АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 грудня 2007
року Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду
Житомирської області в складі:

головуючого Фоміна
Ю.В.

суддів Михайловського
В.І., Шеніна П.О.

прокурора Селюченко
І.І.

законного
представника засудженого ОСОБА_1
-ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні в
залі суду в м. Житомирі кримінальну
справу за апеляціями засуджених ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7 і ОСОБА_1, а також законного
представника останнього -
ОСОБА_2 на вирок Корольовського райсуду м. Житомира від
29.07.2005 р. Цим вироком

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
мешканець АДРЕСА_1, на грудень
2004 року закінчив 9 класів і навчався у ПТУ-13, судимий Корольовським райсудом м. Житомира
12.02.2004 року за ст. 185 ч.3 із
застосуванням ст. ст.
104, 75 і 76 КК України на 3 роки 3 міс.
позбавлення волі з випробуванням і іспитовим строком 2 роки, -був засуджений до позбавлення волі:

-за ст. 15 і 186 ч.3 КК України - на 4 роки;

-за ст. 187 ч.2 КК України із застосуванням ст. 69 КК

-на 5 років,
без конфіскації майна.

Згідно
вимог ст. 70 КК України шляхом
поглинення менш суворого покарання більш суворим обрано 5 років, без конфіскації майна.

На підставі ст. 71 КК України частково приєднано
покарання за попереднім вироком і остаточно призначено ОСОБА_1 5 років 6
міс. позбавлення волі.

Справа №
11-629 2007 р. Головуючий
у 1 інстанції Побережний В.Й.

Доповідач Шенін
П.О.

2

Запобіжний
захід змінений з підписки про невиїзд на взяття від варту із залу суду. В строк
відбування покарання зараховано утримання під вартою із 24.04. по 23.06.2004 p.;

ОСОБА_6,

ІНФОРМАЦІЯ_2
мешканець АДРЕСА_2, на той час учень ЗОШ
№ 24, судимий Корольовським райсудом м. Житомира
за ст. 185 ч.3 із застосуванням ст.
ст. 104, 75 і 76 КК України на З
роки позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки, -

був засуджений
до позбавлення волі:

-за ст. 15 і 186 ч.2 КК України - на 4 роки;

-за ст. 187 ч.2 із застосуванням ст. 69 КК України - на 5 років, без конфіскації

майна;

-за ст. 185 ч.2 КК України - на 3 роки.

За сукупністю
злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання

більш суворим
обрано- 5 років, без конфіскації майна.

На підставі
ст. 71 КК України
частково приєднано покарання
за

попереднім
вироком і остаточно визначено ОСОБА_6 5
років 6 міс. позбавлення

волі без
конфіскації майна.

Міра запобіжного
заходу залишена тримання
під вартою, строк

відбування
покарання обчислений із 12.02.05 р. і в цей строк зараховано

утримання під
вартою із 24.04. по 30.08.2004 року;

ОСОБА_5,

ІНФОРМАЦІЯ_3, мешканець АДРЕСА_3, не працював,
несудимий, -був засуджений до позбавлення волі: -за ч.3 ст. 185 КК України - на 3 роки; -за ст.
ст. 15 і 186 ч.2 КК України - на
4 роки; -за ст. 186 ч.2 КК України - на
4 роки 6 міс;

-за ст. 187 ч.2 із застосуванням ст. 69 КК України - на 5 років, без конфіскації майна.

На
підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого
покарання більш суворим остаточно призначено Клівітенку 5 років позбавлення
волі без конфіскації майна.

Міра запобіжного
заходу залишена тримання під вартою,
строк відбування покарання обчислений із 5.04.2005 р.,
в цей строк зараховано затримання із 24.04. по 27.04.04 p.;

3

ОСОБА_7,

ІНФОРМАЦІЯ_4, мешканець АДРЕСА_4, на той час учень ПТУ-17, судимий Корольовським райсудом м. Житомира
12.02.2004 р. за ст. 185 ч.3
із застосуванням ст. ст.
104, 75 і 76 КК України на З роки позбавлення волі з випробуванням і
іспитовим строком 2 роки, -

був засуджений
до позбавлення волі:

-за ст. 185 ч.3 КК України - на 3 роки 2 міс;

-за ст. 15 і 185 ч.3 КК України - на 3 роки;

-за ст. 15 і 186 ч.2 КК України - на 4 роки;

-за ст. 187 ч.2 КК України із застосуванням ст. 69 КК - на 5 років, без

конфіскації
майна.

На підставі
ст. 70 КК України шляхом поглинення
менш суворого

покарання більш
суворим призначено 5 років, без
конфіскації майна.

Згідно вимог
ст. 71 КК України
частково приєднано покарання
за

попереднім
вироком і остаточно визначено ОСОБА_7 5
років 6 міс. позбавлення

волі без
конфіскації майна.

Міра запобіжного
заходу йому з підписки про
невиїзд змінена на

утримання під
вартою;

ОСОБА_3,

ІНФОРМАЦІЯ_5, мешканець АДРЕСА_5, не працюючий,
судимий 12.02.2004 р. Корольовським райсудом м. Житомира за ст.
185 ч.3 із застосуванням ст. ст.
104, 75 КК України на 3 роки 6 міс.
позбавлення волі з випробуванням і іспитовим строком 2 роки. Постановою
того ж суду від 27.02.04 р. випробування скасовано, -

засуджено до позбавлення
волі:

-за ст. 185 ч.3 КК України - на 3 роки 6 міс;

-за ст. 15 і 185 ч.3 КК України - на 3 роки.

На підставі ст. 70
КК України шляхом поглинення
менш суворого

покарання більш
суворим призначено 3 роки 6 міс

Згідно вимог
ст. 71 КК України
частково приєднано покарання
за

попереднім
вироком і остаточно визначено ОСОБА_3 4
роки позбавлення

волі.

Запобіжний захід
залишений тримання під вартою. В строк відбування

покарання
зараховано повністю відбуте за попереднім вироком;

4

ОСОБА_4,

ІНФОРМАЦІЯ_6, мешкає в АДРЕСА_6, на той час учень 10 класу вечірньої школи
№1, судимий 21.04.2004 р. Корольовським райсудом м. Житомира за ст. 185 4.3, 186 ч.2 КК України із
застосуванням ст. ст. 104 і 76 КК на 4 роки позбавлення волі з
іспитовим строком 2 роки, -

засуджений
за ст. 187 ч.2 із застосуванням ст. 69 КК України на 5 років

позбавлення волі
без конфіскації майна;

-за ст. 296 ч.2 КК України - на 2 роки
позбавлення волі.

На підставі ст. 70
КК України шляхом
поглинення менш суворого

покарання більш
суворим обрано 5 років позбавлення волі без конфіскації

майна.

Згідно вимог
ст. 71 КК України
частково приєднано покарання
за

попереднім вироком
і остаточно визначено
ОСОБА_4 5 років
6 міс.

позбавлення волі
без конфіскації майна.

Міра запобіжного
заходу змінена з підписки про невиїзд на утримання під

вартою.

Цим же вироком
були засуджені:

ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_7,
мешкає в АДРЕСА_7, учень 9 класу СШ № 24, несудимий,
-

-за ст. 15 ч.3 і 186 ч.2 КК України на 4 роки
позбавлення волі;

ОСОБА_10,

ІНФОРМАЦІЯ_8, мешкає в АДРЕСА_8, не працює,
несудимий, -

був
засуджений за ч.2 ст. 186 КК України на
4

роки
позбавлення волі;

-за ст. 296 ч.2 КК України на 2 роки позбавлення
волі.

Згідно
вимог ст. 70 КК України остаточно
покарання призначено 4 роки позбавлення волі;

ОСОБА_11,

ІНФОРМАЦІЯ_9, мешкає в АДРЕСА_9, учень ПТУ №1,

несудимий, -

був засуджений
за ст. 186 ч.2 КК України на 4 роки
позбавлення волі.

До останніх
трьох засуджених застосовані ст. ст.
104, 75 і 76 КК України,
призначений іспитовий строк 2 роки і покладені певні обов'язки у
поведінці.

Міра запобіжного
заходу залишена підписка про невиїзд.

5

Стягнуті
судові витрати на користь НДЕКЦ при Житомирському УМВС: по 10 грн. із
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_5,
ОСОБА_1 і
ОСОБА_4; також з останнього і ОСОБА_5 по 17, 5 грн. на користь ДЕКЦЦ при УМВС
Житомирської області, з ОСОБА_3 і
ОСОБА_7 по 10 грн. також на користь НДЕКЦ.

За
вироком суду, засуджені протягом жовтня
2003-грудня 2004 року в м. Житомирі вчиняли злочини проти власності.

1).
12.10.03 р. ОСОБА_5, ОСОБА_4 з іншими
особами, щодо яких прийняті процесуальні
рішення, проникли в торговий кіоск ВАТ
"Житомирський маслозавод" по вул .Київська, 122,
звідки викрали гроші на суму 104 грн.56 коп.

2). В
той же день зазначені особи біля автовокзалу застосували насильство, що не є небезпечним для життя та здоров'я
ОСОБА_12 (побили його і нанесли легкі тілесні ушкодження без короткочасного
розладу здоров'я) і відкрито заволоділи його майном на суму 469 грн.65 коп.

3).
14.10.2003 р. ОСОБА_5, ОСОБА_10, ОСОБА_11 та інша особа на
перехресті вулиць Київська та Східна побили потерпілого ОСОБА_13 із заподіянням
йому фізичного болю і відкрито заволоділи його майном на суму 975 грн.
(мобільним телефоном, курткою, тощо).

4).
18.10.03 р. ОСОБА_5, ОСОБА_10 та інші
особи (щодо яких прийняті різні процесуальні рішення) біля автовокзалу по вул.
Київська, 93 в м. Житомирі застосували насильство, що не є небезпечним для життя та здоров'я
потерпілого ОСОБА_14 (спричинили легкі тілесні ушкодження без короткочасного
розладу здоров'я) і повторно відкрито заволоділи його майном на суму 1000 грн.
(мобільним телефоном і шкіряною курткою).

5). В
той же вечір ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_10 з 4ма особами, щодо яких прийняті різні процесуальні рішення
(зокрема, 2Є - засуджені раніше), біля буд. №91 по вул. Київській м. Житомира
застосували насильство, що не є
небезпечним для життя та здоров'я ОСОБА_15, нанесли йому удари по тілу, від яких він впав. Із спричиненням потерпілому
фізичного болю нападники повторно і відкрито заволоділи його майном на суму 293
грн.

6).
24.01.2004 р. близько 2 год.
ОСОБА_5, ОСОБА_7 і особа, щодо якої оголошено розшук, розбили скло у вітрині магазину
"Родос" по вул. Крилова, 14 м. Житомира, звідки повторно таємно викрали продукти
харчування на загальну суму 9 грн. 15 коп.

7).
Після цього о 2 год.30 хвилин вони є знову проникли в цей магазин і аналогічно
викрали це ж майно на суму 11 грн. 15 коп.

8). Тоді
ж близько 4 години зазначені особи проникли в той же магазин, звідки викрали продукти харчування на суму 13
грн.55 коп.

9). 28.02.2004
року ОСОБА_5, ОСОБА_1, ОСОБА_9, ОСОБА_6
і ОСОБА_7 близько 20 год.
з вул. Київській до вул. Щорса, 18 м. Житомира

6

переслідували
потерпілого ОСОБА_16 В під'їзді будинку нанесли йому удари руками і ногами
заподіяли фізичний біль з метою пограбування. В зв'язку з активним опіром з
боку потерпілого злочин до кінця не довели,
тобто вчинили незакінчений замах на відкрите викрадення чужого майна.

10).
16.03.2004 року близько 22 год.30 хв. ОСОБА_5,
ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_7 і ОСОБА_4 біля кафе "Почайна" по вул.
Київська, 77 м. Житомира за попередньою змовою і з застосуванням
насильства, що є небезпечним для життя
та здоров'я гр-на ОСОБА_17, вчинили
напад на нього. ОСОБА_5 ногою вдарив потерпілого у спину, а ОСОБА_1 - в голову. ОСОБА_17 втратив
свідомість. Нападники віднесли його до скверу біля школи №8 і, використовуючи безпорадний стан, повторно відкрито викрали різне майно
(мобільний телефон, шкіряну куртку, золоту обручку, тощо) на загальну суму 2955 грн.

11).25.03.2004
р. ОСОБА_3 за попередньою змовою з ОСОБА_7 за допомогою принесеного лома
зробили отвір і проникли в гараж № 30 кооперативу "Восход", розташованого по III пров.Транзитному,
69 м. Житомира. Звідки повторно таємно намагались викрасти майно ОСОБА_18
(коробку передач до автомобіля ЗАЗ-2103 і 3 кришки стартера до автомобіля
ВАЗ-2103) на загальну суму 575 грн. Злочин до кінця не довели з причин, що не залежали від їх волі (були помічені
охоронцями і втекли).

12).6.04.2004
року близько 23 год. ОСОБА_5
за попередньою змовою з ОСОБА_6 в районі буд.
№8 по вул. Житній ринок нанесли удари гр-ну ОСОБА_19 руками і ногами по
тілу і голові, спричинили фізичний біль, той впав на землю. Тобто застосували
насильство, яке не є небезпечним для
життя та здоров'я потерпілого, при цьому
повторно відкрито заволоділи його майном (мобільним телефоном, портмоне із 6 гривнями, годинником) - всього на суму 575 грн. Також
заволоділи майном на загальну суму 5072 грн. (фотоплівками, 2 сумками,
чемоданом, тощо), яке належало гр-ці ОСОБА_20 і знаходилося у
ОСОБА_19.

13).18.05.2004
р. близько 4 год.30 хв. ОСОБА_3 за попередньою змовою із невстановленою
слідством особою пошкодили вхідні двері господарського приміщення №48 по Iму Мар'янівському
провулку м. Житомира, звідки повторно
таємно викрали майно гр-на ОСОБА_21(дрель, різні ключі,
тощо) на загальну суму 259 грн.50 коп.

14).7.02.2005
року близько 00 год.30 хв. ОСОБА_6
за попередньою змовою із невстановленою особою біля буд. №6/126 на майдані
Привокзальному в М. Житомирі розбили скло в автомобілі "Форд-Скорпіо"
№ ФФ-9048. Звідки викрали майно потерпілого ОСОБА_22 (автомагнітолу, нанос,
тощо) на загальну суму 890 грн.

15).9.12.2004 р.
близько 01 год.30 хв. ОСОБА_5, ОСОБА_10 і ОСОБА_4, знаходячись у стані алкогольного
сп'яніння, за попередньою змовою поблизу
маркету "Київський" по вул.
Київська, 93 вчинили з особливою зухвалістю хуліганство. ОСОБА_5 наніс
удар в голову гр-ну ОСОБА_23 ,

7

від чого той
впав. Решта засуджених нанесли ОСОБА_23 числені удари руками і ногами по тілу і
голові. В результаті останньому були заподіяні
легкі тілесні ушкодження
без короткочасного розладу здоров'я.

В апеляція
просять:

·
засуджені ОСОБА_7,
ОСОБА_6, ОСОБА_5 і ОСОБА_4 - переглянути справу і пом'якшити їм
покарання. При цьому останні троє вказують,
що вони визнали вину і розкаялись,
ОСОБА_4 підкреслює своє неповноліття; також перші троє зазначають, що суд призначив їм надто суворе
покарання, тобто значно більше (по 5
років 6 міс), ніж просив прокурор (по 4
роки позбавлення волі);

·
засуджений ОСОБА_3 - також переглянути його справу.
Наполягає на порушенні його процесуальних прав під час досудового
слідства, застосування насильства, внаслідок чого він обмовив себе. Також
вказує, що суд не викликав потерпілого
по одному з епізодів обвинувачення, який
мав ствердити його невинуватість. Також у судових деталях не приймав участь
його законний представник.

Засуджений ОСОБА_1 та його законний представник ОСОБА_2 подали декілька
доповнень до своїх апеляцій, в яких
вказують і просять:

·
засуджений ОСОБА_1 - про пом'якшення покарання, врахування його каяття, відшкодування шкоди і застосування ст. 75 КК України;

·
його мати - про необхідність направлення справи на
дослідування, оскільки по даній справі є
14 епізодів (а разом зі справою, яке ще
розслідується - 27). її син обвинувачується лише по 2х епізодах, а прокурор чомусь оголосив його організатором
злочинів.

Також
ОСОБА_2 вважає, що її син не наносив ніякого
удару потерпілому в голову (епізод №10) і не міг нанести, оскільки він - лівша. Дії сина слід
перекваліфікувати зі ст. 187 на ст. 186 КК України, пом'якшити покарання і застосувати ст. 75 КК України.

Далі
обидва апелянта вказують, що суд неправильно
вказав у вироку їх адресу (АДРЕСА_1),
ніби-то викрадені речі вилучили у іншого засудженого, ОСОБА_6,
саме там. В дійсності ОСОБА_6 мешкає за іншою
адресою - по АДРЕСА_11.

ОСОБА_2, крім того,
зазначає, що до її сина
застосовували незаконні методи слідства,
заарештували без участі адвоката,
неправильно вказали початок строку відбування покарання - 27.04.04 p.. хоча затримали
24.04.04 року.

Засуджений
ОСОБА_1 також зазначає, що фактично його
затримали зранку, однак оформили арешт о
20й годині 24.04.04 p.;
обвинувальний висновок йому не затверджував прокурор; він - лівша і не міг
вдарити в голову ОСОБА_17 (епізод №10).

8

Колегія
суддів, заслухавши доповідача, законного представника ОСОБА_2, засуджених ОСОБА_1, ОСОБА_5
і ОСОБА_3, які апеляції підтримала, зокрема перша просить або скасувати вирок
щодо її сина і повернути справу на додаткове розслідування, або внести у вирок відповідні зміни і
застосувати до сина ст. 75 КК
України, думку прокурора про законність
і обгрунтованість вироку, перевіривши
справу, залишає апеляції засуджених
ОСОБА_3 і ОСОБА_6 без задоволення, а
також частково задовольняє апеляції законного представника ОСОБА_2, засуджених ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5 і ОСОБА_7 з наступних мотивів.

Колегія
суддів вважає, що апеляція засудженого
ОСОБА_3 задоволенню не підлягає. Він засуджений за скоєння двох епізодів
(№11-25.03.2004 року і №13-18.05.04р.).

По
епізоду 25.03.04 р. він вину визнавав на досудовому слідстві і в суді (т.10,
а.с. 185; т.3, а.с. 49), був викритий
співучасником злочину ОСОБА_7 (т.3, а.с. 46). Крім того, на місці злочину була вилучена куртка ОСОБА_3
з документом на його ім'я (т.3, а.с. 5, 6 і 20).

Що
стосується епізоду №13 від 18.05.04 p., який
ОСОБА_3 заперечував у суді 1ої інстанції,
то суд у вироку (т.10, а.с.
198-199) навів достатньо доказів його вини. Дійсно, потерпілий ОСОБА_8 судом допитаний не був,
однак на досудовому слідстві розповів про викрадення його речей, зокрема - вироблених з алюмінію, різних ключів, тощо. Крадіїв особисто потерпілий не бачив.
Його покази суд ретельно дослідив, як і
визнавальні покази саме ОСОБА_3 на досудовому слідстві (явку, пояснення при відтворенні обставин подій
-т.3, а.с. 71, 102).

В той
час засуджений показував, що разом з
хлопцем на ім'я "ОСОБА_24" домовились викрасти зазначені речі із сарая сусідів. Після
вчиненого частину -продали.

Ці
покази підтвердив свідок ОСОБА_25 в суді і пояснив, що у середині травня 2004 року до нього
додому прийшли двоє хлопців, у мішку
принесли алюмінієві речі та інше; які він купив.

Частину цих
речей ОСОБА_8 пізніше
впізнав, як належні йому.

Таким
чином, ОСОБА_3 описував по епізоду ті
факти, які мали місце. Немає підстав
вважати, що він на попередньому слідстві
обмовив себе.

В
судовому засіданні ОСОБА_3 не заявляв про застосування до нього правоохоронцями
мір фізичного впливу (про що зазначено в апеляції). Він згадав про
"тиск", однак уточнив, що зі скаргами до прокурора не звертався (т.10, а.с. 109). В судовому засіданні ні він, ні в його інтересах адвокат не заявляли
будь-яких конкретних клопотань про проведення службової або прокурорської
перевірки дій працівників карного розшуку.

Твердження
в апеляції про порушення процесуальних прав під час дебатів (не було його
законного представника) - є невірним.

Законний представник
ОСОБА_3, ОСОБА_26, надіслала суду заяву від 16.05.05 р. про
слухання справи в її відсутність (т.10, а.с. 77).

9

В цей же
час інтереси засудженого в суді першої інстанції захищав адвокат ОСОБА_27, в тому числі виступав у дебатах (т.10, а.с.
166, зв).

Дії
ОСОБА_3 у двох епізодах кваліфіковані правильно, а обрана йому міра покарання у вигляді 4х
років позбавлення волі відповідає вимогам
ст. 65 КК України (знаходиться у мінімальних межах санкції ч.3 ст. 185 КК). Раніше він же засуджувався за
цим законом на 3 роки 6 міс. позбавлення
волі із застосуванням ст. 75 КК. Нові
злочини вчинив під час іспитового строку. Для пом'якшення покарання ОСОБА_3
підстав не знайдено.

Колегія
суддів не знаходить підстав для задоволення апеляції засудженого ОСОБА_5 в
частині пом'якшення йому покарання. Дійсно,
він не судимий і прокурор у дебатах просив призначити йому 4 роки
позбавлення волі, а суд визначив -5. За
матеріалами справи, цей засуджений
приймав участь практично у переважній кількості епізодів по справі (у вироку
зазначено 12 із 15). Також вчиняв тяжкі злочини (розбій, пограбування). Епізод хуліганства він скоїв
9.12.2004 p., тобто вже під
час розгляду його справи о 5 перших томах в суді. Остання справа була об'єднана
з новою.

Суд
врахував усі дані про особу ОСОБА_5, на
які він посилається в апеляції (неповноліття,
каяття і визнання вини) і застосував до нього ст. 69 КК України в частині призначення
основного покарання за розбій.

Тим не
менш, колегія суддів в порядку ст. 365 КПК України вважає за необхідне
змінити вирок суду щодо ОСОБА_5 і виключити в нього вказівки про вчинення ним
злочинів за епізодами №№6-8 24.01.2004 року разом з ОСОБА_7 та особою,
щодо якої матеріали виділені в окреме провадження.

Вартість
викраденого майна у ТОВва "Колос-Трейд" по цих епізодах складає лише
9 грн.15 коп., 10 грн. 20 коп. і 11
грн.15 коп.3азначені суми не дають підстав для кваліфікації дій вказаних осіб
за ч.3 ст. 185 КК України, оскільки фактично в них міститься лише ознаки
дрібного викрадення майна.

З наведених
вище підстав підлягає частковому задоволенню апеляція засудженого ОСОБА_7

З
мотивувальної і резолютивної частин вироку слід виключити вказівки про вчинення
ним епізодів розкрадань чужого майна за №№6-8 24.01.2004 року і про засудження
його по цих епізодах.

В решті
апеляція ОСОБА_7 задоволенню не підлягає. Під час іспитового строку за
попереднім вироком через 2 тижні він вчинив новий злочин, а взагалі протягом місяця після вироку - 3
злочини, в тому числі і тяжкі. Суд
врахував усі обставини справи, його
вік, дані про особу і застосував ст. 69 КК України при обранні покарання за
ч.2 ст. 187 КК. Для подальшого
пом'якшення ОСОБА_7 покарання в даний час підстав не знайдено.

Колегія
суддів також задовольняє апеляцію засудженого ОСОБА_4, в тому числі в порядку ст. 365 КПК України.

По-перше, з мотивувальної частини вироку слід виключити
вказівки про участь ОСОБА_4 разом з іншими співучасниками по епізодах №1
12.10.2003 року ( ст. 185 ч.3 КК), №2
того ж дня ( ст. 186 ч.2 КК) та №5 18.10.2003 р. ( ст. 186 ч.2 КК
України), оскільки за вчинення цих
злочинів він вже був засуджений

10

Королівським райсудом м. Житомира 21.04.04 року. В
резолютивній частині вироку по даній справі вказано, що ОСОБА_4 засуджений лише за епізодами № 10
16.03.04 р. та № 15 9.12.04 p., що є правильним.

Слід
вважати, що по епізодах №№1, 2 і 5
зазначені у вироку особи скоювали злочини з іншими особами, які вже були засуджені по справі (тобто в
числі їх був і ОСОБА_4).

По-друге, при обранні ОСОБА_4 покарання суд 1ої
інстанції не дотримався вимог ст. ст. 70 і 71 КК України, обравши покарання за епізодами №№10-15 за
правилами ст. 70 КК, а потім за сукупністю вироків - за
правилами ст. 71 КК України. Як вказано
вище, Корольовським райсудом м. Житомира
21.04.04 року ОСОБА_4 був засуджений за
ст. ст. 185 ч.3 і 186 ч.2 КК
України із застосуванням ст. 76, 104 КК
на 4 роки позбавлення волі з випробуванням і іспитовим строком 2 роки.

Епізод №10 по
даній справі мав місце до першого вироку - 16.03.04 року.

Тому
ОСОБА_4 спочатку слід призначити покарання за сукупністю злочинів за правилами
ч.4 ст. 70 КК.

По даній
справі суд визначив ОСОБА_4 за ст. 187
ч.2 із застосуванням ст. 69 КК України -
5 років позбавлення волі без конфіскації майна.

Таким
чином, покарання за епізодом №10 від
16.03.04 р. і вироком від 21.04.04 р. слід призначити - 5 років позбавлення
волі без конфіскації майна і 4 роки позбавлення волі із застосуванням ст.
ст. 76 і 104 КК України з випробуванням і іспитовим строком 2 роки, також з відповідними вказаними обмеженнями у
поведінці.

Згідно
до вимог ч.4 ст. 70 КК у даному випадку
кожне покарання виконується самостійно.

Епізод
хуліганства по даній справі скоєний ОСОБА_4 9.12.2004 p.,
тобто після епізоду №10 і першого вироку, під час іспитового строку.

За вироком
по даній справі суд призначив ОСОБА_4 за ч.2
ст. 296 КК - 2 роки позбавлення волі.

Тому
остаточне покарання за сукупністю вироків ОСОБА_4 має бути призначеним за
правилами ч.ч.1 і 4 ст. 71 КК України.

В цілому
суд 1ої інстанції врахував усі обставини,
передбачені ст. 65 КК
України, дані про його особу, неповнолітній вік під час злочинів, визнання вини і відшкодування шкоди, а також те,
що під час розбійного нападу на ОСОБА_17 він безпосередньо фізичного
насильства до того не застосовував. Вважати обрану ОСОБА_4 міру покарання
занадто суворо - підстав немає. Нові злочини він вчинив під час іспитового
строку за попереднім вироком, за яким
йому призначено 4 роки позбавлення волі.

Підлягають
частковому задоволенню апеляції засудженого ОСОБА_1 та його законного представника - ОСОБА_2

Мотивуючи докази
вини ОСОБА_1 за епізодом
№10 від 16.03.04 р., суд вказав у вироку, що речові докази були вилучені у співучасника
ОСОБА_6 за його місцем мешкання в АДРЕСА_1. Фактично це адреса засудженого ОСОБА_1 і речові докази
по епізоду №10 там не

11

вилучались, про що правильно вказують апелянти.
Насправді, за протоколом обшуку місця
мешкання ОСОБА_6, ці речі були вилучені
по АДРЕСА_11 (т.1, а.с. 149).

Тому
колегія суддів вносить відповідні зміни у мотивувальну частину вироку стосовно
цього обшуку і вилучення.

В решті апеляції
зазначених осіб задоволенню не підлягають.

По даній
справі ОСОБА_1 пред'явлено
обвинувачення і він засуджений лише по двом епізодам - №№9 (28.02.04 р.) і 10
(16.03.04 p.).

Винність
по епізоду пограбування №9 ОСОБА_1 не заперечує, він також викритий показами потерпілого, співучасниками ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7 і ОСОБА_9.

Твердження
в апеляціях ОСОБА_1 та ОСОБА_2
про неправильність кваліфікації дій першого за епізодом №10 як розбій, необхідність перекваліфікації цих дій на ст. 186 КК,
неможливість нанесення засудженим удару потерпілому у відповідну частину
голови, так як ОСОБА_1 - лівша, матеріалами справи спростовані. Докази і
висновки по цьому епізоду суд достатньо навів у вироку.

Судово-медичний
експерт не робив будь-яких висновків, що
удари ОСОБА_17 наносила особа тільки правою рукою.

