Провадження № 1кп/523/17/15
У Х В А Л А
про відмову в задоволенні клопотання про зміну запобіжного заходу

26.05.2015 року м. Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси під головуванням судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора прокуратури Суворовського району м. Одеси ОСОБА_3 , представника потерпілої адвоката ОСОБА_4 , обвинуваченого та його захисника адвоката ОСОБА_5 , у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду, під час розгляду кримінального провадження стосовно ОСОБА_6 про вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.189 КК України,

в с т а н о в и в:
Обвинуваченим та його захисником заявлено клопотання, проти якого заперечила сторона обвинувачення, про зміну застосованого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт, що обґрунтовано наявністю внесеного залогу, недостовірними даними про нібито ухилення обвинуваченого від суду, наявністю на утриманні у ОСОБА_6 двох неповнолітніх дітей та матері-інваліда, а також відсутністю підстав для його подальшого ув`язнення.

З`ясувавши думки учасників процесу суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст.ст.177 та 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений не виконає покладені на нього процесуальні обов`язки, а також для запобігання його спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Тримання під вартою може бути застосовано, зокрема, до раніше судимої особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад трьох років.

Як вбачається з досліджених матеріалів даного кримінального провадження ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, санкція якого передбачає можливість призначення покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до семи років.

Крім того, ОСОБА_7 має не погашену та не зняту судимість внаслідок засудження 11 листопада 2002 року вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська за ч.5 ст.185, ч.3 ст.289 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі строком 12 років і 6 місяців.

Як вбачалося з особистої письмової розписки ОСОБА_6 16 жовтня 2013 року зобов`язався прибути в наступне судове засідання, призначене на 10 годину 4 грудня цього ж року. В силу положень ч.1 та ч.8 ст.135 КК України таке сповіщення є належним.

Всупереч викладеному ОСОБА_6 протягом наступного календарного року до суду не прибував, про себе жодним чином суд, прокурора чи орган внутрішніх справ не повідомляв, що зумовило застосування судом до обвинуваченого примусового приводу, а після негативних результатів його виконання наступне оголошення обвинуваченого у розшук, а також після його затримання - застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Незважаючи на отримані в судовому засіданні показання ОСОБА_6 про те, що він не мав намірів переховуватись від суду, очікував офіційного надходження судової повістки, був запевнений своїм захисником адвокатом ОСОБА_8 про те, що провадження фактично завершено через примирення з потерпілою, а також про нібито наявність на його утриманні двох неповнолітніх дітей, суд вважає, що особисте тривале нез`явлення обвинуваченого до суду, а також відсутність будь-яких доказів про добросовісне і добровільне з`явлення ОСОБА_6 до будь-якого правоохоронного органу з метою офіційно повідомити про себе, прямо свідчать про наміри обвинуваченого ухилитися від судового розгляду даного провадження, і ризик такого ухилення від суду з часом не зменшився, в зв`язку із чим, в задоволенні клопотання сторони захисту слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.176-178,183 КПК України, суд,
п о с т а н о в и в:
В задоволенні клопотання сторони захисту про зміну застосованого у відношенні обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.189 КК України, ОСОБА_6 , із тримання під вартою на домашній арешт - відмовити.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Заперечення на ухвалу можуть бути викладені в апеляційній скарзі на остаточно прийняте в провадженні судове рішення.
Суддя
ОСОБА_1