ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №4-1772/08

22 жовтня 2008 року суддя Печерського районного суду м. Києва Вовк С.В., при секретарі Горовій
Н.Г., за участю прокурора Макухи Р.О., представника
Лутьева В.Г., розглянувши скаргу ОСОБА_1 який діє в інтересах ОСОБА_2 на
постанову старшого прокурора відділу нагляду за додержанням законів при
провадженні досудового слідства Генеральної прокуратури України молодшого
радника юстиції Макухи Р.О. від 02 липня 2008 року про закриття кримінальної
справи, -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2008 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаною
скаргою на постанову про закриття кримінальної справи.

Скарга мотивована тим, що оскаржувана постанова не
ґрунтується на законі, фактичних обставинах справи, матеріалах справи, винесена
в порушення вимог ст. 214 КПК України, а саме те, що в матеріалах кримінальної
справи містяться не спростовані докази вини ОСОБА_3 у скоєнні розбійного нападу
на ОСОБА_4:

– покази
самого ОСОБА_4, із яких вбачається, що саме ОСОБА_3 дістав ніж, почав різати
йому біцепси на правій руці та правому стегні, наказав його зняти золоті
вироби,

– покази
свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_10 та інші докази,

також скаржник посилається на те, що досудове слідство по
справі не закінчено, однією із перешкод для здійснення слідчих дій, в тому
числі тих, які можуть бути джерелом додаткових доказів вини ОСОБА_3 є ухилення
ОСОБА_3 від явки до слідчого.

В судовому засіданні ОСОБА_1 скаргу підтримав та просить
її задовольнити.

Прокурор скаргу не визнав та просить в її задоволенні
відмовити посилаючись на те, що його дії під час винесення оскаржуваної
постанови ґрунтувались на вимогах закону.

Ознайомившись із матеріалами кримінальної справи
№8, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та прокурора, прийшов до наступного.

Постановою старшого прокурора відділу нагляду за
додержанням законів при провадженні досудового слідства Генеральної прокуратури
України молодшого радника юстиції Макухи Р.О. закрита кримінальна справа
№8, яка порушена 24.02.2006 року прокурором Автономної Республіки
Крим Шевчуком В.В. стосовно ОСОБА_3 за ч.2 ст. 142 КК України.

Приходячи до висновку про закриття кримінальної справи
прокурор виходив з того, що 24 лютого 2006 року прокурором
Автономної Республіки Крим Шемчуком В.В. стосовно ОСОБА_3 порушено кримінальну
справу за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.142 КК України (в редакції
1960 р.) за фактом розбійного нападу на ОСОБА_4 за попередньою змовою з
ОСОБА_11, ОСОБА_12 та іншими невстановленими особами. 19 квітня 2006 року
старшим слідчим по ОВС СУ ГУМВС України в АР Крим ОСОБА_13 з кримінальної
справи №5 за обвинуваченням ОСОБА_11 у вчиненні злочинів,
передбачених ч.2 ст.142, ч.3 ст.144 КК України (в редакції 1960 року), виділено
кримінальну справу стосовно ОСОБА_3 за фактом вчинення ним розбійного нападу на
ОСОБА_4 та присвоєно № 8, а кримінальну справу №5
направлено до суду для розгляду по суті. Під час розгляду Євпаторійським
міським судом кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_12 у вчиненні злочинів,
передбачених ч.2 ст.142, ч.3 ст.144, ч.3 ст.144 КК України (в редакції 1960
року), державним обвинувачем 09.06.2006 року винесено постанову про зміну
обвинувачення останньому, згідно якої епізод розбійного нападу на ОСОБА_4
виключено з обвинувачення у зв'язку з тим, що досудовим та судовим слідством не
здобуто достатніх доказів, які б підтверджували причетність ОСОБА_12 до
вчинення цього злочину. Крім того, ухвалою Колегії суддів Судової палати у
кримінальних справах Верховного Суду України від 13.09.2007 року скасовано
вирок Євпаторійського міського суду АР Крим від 14.08.2006 року та ухвалу
Апеляційного суду АР Крим від 24.10.2006 щодо засудження ОСОБА_11 за вчинення
злочинів, передбачених ст.94, ч.2 ст.142 КК України (в редакції 1960 року), ч.3
ст.189 КК України ( в редакції 2001 року), у зв'язку з не доведеністю його вини
у повному обсязі. Досудовим слідством вину ОСОБА_3 у вчиненні ним розбійного
нападу за попередньою змовою з ОСОБА_11, ОСОБА_12 і іншими невстановленими
особами на ОСОБА_4, із застосуванням до нього насильства, небезпечного для
життя та здоров'я, та заволодіння золотими ювелірними виробами, зі спричиненням
потерпілому шкоди у сумі 9000 грн., а також легких тілесних ушкодження, які
потягли за собою короткочасний розлад здоров'я, також не доведено.

При цьому прокурор виходив з того¸ що
згідно з протоколами допитів потерпілого ОСОБА_4 від 15.08.2005, 16.08.2005,
протоколами його очних ставок з підозрюваним ОСОБА_12 та обвинуваченим
ОСОБА_11, а також протоколом відтворення обстановки і обставин події за участю
потерпілого ОСОБА_4 від 19.09.2005 установлено, що у другій половині серпня
1996 року на території СТО, розташованій по вул. Хлібна у м. Євпаторії АР Крим,
ОСОБА_11, ОСОБА_12 та двоє невстановлених слідством осіб за допомогою біт та труб
нанесли удари по тулубу та голові потерпілого. ОСОБА_3 участі у цьому побитті
не приймав. Показання ж ОСОБА_4 про те, що саме ОСОБА_3 наказав йому зняти з
себе та віддати йому золоті вироби й документи на автомобіль, а також наніс
йому ножем різані рани на руці й нозі, іншими матеріалами слідства не
підтверджуються та викликають сумнів через те, що відразу після розбійного
нападу він з відповідною заявою до правоохоронних органів та за медичною
допомогою не звертався. Лише після дев'яти років, знаходячись під вартою в ІТТ
м. Євпаторії, він вирішив написати таку заяву до УБОЗ ГУМВС України в АР Крим.

Також прокурор виходив з того, що з показань самого потерпілого та інших
свідків, допитаних під час слідства, вбачається що метою нападу на ОСОБА_4 було
не заволодіння його майном, а бажання провчити останнього за образу, нанесену
дружині ОСОБА_3

Крім того, прокурор виходив з того, що досудовим слідством точно не
встановлено, чи були в наявності у ОСОБА_4 взагалі золоти вироби; джерело їх
походження; не проведено судово-товарознавчої експертизи з метою встановлення
їх вартості, а що стосується проведеної судово-медичної експертизи наявності на
тілі у ОСОБА_4 тілесних ушкоджень, яку проведено через більше ніж 9 років, то
згідно її результатів рубці на голові, правому плечі та правому стегні
потерпілого виникли більше ніж 5 років тому. Тобто дату виникнення тілесних
ушкоджень у ОСОБА_4 встановити неможливо.

Узагальнюючи прокурор виходив з того, що ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 помер, що
робить неможливим всебічне і повне дослідження обставин справи, а всі можливі
заходи отримання доказів вини ОСОБА_3 вичерпані.

Із
змісту передбаченим ч.4 ст. 236-6 КПК України, випливає, що при розгляді скарги
на постанову про закриття справи, суддя перевіряє виконання вимоги статей 213 і
214 КПК України.

Відповідно до ст.213 КПК України, кримінальна
справа закривається:1) при наявності підстав, зазначених у статті 6 цього
Кодексу ; 2) при недоведеності участі обвинуваченого у вчиненні злочину.

Із оскаржуваної постанови вбачається, що справа була
закрита з підстав визначених п.2 ст.6 та п.2 ст. 213 КПК України.

