланової інвентаризації грошових коштів в її присутності у касі була виявлена недостача в розмірі 3050 гривень.
Свідки ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 пояснили, що в складі оперативно-слідчої групи виїжджали 09 липня 2014 року у відділення ломбарду, де у ОСОБА_9 в сумці було виявлено золоту каблучку, яка належала ломбарду, про що був складений протокол.
Даними протоколу огляду місця події від 09 липня 2014 року, згідно з цим протоколом в сумці у ОСОБА_9 була виявлена золота каблучка, яка їй не належить.
Згідно з актом інвентаризації від 10 липня 2014 року у відділенні ломбарду виявлена нестача золотої каблучки по заставному білету №000010821/08 від 28 червня 2014 року.
Висновком експерта №93 від 24 липня 2014 року підтверджується нестача грошових коштів в сумі 3050 гривень та визначена вартість каблучки, яку привласнила ОСОБА_9 .
Приймаючи до уваги наведене, колегія суддів вважає, що докази по кримінальному провадженню судом першої інстанції досліджені з достатньою повнотою. Вони узгоджуються поміж собою і в сукупності доводять обґрунтованість висновків суду про те, що обвинувачена ОСОБА_9 привласнила чуже майно, яке було їй ввірено, а за епізодом від 09 липня 2014 року ще і вчинене повторно, та її дії правильно кваліфіковані за ч.ч.1 та 3 ст.191 КК України.
Доводи апелянта про неповноту судового слідства, яка полягає в тому, що судом не приведено доказів її вини, заздалегідь був вибраний обвинувальний ухил у відношенні неї; не звернуто уваги на наявність протиріч в показаннях представника потерпілого та свідків; що їй каблучку підкинули, огляд речей був припинений, як тільки вона знайшла в своїй сумці каблучку, та про те, що заява була написана в міліцію через час після її затримання, є безпідставними і не спростовують правильність прийнятого судом рішення.
Доводи ОСОБА_9 про те, що судом не допитані поняті, які були присутні при огляді працівниками міліції місця події 09 липня 2014 року не можуть вказувати на неповноту судового слідства, оскільки сама ОСОБА_9 не заперечує факт виявлення в її сумці золотої каблучки, про що вона також пояснювала при складанні протоколу, який підписала власноруч та була згодна з його змістом. Клопотання про допит понятих в суді апеляційної інстанції, ані обвинувачена, ані її захисник також не заявляли.
Твердження апелянта про те, що судом не був оцінений наданий потерпілим відеозапис, на якому не видно жодного факту її вини, колегія суддів не вважає переконливим, оскільки судом встановлено, що привласнення грошових коштів було вчинено у період з 16 по 24 червня 2014 року, а відеозапис з камери спостереження зафіксований з наступними датами: 18,23,24 червня 2014 року. Крім того вказаний відеозапис не наведений у вироку, як доказ доведеності вини.
Всі докази обвинувачення узгоджуються між собою та підтверджують фактичні обставини, встановлені судом, а заперечення вини з боку обвинуваченої, на думку колегії суддів, суд правомірно розцінив як бажання уникнути відповідальності, оскільки вони є голослівними та не підтверджені жодними доказами сторони захисту.
Покарання обвинуваченій ОСОБА_9 судом призначено відповідно до вимог ст.65 КК України, в межах санкцій ч.1 та ч.3 ст.191 КК України.
При призначенні покарання враховані ступень тяжкості вчинених злочинів; особу обвинуваченої, яка раніше не судима; характеризується позитивно; має на утриманні неповнолітню дитину, яку виховує сама; відсутність обставин, що обтяжують та пом`якшують покарання.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що суд дійшов правильного висновку, призначивши обвинуваченій покарання у виді позбавлення волі та звільнивши ОСОБА_9 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України з покладанням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.
Колегія суддів вважає, що покарання, призначене судом, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження нових злочинів.
Процесуальних порушень до безумовного скасування вироку суду колегія судів не вбачає.
Керуючись ст.ст.404,405,407 КПК України, колегія суддів,-
Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_9 залишити без задоволення.
Вирок Комінтернівського районного суду міста Харкова від 19 грудня 2014 року у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_9 залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.
Головуючий-
Судді: