АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 лютого 2007
року Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого Романова О.В.

суддів Яковлєва С.В., Єрещенка A.M.

прокурора Синявського А.В.

адвоката ОСОБА_1

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в
м. Житомирі кримінальну справу за апеляцією засуджених ОСОБА_2, ОСОБА_3 та адвокатів
ОСОБА_1, ОСОБА_4 на вирок Корольовського районного суду м. Житомира від 28 листопада 2006 p., яким

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
мешканця м. Житомира, раніше судимого 14.05.2003
р. Таращанським районним судом Київської області за ст. 186 ч.2 КК України
на 4 роки
позбавлення волі, звільнений Богунським районним судом м. Житомира умовно-достроково
на 1 рік 3 місяці,
засуджено за ст. 186 ч.2 КК
України на 6 років
позбавлення волі, -за ст. 187
ч.4 КК України на 13
років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна; -за ст. 121 ч.2 КК України
на 8 років
позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України
шляхом часткового складання призначеного покарання призначено 13 років 6 місяців
позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

На підставі ст. 71 КК України до
покарання призначеного вироком, частково приєднано покарання за вироком
Таращанського районного суду від 14
травня 2003 року і
призначено покарання 14 років
позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

Справа № 11-68 2007 р. Головуючий у 1 інстанції Покатілов О.Б.

Категорія ст.186 ч.2,187 ч.4,121 ч.2 КК України Доповідач
Єрещенко А.М.

ОСОБА_3,

ІНФОРМАЦІЯ_2,
уродженця та мешканця м. Житомира, раніше судимого 15.03.2002 року Богунським
районним судом м. Житомира за ст. 186
ч.1 КК України на 1 рік позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік.-24.12.2002 року Богунським
районним судом м. Житомира за ст. 186
ч.1, 187 ч.2, 70,
71 КК України на 7 років 1 міс. позбавлення
волі, звільнений Богунським районним судом умовно-достроково на 3 роки 6 міс.5 днів засуджено
за ст. 186 ч.2 КК
України на 6 років
позбавлення волі, -за ст. 187
ч.4 КК України на 14
років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна; -за ст. 121 ч.2 КК України
на 8 років
позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України
шляхом часткового складання призначених покарань призначено 14 років 6 місяців
позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

На підставі ст. 71
КК України до покарання призначено судом, частково приєднано покарання за
вироком Богунського районного суду м. Житомира від 24 грудня 2002 року і
призначено покарання 15 років 6 місяців
позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна. Міра запобіжного
заходу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 залишена тримання під вартою.

Стягнуто з
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в солідарному порядку на користь ОСОБА_5 та ОСОБА_6 10364 грн. 43 коп.
матеріальної шкоди та 300
000 грн. моральної шкоди.

Згідно вироку,
ОСОБА_2 та ОСОБА_3, будучи умовно-достроково звільненими з місць позбавлення
волі, в період не відбутої частини покарання вчинили ряд злочинів.

Так, 16 березня 2006 року о 22 год. 20 хв. ОСОБА_2 та
ОСОБА_3, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, по провулку 1-ому Гоголівському у
м. Житомирі, з метою відкритого викрадення чужого майна, вчинили напад на
потерпілого ОСОБА_7, спричинивши
йому легкі тілесні ушкодження без короткочасного розладу здоров'я та викрали
мобільний телефон та інші речі, завдавши шкоду потерпілому на загальну суму 346 грн.

Продовжуючи
злочинну діяльність, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, 17
березня 2006 року,
близько 00 години,
перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, з метою заволодіння чужим майном,
біля буд. № 88 по вул.
Мануїльського у м. Житомирі вчинили напад на ОСОБА_8. Під час нападу ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 наносячи удари потерпілому руками та ногами в різні частини тіла, в
тому числі і в голову. Подолавши опір потерпілого, ОСОБА_2 та ОСОБА_3
заволоділи майном ОСОБА_5, мобільним телефоном, та іншими речами на загальну
суму 739 грн. 50 коп.

Після нападу
потерпілий спромігся добратися до свого місця проживання і був госпіталізований
до Житомирської обласної клінічної лікарні, де в реанімації 22.03.2006 року помер.

Згідно висновку
судово-медичної експертизи смерть ОСОБА_8 настала внаслідок закритої
черепно-мозкової травми, перелому луски правої скроневої кістки, крововиливів
під оболонки головного мозку, забою головного мозку, ускладненого розвитком
двобічної застійної фібріозно-гнійної пневмонії та гострої дихальної
недостатності, що відноситься до тяжкого тілесного ушкодження та знаходяться в
причинному зв'язку з нанесеними потерпілому тілесних ушкоджень.

В апеляціях
засуджений ОСОБА_2 вказує, що він не згоден з кваліфікацією його дій за ст.ст. 186 ч.2 та 187 ч.4 КК України,
так як його дії за цими статтями кваліфіковано лише на підставі показів матері
потерпілого.

