Справа № 454/362/15-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/393/15 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах
апеляційного суду Львівської області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові

справу за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_6 на вирок Сокальського районного суду Львівської області від 03 березня 2015 року відносно ОСОБА_8 ,
встановила:
цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, з середньою спеціальною освітою, одруженого, працюючого водієм ФОП " ОСОБА_9 ", раніше не судимого,

засуджено за ч.2 ст. 286 КК України на чотири роки позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком два роки.

Відповідно до ст. 76 КК України, зобов`язано ОСОБА_8 повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання.

Вирішено питання з речовими доказами.

Постановлено стягнути з ОСОБА_8 7 тис. 872 грн. процесуальних витрат на користь держави за проведення судових експертиз.

Згідно вироку суду, обвинувачений ОСОБА_8 29 вересня 2014 року о 12 год. 30 хв., керуючи спеціалізованим автомобілем-лісовозом "УРАЛ 4320", р/н НОМЕР_1 , на автодорозі, яка сполучає шахти "Зарічна" та "Лісова", які відносяться до с. Сілець Сокальського району Львівської області, порушив вимоги п.п.1.5, 1.10, п.п.2.3"б","д", п.п.12.2,12.3 Правил дорожнього руху України, які виразились в тому, що він проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, рухаючись із швидкістю 50 км/год., яка не відповідала допустимій по видимості, а при проїзді заокруглення дороги праворуч 35 км/год., з моменту виникнення небезпеки для руху у вигляді настання видимості заднього лівого кута автомобіля "Шкода Рапід", р/н НОМЕР_2 , що стояв на правому по ходу його руху краю дороги, не вжив заходів до своєчасного застосування гальмування максимально можливої ефективності, щоб зупинити керований ним транспортний засіб в межах мінімально можливої віддалі, такими своїми діями створив аварійну обстановку, яка призвела до наїзду на вищевказаний автомобіль "Шкода Рапід" та його водія ОСОБА_10 , котрий знаходився на проїзній частині дороги поруч.

Внаслідок порушення ОСОБА_8 правил безпеки дорожнього руху потерпілий ОСОБА_11 , згідно висновку експерта №136/2014 від 17 жовтня 2014 року, отримав рани в скронево-тім`яній ділянці зліва, в тім`яній ділянці справа, на правому передпліччі в ділянці зовнішнього кута правої брови, садна на підборідді справа, на чолі справа, в поперековій ділянці, на правому стегні, на правому коліні, на правій гомілці, на правій стопі, на лівому коліні, на лівій гомілці, тупу травму грудей, яка проявилась, перелом ключиці зліва, прямими переломами одинадцяти ребер зліва по середньо-ключичній лінії, з крововиливами в міжреберні м`язи та розривами пристінкової плеври в місцях переломів, непрямими переломами десяти ребер зліва по лопатковій лінії, непрямими переломами дев`яти ребер справа по переднє-паховій лінії, поперечним переломом грудини на рівні третього міжребер`я, поєднану травму грудей та живота несумісну з життям, яка спричинила настання смерті. Дані ушкодження утворилися внаслідок первинного контакту з транспортним засобом правою бічною поверхнею тіла з наступним переїздом через тіло.

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_6 , не оспорюючи кваліфікації дій ОСОБА_8 та доведеності його вини, у вчиненні інкримінованого злочину, зазначає, що вирок суду є незаконний у зв`язку із невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Вважає, що враховуючи те, що ОСОБА_8 вчинив тяжкий злочин, об`єктивна сторона якого виразилася у грубому порушенні правил дорожнього руху, в результаті чого відбулося ДТП із смертельним наслідком, судом безпідставно не призначено ОСОБА_8 додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Просить вирок суду скасувати у зв`язку із невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення і особі обвинуваченого, ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання у виді чотирьох років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на термін два роки та на підставі ст.75 КК України звільнити його від відбування призначеного основного покарання із випробуванням з встановленням іспитового терміну два роки, і в решті вирок залишити без зміни.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора про підтримання апеляційної скарги, пояснення обвинуваченого ОСОБА_8 та потерпілу ОСОБА_7 , які заперечили апеляційну скаргу прокурора та просять вирок суду залишити без зміни, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні зазначеного у вироку суду кримінального правопорушення, відповідає фактичним обставинам справи і є обґрунтованим.

Наведеним у вироку доказам місцевий суд дав належну правову оцінку, вірно кваліфікував дії обвинуваченого ОСОБА_8 за ч.2 ст. 286 КК України.

Оскільки фактичні обставини кримінального провадження ніким не оспорюються, суд не проводить детальний їх аналіз і відповідно до ст. 404 КПК України перевіряє вирок місцевого суду лише в межах апеляційної скарги.

Як вбачається з апеляційної скарги, прокурор ОСОБА_6 не оспорює доведеність вини та кваліфікацію злочинних дій ОСОБА_8 , а не згідний лише з не призначенням додаткового покарання у виді позбавленням права керувати транспортними засобами.

Згідно ч.2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

Колегія суддів вважає, що призначаючи ОСОБА_8 покарання, районний суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, одружений, працює, по місцю проживання характеризується позитивно, обставини, які пом`якшують покарання щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, добровільне часткове відшкодування заподіяної шкоди, і призначив таке в межах санкції ч.2 ст. 286 КК України з застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України.

Також, на думку колегії суддів, місцевий суд вірно врахував і те, що професія водія є єдиним джерелом доходів та утримання сім`ї ОСОБА_8 , яка складається з п`яти чоловік, та підставно не призначив додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, що передбачено і санкцією ч.2 ст. 286 КК України.

Крім цього, колегія суддів бере до уваги думку потерпілої ОСОБА_7 , яка як в районному суді, так і в суді апеляційної інстанції зазначила, що ОСОБА_8 вибачився перед нею, і вона просить його суворо не карати, не позбавляти права керування транспортними засобами, щоб він мав можливість в подальшому їй матеріально допомагати.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що покарання обвинуваченому ОСОБА_8 призначено у відповідності до вимог ст. 65 КК України, є необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, і не вбачає підстав для скасування вироку місцевого суду.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

ухвалила:
апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Сокальського районного суду Львівської області від 03 березня 2015 року відносно ОСОБА_8 без зміни.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4