У
потерпілого виявлені тілесні ушкодження на голові справа та животі (синці і
подряпини).

Особисто
ОСОБА_17 дійсно заявив, що пам'ятає один
удар у висок, після чого втратив
свідомість. Після чого розбійники забрали його речі. Ці покази апелянта не
виправдовують.

Допитаний
під час досудового слідства в якості обвинуваченого (т.5, а.с. 28)) ОСОБА_1 визнавав, що бачив,
як ОСОБА_5 16.03.2004 р. вдарив ОСОБА_17 в голову, той впав на бордюр головою. Не
заперечує, що він із співучасниками
відносив людину, яка втратила
свідомість, в інше місце.

Потім
ОСОБА_1, за його словами, бачив у співучасників нові і чужі речі
(взуття, мобільний телефон, тощо).

При
цьому ОСОБА_1 власні попередні покази в якості обвинуваченого (т.5, а.с. 19) і
підозрюваного (т.5, а.с. 5) про те, що
він 16.03.04 р. також намагався вдарити ногою в голову, однак промахнувся, крім того - дійсно спробував зняти з пальця
руки потерпілого обручку, но в нього це не
вийшло, - пояснює застосуванням до нього
протизаконного насильства оперпрацівниками.

Однак ці
твердження засудженого є надуманими,
оскільки під час зазначених допитів (а.с. 5, 19 і 28, т.5) ОСОБА_1 допитувався у присутності
адвоката. Про будь-яке насильство обидва ніяких офіційних заяв не робили і зі
скаргами не зверталися.

Крім
того, по цьому епізоду ОСОБА_1 був
повністю викритий співучасниками розбійного нападу, які визнали і себе винними за ч.2 ст. 187 КК та ніяких скарг (апеляцій) з цього
приводу не подавали.

Зокрема, в судовому засіданні ОСОБА_5 показав, що саме ОСОБА_1 запропонував пограбувати
потерпілого, вони вдвох наздогнали його.
ОСОБА_5

12

вдарив
чоловіка у спину і той
впав, а ОСОБА_1 вдарив того ногою у голову і
потерпілий втратив свідомість. Усі, крім
ОСОБА_4, занесли потерпілого у
сквер, заволоділи його речами, а ОСОБА_1 забрав золоту обручку.

Аналогічні
покази дали ОСОБА_4 з ОСОБА_6. ОСОБА_7
підтвердив, що після пропозиції
пограбування ОСОБА_5 з ОСОБА_1 пішли вперед. Коли підбігли решта
підсудних, потерпілий вже лежав.

Співучасники
віднесли (окрім ОСОБА_4) його за кущі і забрали речі.

Таким
чином суд 1ої інстанції правильно встановив,
що ОСОБА_1 приймав активну участь у розбійному нападі на ОСОБА_17, безпосередньо застосовував до нього
насильство і забирав особисті речі.

Підстав
для перекваліфікації дій ОСОБА_1
на ч.2 ст. 186 КК України по цьому
епізоду колегія суддів не вбачає, як і
для направлення справи на дослідування,
на чому наполягає ОСОБА_2

Остання
вказує в апеляції, що її сина (ОСОБА_1) в суді арештували
незаконно і у відсутності адвоката. Однак зазначена обставина не є підставою
для скасування вироку, оскільки

Постанова
суду від 27.04.04 р. про взяття ОСОБА_1
під варту була скасована апеляційним судом 21.05.04 р. (т.5, а.с. 30).

Запобіжний
захід у вигляді взяття під варту був обраний ОСОБА_1 судом за участю адвоката вдруге 18.06.04 р. (т.5, а.с.
32), тобто обгрунтовано.

ОСОБА_2
в апеляції наполягає на необхідності обчислювати строк відбування ОСОБА_1
покарання не з 27.04.04 p., як ніби-то вказав суд у вироку, а з 24.04.04 р.

Однак у вироку
зазначений саме останній час (т.10, а.с. 205).

Апелянт
вважає, що її сина фактично затримали
зранку 24.04.04 p., a записали цей час
невірно - о 20 год.50 хвилин.

У
протоколі затримання (т.5, а.с. 9) час затримання ОСОБА_1 вказаний - о 20 год. 50 хвилин
24.04.04 року. Цей протокол підписав і засуджений.

У суду
апеляційної інстанції на даний час (через 3, 5 роки після затримання ОСОБА_1)
немає підстав вважати вищезазначені факти не відповідаючими дійсності.

Твердження
в апеляції ОСОБА_2 про те, що оскільки
тілесні ушкодження у ОСОБА_17 віднесені до легких без короткочасного розладу
здоров'я, то це є грабіж, а не розбій,
колегія суддів вважає необгрунтованим.
За матеріалами справи, удари
потерпілому були нанесені в життєво-важливий орган - у голову. Від них ОСОБА_17
втрачав свідомість. Використовуючи його стан,
співучасники епізоду №10 віднесли його в сквер, в кущі,
де заволоділи його майном. Ці дії
містять склад групового розбійного нападу.

В
апеляції ОСОБА_1 вказано
про порушення (на його думку) закону,
оскільки обвинувальний висновок не затвердив прокурор. Фактично цей
висновок затвердив заступник прокурора,
тому підстав для скасування вироку -немає.

Обидва апелянта
просять пом'якшити ОСОБА_1
покарання і застосувати до нього ст.
75 КК України з врахуванням каяття,
позитивних даних про особу,
відшкодування шкоди, тощо.

13

Однак
обране судом 1ої інстанції ОСОБА_1
покарання, на думку колегії
суддів, відповідає вимогам ст. 65 КК України, при цьому враховані усі обставини справи і
дані про особу засудженого.

Суд застосував
до нього ст. 69 КК України.

Крім
того, вироком від 12.02.04 р. ОСОБА_1
вже був засуджений за корисливий злочин на 3 роки 3 міс. позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК. Правильних висновків він не зробив
і через півтора місяці вчинив замах на грабіж,
а ще через 2 тижні - розбій.

Колегія
суддів, виходячи з вищенаведеного, не вбачає підстав для застосування до ОСОБА_1 повторно ст. 75 і 104 КК або для подальшого
пом'якшення йому покарання.

Що
стосується ОСОБА_6, то він був
засуджений за вчинення 3х епізодів злочинів (№№9, 12 і 14) під час іспитового
строку за першим вироком від 12.02.2004 р. (З роки позбавлення волі із
застосуванням ст. 75 КК).

Прокурор просив
визначити ОСОБА_6 не 4 роки (як зазначено в апеляції), а

4 роки 6 міс. позбавлення волі за сукупністю вироків. Суд з
врахуванням усіх

даних про особу ОСОБА_6, обставини
справи, зокрема вартості майна, яким

заволоділи ОСОБА_6 з ОСОБА_5 під час пограбування за епізодом №12 (5072

грн.), призначив першому 5 років 6
міс. позбавлення волі. На це суд мав
право.

Крім
того, за даними, які надійшли до апеляційного суду, ОСОБА_6
вже звільнений з місць позбавлення волі у встановленому порядку. Тому
колегія суддів не вбачає підстав для зміни вироку щодо ОСОБА_6.

На
підставі наведеного, керуючись ст.
ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляцію
засуджених ОСОБА_3 і ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Корольовського районного суду м.
Житомира від 29.07.2005 року щодо них - без зміни.

Цей же
вирок змінити щодо засуджених ОСОБА_1, ОСОБА_7,
ОСОБА_5 і ОСОБА_4, задовольнивши
частково апеляції зазначених осіб та в інтересах ОСОБА_1 - його законного представника ОСОБА_2

Відносно
засуджених ОСОБА_5 і ОСОБА_7 з вироку
слід виключити вказівки про вчинення ними злочинів за епізодами №№ 6-8
24.01.2004 року (крадіжок майна у ТОВва "Колос-Трейд" на суму 9 грн.
15 коп., 11 грн. 15 коп. та 13 грн. 55
коп.) і засудження вказаних осіб за цими епізодами.

Щодо
засудженого ОСОБА_4 - з мотивувальної частини вироку слід виключити вказівки
про участь його (тобто разом з іншими співучасниками) по епізодах № 1
12.10.2003 р. ( ст. 185 ч.3 КК) і № 2 того ж дня ( ст. 186 ч.2 КК) та №

5 18.10.2003 р. ( ст. 186 ч.2 КК України).

14

Резолютивну
частину вироку щодо ОСОБА_4 викласти наступним чином:

-призначити йому
покарання за ч.2 ст. 187 КК України із
застосуванням ст. 69 КК - 5 років позбавлення волі без
конфіскації майна.

На
підставі ст. 70 ч.4 КК України покарання за сукупністю
злочинів (епізод № 10 від 16.03.04 р. і вирок від 21.04.04 року) визначити: 5
років позбавлення волі без конфіскації майна і 4 роки позбавлення волі із
застосуванням ст. ст. 76 і 104 КК України з випробуванням і
іспитовим строком 2 роки, з відповідними
вказаними у вироку від 21.04.04 року обмеженнями у поведінці.

Згідно
до вимог ч.ч.1 і 4 ст. 71 КК України
остаточне покарання ОСОБА_4 P.O. визначити 5 років 6 місяців позбавлення волі
без конфіскації майна.

Щодо
засудженого ОСОБА_1 -
виключити з вироку вказівки про вилучення речових доказів по епізоду № 10 за
його адресою (АДРЕСА_1) і вважати, що
зазначені докази вилучались фактично за місцем мешкання ОСОБА_6 (АДРЕСА_11.)

Врешті апеляції
законного представника ОСОБА_2,
засуджених ОСОБА_1, ОСОБА_7
, ОСОБА_5 і ОСОБА_4 залишити без
задоволення, а вирок суду від 29.07.05
року щодо вказаних засуджених - без зміни.