Справа
№1-49/2008
В И Р О К

Ім'ям України

21 серпня 2008 р. смт.Доманівка

Доманівський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючої судді:
Вадовської А.В.,

при секретарі: Кравець Л.В.,

за участю прокурора:
Бороденка С.А.,

підсудного: ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду
смт.Доманівка кримінальну справу за обвинуваченням:

ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с.Царедарівка Доманівського району Миколаївської
області, українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою,
одруженого, непрацюючого, раніше не судимого, проживаючого в АДРЕСА_1,

у вчиненні злочину, передбаченого ст.297 КК України,

В С Т А Н О В И
В:

Підсудний
ОСОБА_1 за попередньою змовою з ОСОБА_2 у квітні 2006 р. в період з 10 до 12
години в смт.Доманівка Миколаївської області умисно з корисливих мотивів,
усвідомлюючи протиправність своїх дій, з цвинтаря вказаного селища таємно
викрали три металеві хвіртки з огорож могил: ОСОБА_3, ОСОБА_4 та невстановленої
особи, похованої в період 40-70 р.р. ХХ сторіччя. Хвіртками розпорядились за
власним розсудом - здали як металобрухт. Після чого з того ж кладовища з могили
тієї ж невстановленої особи викрали металевий столик, який також намагались
здати на металобрухт. При вчиненні крадіжок на кладовище ходив ОСОБА_5, ОСОБА_1
знаходився біля лісосмуги поряд з кладовищем з метою попередження на випадок
появи сторонніх осіб.

Допитаний у
судовому засіданні підсудний ОСОБА_1 вину свою у вчиненні злочину визнав
повністю і суду пояснив, що у нього проживав деякий час ОСОБА_5 У квітні 2006
р., точної дати не пам'ятає, ОСОБА_5 запропонував йому вчинити крадіжку
металевих речей з могил на кладовищі смт.Доманівка. З цією метою вони взяли з
його дому ряднину і пішли на цвинтар. ОСОБА_1 лишився неподалік від кладовища -
біля лісосмуги стежити, щоб їх не побачили сторонні особи, а ОСОБА_5 пішов на
цвинтар, де з трьох могил зняв три хвіртки та один металевий столик. Викрадені
хвіртки поклали на ряднину та принесли до ОСОБА_6, якому здали як металобрухт.
Після чого повернулись на кладовище та забрали столик, який також занесли
ОСОБА_6, останній від прийому відмовився. На виручені кошти купили продукти
харчування.

Потерпілий
ОСОБА_7 у судовому засіданні участі не брав, надав суду заяву, в якій зазначив,
що претензій ні морального ні матеріального характеру до підсудного не має.

Відповідно
до ст.299 ч.3 КПК України суд за клопотанням підсудного і прокурора визнав
недоцільним дослідження доказів стосовно всіх фактичних обставин справи,
обмеживши їх дослідження допитом підсудного та дослідженням матеріалів справи, що характеризують особу
підсудного, роз`яснивши правові наслідки такого порядку дослідження доказів.

Аналізуючи
досліджене в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що дії підсудного
ОСОБА_1 частково вірно кваліфіковані за ст.297 КК України. Так, досудовим
слідством його дії кваліфіковані як наруга над місцем поховання та викрадення
предметів, що знаходяться в місці поховання. У ході судового слідства кваліфікуюча ознака - наруга над місцем
поховання не знайшла свого підтвердження, а тому підлягає виключенню з
обвинувачення. Таким чином, дії підсудного ОСОБА_1 суд кваліфікує за ст.297 КК
України як викрадення предметів, що знаходяться в місці поховання.

Вирішуючи питання
про призначення покарання, суд бере до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину
та особу винного, пом'якшуючі покарання обставини.

Підсудний
ОСОБА_1 вчинив злочин середньої тяжкості, раніше не судимий, за місцем
проживання характеризується посередньо, не працює.

Як обставини, що
пом'якшують покарання ОСОБА_1, суд бере до уваги повне визнання своєї вини,
щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, перше притягнення до
кримінальної відповідальності.

Обставин, що
обтяжують покарання підсудному, судом не встановлено.

Враховуючи особу
підсудного, ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, його роль при вчиненні
злочину, пом`якшуючі покарання обставини, які істотно знижують ступінь тяжкості
вчиненого злочину, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання
підсудного ОСОБА_1 можливе в умовах, не пов'язаних з ізоляцією від суспільства.
Таким чином, суд вважає за доцільне призначити йому покарання в виді штрафу,
виходячи з того, що таке покарання буде достатнім для його виправлення.

Цивільний позов по
справі не заявлений.

Керуючись
ст.ст.323,324 КПК України, суд

З А С У Д И В:

ОСОБА_1 визнати
винним у вчиненні
злочину, передбаченого ст.297 КК України, і призначити йому
покарання у виді штрафу в розмірі 510 (п'ятсот
п'ятидесяти) грн.

Міру запобіжного
заходу до вступу вироку
в законну силу - тримання під вартою - ОСОБА_1 змінити
на підписку про невиїзд, звільнивши його з-під варти в залі суду.

Вирок може бути
оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області через Доманівський
районний суд протягом 15 днів з моменту його проголошення.

Суддя А.В.Вадовська