АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 529/1154/13-к
Номер провадження 11-кп/786/350/2013
Категорія: ч.3 ст. 212 КК України - Т.З.
Головуючий у 1-й інстанції Щабельська І.
Доповідач ап. інст. Захожай О. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2013 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з
розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду Полтавської області
в складі:

Головуючого судді:
Захожай О.І.

суддів: Тараненка Ю.П.,
Харлан Н.М.

при секретарі:
Погорілої Ю.І.

з участю

прокурора: Акулової С.М.

представника потерпілого ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві матеріали
кримінальної справи за апеляцією
засудженого ОСОБА_3

на вирок Диканського районного суду
Полтавської області від 04 жовтня 2013
року, -

ВСТАНОВИВ :

Цим вироком

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с.
Андріївка Балаклійського району
Харківської області, громадянина
України, з середньою освітою,
одруженого, має на утриманні малолітню
дитину, не працюючого, проживає
АДРЕСА_1, раніше не судимого

засуджено за ч.1 ст. 185 КК України до 1
року позбавлення волі.

Згідно ст. 75 КК України звільнений
від відбування покарання з іспитовим
строком на 1 рік та покладенням
обов'язків, передбачених ст. 76 КК
України.

Вирішено питання про речові докази, а
саме: автомобіль марки ЗІЛ-131Д, 1984 року
випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1,
який належить ОСОБА_3 конфіскований в
дохід держави як знаряддя вчинення
злочину.

Згідно вироку суду ОСОБА_3
обвинувачується в тому, що маючи умисел
на виконання триваючого злочину -
викрадення належного Публічному
акціонерному товариству
«Полтаваобленерго» майна, 25 липня 2013
року близько 20 год. на власному
автомобілі марки ЗІЛ-131Д, реєстраційний
номер НОМЕР_1, приїхав до непрацюючої
лінії електропередач ПЛ-0,04 кВТ від
ЩТП-120 в с.Сивці Диканського району
Полтавської області, за допомогою
привезеного з собою металевого троса,
діючи умисно, шляхом вільного доступу у
відсутність інших осіб зламав 5
електроопор та 8 металоконструкцій до
них, які привіз до себе додому в с.
Нелюбівка Диканського району
Полтавської області та використав на
власні потреби - будівництва паркану у
власному господарстві. Продовжуючи
свій злочинний умисел 28 липня 2013 року
близько 19 год. на власному автомобілі
обвинувачений повторно приїхав до
вказаної лінії електропередач у с.
Сивці, де вказаним вище способом зламав
ще 2 електроопори, одну
металоконструкцію та металеве
кріплення підкову, які також перевіз до
себе додому і розпорядився викраденим
на власний розсуд. Вказаними діями
ОСОБА_3 завдав потерпілому збитків на
загальну суму 4623,45 грн.

В своїй апеляції засуджений ОСОБА_3
просить пом'якшити вирок суду,
визначити йому покарання за ч.1 ст. 185 КК
України у вигляді 6 місяців позбавлення
волі та відповідно до ст. 75 КК України
звільнити від відбування покарання на 6
місяців іспитового строку з
покладенням обов'язків відповідно до
ст. 76 КК України, так як вважає
покарання, призначене судом, суворим.
Також просив скасувати вирок суду в
частині конфіскації речового доказу -
вантажного автомобіля ЗІЛ, вказуючи на
скрутне матеріальне становище.

Заслухавши доповідача, думку
прокурора, яка заперечила проти
задоволення апеляції засудженого,
представника потерпілого ПАТ
«Полтаваобленерго», який прохав
автомобіль повернути ОСОБА_3, оскільки
той, матеріальну шкоду товариству
відшкодував в повній мірі, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляції
згідно її меж, колегія суддів вважає, що
вона підлягає частковому задоволенню
за таких підстав.

Кваліфікація дій обвинуваченого
ОСОБА_3 у вчиненні таємного викрадення
чужого майна, передбаченого ч.1 ст. 185 КК
України, є вірною та учасниками
кримінального провадження не
оскаржується.

Покарання засудженому ОСОБА_3
призначено з дотриманням вимог ст. 65 КК
України з урахуванням ступеня
тяжкості вчиненого злочину, даних про
особу, характеристики, обставин, що
пом'якшують покарання, а саме: щире
каяття, відсутність тяжких наслідків,
повне відшкодування завданої
матеріальної шкоди, наявність на
утриманні малолітньої дитини,
обставин, які обтяжують покарання
судом не встановлено.

Тому, твердження засудженого ОСОБА_4
про суворість покарання не відповідає
дійсності. Суд першої інстанції
врахував всі обставини справи та всі
дані про засудженого і прийшов до
вірного висновку щодо міри покарання
із застосуванням норм ст. 75 КК України.

У той же час, колегія суддів прийшла до
висновку про необхідність змінити
вирок суду в частині конфіскації
речового доказу - автомобіля ЗІЛ, так як
ОСОБА_3 відповідно до відмітки в
трудовій книжці на даний час ніде не
працює та перебуває на обліку в
Диканському районному центрі
зайнятості, де отримує допомогу по
безробіттю, має на утриманні малолітню
дитину 2012 року народження та дружину,
яка також на даний час не працює,
відшкодував добровільно шкоду завдану
злочином у повному обсязі під час
дійового каяття. Також слід врахувати,
що вказаний автомобіль є надбанням
сім'ї та відповідно являється сумісною
власністю засудженого та його дружини,
конфіскація якого може призвести до
скрутного матеріального становища не
лише засудженого, а й членів його
родини.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що вирок суду необхідно змінити
в частині конфіскації речового доказу
автомобіля, а в іншій частині залишити
без змін.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 408 КПК
України, колегія суддів апеляційного
суду, -

УХВАЛИЛА :

апеляцію засудженого ОСОБА_3 -
частково задовольнити, а вирок
Диканського районного суду
Полтавської області від 04 жовтня 2013
року в частині конфіскації речового
доказу автомобіля марки ЗІЛ-131Д, 1984 року
випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1,
який належить ОСОБА_3 - змінити,
повернути автомобіль ЗІЛ-131Д
реєстраційний НОМЕР_1 власнику - ОСОБА_3

В іншій частині вирок суду
залишити без змін.

Судді:

___________ ___________
____________

Захожай О.І. Тараненко
Ю.П. Харлан Н.М.