В апеляції
адвоката ОСОБА_4 ставиться питання про закриття кримінальної справи щодо
ОСОБА_2 за ст. 121 ч.2 КК
України за відсутністю в його діях складу злочину та перекваліфікацією дій з
ч.4 ст. 187 на ч.2
ст. 186 КК
України і пом'якшити міру покарання.

Адвокат
посилається на те, що вина ОСОБА_2 у спричиненні тяжких тілесних ушкоджень, які
знаходяться у непрямому причинному зв'язку зі смертю потерпілого ОСОБА_8 не
доведена, так як встановлено,що потерпілий падав і міг отримати тілесні
ушкодження, які зазначені у висновку судово-медичної експертизи.

В апеляції
адвокат ОСОБА_1 просить перекваліфікувати дії ОСОБА_3 з ч.4 ст. 187 на ч.2 ст. 187 КК України і з
ч.2 ст. 121 на ст. 128 КК України і
пом'якшити ОСОБА_3 міру покарання, посилаючись на те, що суд не встановив
ступінь участі у злочині кожного з засуджених, вважає, що між засудженими не
було домовленості на спричинення ОСОБА_8 тяжких тілесних ушкоджень, а була лише
домовленість на відкрите викрадення чужого майна. Також адвокат вважає, що
тілесні ушкодження ОСОБА_8 були спричиненні з необережності.

Засуджений
ОСОБА_3 також просить пом'якшити йому міру покарання, посилаючись на те, що суд
не врахував, що ініціатором злочину був ОСОБА_2, а також те, що злочин він
скоїв у зв'язку з збігом тяжких сімейних обставин.

Заслухавши
доповідача, міркування прокурора, вивчивши доводи апеляцій та перевіривши
матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляції задоволенню не підлягають
з слідуючих підстав.

Доводи
засуджених та захисників про недоведеність вини ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в
інкримінованих їм злочинах є безпідставними і спростовуються матеріалами
справи.

Вина засуджених
по епізоду викрадення майна ОСОБА_7
доведена показами потерпілого ОСОБА_7,
протоколом огляду місця події, протоколом пред'явлення особи для впізнання,
протоколом відтворення обстановки та обставин події з участю ОСОБА_2 та
ОСОБА_3, протоколом пред'явлення предметів для впізнання, протоколом огляду
речових доказів, вилучених у ОСОБА_3, висновком судово-медичної експертизи про
наявність у ОСОБА_7 тілесних
ушкоджень та іншими матеріалами справи.

Вина засуджених
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 по епізоду відкритого викрадення майна ОСОБА_8 доведена
показами батьків -потерпілих
ОСОБА_5 та ОСОБА_6.

Як видно з
матеріалів справи, ОСОБА_8 після нападу на нього та побиття прийшов додому і
будучи ще у свідомості детально розповів матері ОСОБА_6 про обставини скоєння
злочину. Покази потерпілої ОСОБА_6 про обставини скоєння злочину, про які і й
розповів син, узгоджуються з іншими матеріалами справи.

Вина засуджених
доведена протоколами вилучення у ОСОБА_3 студентського квитка на ім'я ОСОБА_8,
а у ОСОБА_2 - мобільного
телефону "Самсунг", який належав ОСОБА_8, та протоколами огляду цих
речових доказів.

Вина засуджених
також доведена протоколами відтворення обстановки та обставин події з участю
ОСОБА_2 та ОСОБА_3, висновком судово-медичної експертизи про наявність у
ОСОБА_8 тілесних ушкоджень, а також іншими матеріалами справи.

Суд обгрунтовано
дійшов висновку, що саме діями ОСОБА_2 та ОСОБА_3 потерпілому ОСОБА_8 були
спричинені тяжкі тілесні ушкодження і що саме від дій засуджених настала смерть
потерпілого.

Оцінивши докази
по справі в їх сукупності суд обгрунтовано дійшов висновку про винність ОСОБА_2
та ОСОБА_3 і вірно кваліфікував їх дії за ст.ст. 186 ч.2, 187
ч.4, 121 ч.2 КК
України.

При обранні міри
покарання засудженим суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину,що злочин,
передбачений ст. 187 ч.4 КК
України відноситься до категорії особливо тяжких. Суд врахував також особу
засуджених, що вони раніше притягались до кримінальної відповідальності,
відбували покарання у місцях позбавлення волі, були умовно-достроково звільнені
від відбування покарання на значні терміни і знову вчинили злочин, перебуваючи
у стані алкогольного сп'яніння.

При таких
обставинах колегія суддів не знаходить підстав для пом'якшення ОСОБА_2 і ОСОБА_3
міри покарання.

На підставі
наведеного, керуючись ст.ст. 365,
366 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляції засуджених ОСОБА_2, ОСОБА_3, захисників ОСОБА_1, ОСОБА_4 залишити без задоволення, а вирок Корольовського районного суду м. Житомира від 28 листопада 2006 року щодо ОСОБА_2 та ОСОБА_3 без зміни.