Згідно із п.2 ст. 6 КПК України, кримінальну справу не
може бути порушено, а порушена справа підлягає закриттю: за відсутністю в
діянні складу злочину.

У відповідності до ч.2 ст. 142 КК України, розбій,
вчинений за попереднім зговором групою осіб або особою, яка раніше вчинила
розбій з метою заволодіння державним, колективним чи індивідуальним майном
громадян, або бандитизм, - карається позбавленням волі на строк від п'яти до
дванадцяти років з конфіскацією майна.

Розбій належить до найбільш небезпечних
корисливо-насильницьких злочинів. Він посягає на два об'єкти: право власності й
особу (її здоров'я і життя).

З об'єктивної сторони розбій вчинюється у формі нападу з
метою заволодіння державним, колективним чи індивідуальним майном громадян,
поєднаного із насильством, небезпечним для життя чи здоров'я особи, яка зазнала
нападу.

Суб'єктом розбою є осудна особа, яка досягла
чотирнадцятирічного віку.

Суб'єктивна сторона злочину характеризується прямим
умислом та корисливим мотивом. Обов'язковою ознакою суб'єктної сторони розбою є
мета, з якою здійснюється напад.

Із протоколів допитів потерпілого ОСОБА_4 від 15.08.2005, 16.08.2005, та
протоколів його очних ставок з підозрюваним ОСОБА_12 та обвинуваченим ОСОБА_11,
а також протоколу відтворення обстановки і обставин події за участю потерпілого
ОСОБА_4 від 19.09.2005 вбачається, що у другій половині серпня 1996 року на
території СТО, розташованій по вул. Хлібна у м. Євпаторії АР Крим, ОСОБА_11, ОСОБА_12
та двоє невстановлених слідством осіб за допомогою біт та труб нанесли удари по
тулубу та голові потерпілого. ОСОБА_3 участі у цьому побитті не приймав.

Як вбачається з показань самого потерпілого та інших свідків, допитаних під
час слідства, метою нападу на ОСОБА_4 було не заволодіння його майном, а
бажання провчити останнього за образу, нанесену дружині ОСОБА_3

В матеріалах кримінальної справи відсутні дані які б вказували на те що 1)
ОСОБА_4 володів золотими ювелірними виробами у заволодінні яких
інкримінується ОСОБА_3, та що у ОСОБА_4 вони були в наявності під час
розбійного нападу, а тому суд погоджується із висновком прокурора про те, що
досудовим слідством точно не встановлено, чи були в наявності у ОСОБА_4 взагалі
золоти вироби; джерело їх походження; не проведено судово-товарознавчої
експертизи з метою встановлення їх вартості, що виключає склад злочину
передбаченого ч.2 ст. 142 КК України (в редакції 1960р).

Також, як наслідок суд погоджується із висновком прокурора про те, що
смерть ОСОБА_4 робить неможливим всебічне і повне дослідження обставин справи.

Послання ОСОБА_1 на те, що із боку слідства не вчиненні всі процесуальні заходи,
а саме не проведенні очні ставки із ОСОБА_3 та допитаний він особисто, не можуть братись до уваги, оскільки
такі дії не виключають відсутність суб'єктивної сторони злочину передбаченого ч.2 ст. 142 КК України (в редакції 1960р).

Отже враховуючи вище викладені обставини приходжу до висновку, що
оскаржувана постанова винесена із дотриманням вимог чинного законодавства, а
тому скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 6,
213, 214, 236-6 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_1 який діє в
інтересах ОСОБА_2 на постанову старшого прокурора відділу нагляду за
додержанням законів при провадженні досудового слідства Генеральної прокуратури
України молодшого радника юстиції Макухи Р.О. від 02 липня 2008 року про
закриття кримінальної справи - залишити без задоволення.

На постанову може бути подана апеляція до апеляційного суду протягом семи
діб з дня її винесення.

Суддя: