АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Провадження: № 11-кп/791/252/15 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч. 2 ст. 121 КК України Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 березня 2015 року м. Херсон
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Херсонської області у складі:
головуючого судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі: ОСОБА_5
за участю прокурора: ОСОБА_6
обвинуваченого: ОСОБА_7
захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката: ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Херсоні кримінальне провадження № 0001317 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 на вирок Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 28.08.2014 року щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дмитрівка Каховського району Херсонської області, громадянина України, освіта повна загальна середня, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого в порядку п. 1 ч. 1 ст. 89 КК України, -
в с т а н о в и л а :
Цим вироком, ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 121 КК України до позбавлення волі строком на 7 років 6 місяців з відбуванням покарання у кримінально-виконавчій установі. Строк відбування покарання обчислено з 04.06.2013 року. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишено без змін. Вирішено питання щодо речових доказів та судових витрат.
Вказаним вироком ОСОБА_7 визнаний винним і засуджений за те, що він, 03.06.2013 року близько 16 год. 00 хв., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись за місцем проживання по АДРЕСА_1 , в ході конфлікту, що виник між ним та його співмешканкою ОСОБА_9 на ґрунті особистих неприязних відносин, умисно наніс останній чисельні удари руками по тілу, спричинивши їй тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя, від яких ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 померла на місці події.

У апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 просить вирок суду відносно ОСОБА_7 скасувати, а кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 закрити та звільнити його з під варти з залу суду. В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що належні та допустимі докази, які б викривали обвинуваченого у вчиненні злочину, відсутні. Зокрема вказує, що у вироку суд безпідставно послався як на докази винуватості ОСОБА_7 на показання свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , оскільки вказані особи не були очевидцями події. Результати слідчих експериментів безпідставно покладені в основу обвинувального вироку, оскільки ОСОБА_7 по-перше, давав суперечливі показання щодо обстановки та обставин вчинення злочину, а по-друге, ці показання дані ним внаслідок застосування незаконних методів ведення слідства, що призвело до самообмови останнього у вчиненні злочину. Вважає безпідставним посилання суду на висновки судово-медичної експертизи від 20.06.2013 року та додаткової судово-медичної експертизи від 14.02.2014 року, оскільки висновки судово-медичних експертиз містять лише медичну оцінку наслідків злочинного діяння і саме в такому розумінні повинні оцінюватися судом при вирішенні питання про доведеність винуватості особи у вчиненні злочину. Крім того, смерть потерпілої настала ІНФОРМАЦІЯ_2 в період часу з 17:00 до 21:00 години, тобто у час, коли ОСОБА_7 був відсутній за місцем вчинення злочину, що підтвердили свідки ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_23 також посилається на те, що в порушення ст. 238 КПК України слідчий не оглянув труп на місці та не направив його для проведення судово-медичної експертизи для встановлення причин та часу смерті.

У апеляційній скарзі з доповненнями обвинувачений ОСОБА_7 наводить аналогічні доводи, просить вирок суду першої інстанції скасувати, а провадження по справі закрити, посилаючись на те, що тілесних ушкоджень потерпілій не заподіював.
Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого та його захисника, які просили вирок скасувати і провадження закрити в зв`язку із недоведеності участі обвинуваченого у вчиненні злочину, прокурора, який просив апеляційні скарги залишити без задоволення, а вирок суду без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження, заслухавши сторони в судових дебатах, під час яких вони залишилися на попередніх позиціях, останнє слово обвинуваченого, колегія суддів дійшла до наступних висновків.
Так, свої висновки про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 121 ч. 2 КК України суд першої інстанції зробив на підставі доказів, досліджених та оцінених ним із дотриманням вимог чинного кримінального процесуального законодавства, про що у вироку навів докладні мотиви згідно зі ст. 374 КПК України .

Колегія суддів критично оцінює доводи апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника про непричетність ОСОБА_7 до вчинення злочину, виходячи з наступного.
Протоколом огляду від 04.06.2013 року зафіксовано, що в приміщенні моргу Каховської центральної районної лікарні візуально оглянутий труп ОСОБА_9 , в ході якого встановлені видимі ознаки тілесних ушкоджень: фіолетові крововиливи в області підборіддя, нижньої губи справа, на верхньому повіці правого ока, на тильній поверхні рук, на поверхні грудної клітини та живота ( том 1 а.п. 25-27).
В ході проведення слідчих експериментів, ОСОБА_7 05.06.2013 року в присутності захисника, понятих та двох спеціалістів в приміщенні Каховського РВ УМВС України в Херсонській області відтворив обстановку та обставини заподіяння ним тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , при цьому продемонстрував на манекені механізм та кількість нанесених ним ударів з зазначенням місця (частин тіла) їх нанесення, а 06.06.2013 року в присутності захисника та двох понятих відтворив обставини та обстановку побиття ним ОСОБА_9 на місці вчинення злочину за адресою: АДРЕСА_1 (том 1 а.п. 88-91; 94-101).

Протоколи слідчих експериментів за формою та змістом відповідають вимогам КПК, тому у колегії суддів немає підстав ставити під сумнів законність даної слідчої дії і підстави для визнання цих доказів недопустимими, відсутні.

Доводи обвинуваченого про застосування до нього незаконних методів ведення слідства, через що він давав неправдиві пояснення в ході слідчих експериментів були предметом перевірки і не знайшли свого підтвердження (том 2 а.п. 255-256, том 3 а.п. 32-33).
Крім того, колегія суддів зважає на той факт, що слідчі експерименти проводилися в присутності захисника обвинуваченого, понятих, що виключало сторонній вплив на нього з боку працівників міліції, що й підтвердили в суді першої інстанції свідки ОСОБА_27 та ОСОБА_28 .

Посилання в апеляційній скарзі захисника на суперечливість показань обвинуваченого під час слідчих експериментів є безпідставним, оскільки протоколами вказаної слідчої дії не підтверджуються.
Показання ОСОБА_7 , дані під час слідчих експериментів узгоджуються з висновками судово-медичної та додаткової судово-медичної експертизи від 20.06.2013, 14.02.2014 року відповідно до яких ОСОБА_9 були спричинені тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя, у вигляді: конструктивного перелому тіла грудини; переломів ребер; розривів правої легені та печінки; крововиливів в м`які тканини середостіння, у коренів обох легень, крововиливів на тулубі, що співпадає з відтвореними ОСОБА_7 способом та механізмом заподіяння ним тілесних ушкоджень потерпілій. Вказані тілесні ушкодження спричинені тупими предметами, незадовго до настання смерті. Смерть настала від закритої тупої поєднаної травми органів грудної та черевної порожнини. Смерть ОСОБА_9 настала за 12-16 годин до початку дослідження трупу в морзі (труп досліджувався 04.06.2013 року в період часу з 8:30 год. до 09:00 год.), усі перелічені тілесні ушкодження, окрім садни лівого ліктя, спричинені в період від 10 хвилин до 1-2 год. до настання смерті (том 1 а.п. 76-79; том 2 а.п. 166).
Посилання обвинуваченого на складання вказаних висновків слідчим, а не судово-медичним експертом, є голослівним. Крім того судовий експерт ОСОБА_29 був допитаний в суді та підтвердив свої висновки.
Посилання захисника обвинуваченого на те, що вказаними висновками підтверджено лише факт спричинення потерпілій тілесних ушкоджень, а не причетність до їх заподіяння обвинуваченого, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки вказані висновки оцінені судом в сукупності з іншими доказами, наведеними у вироку, і саме у сукупності з результатами слідчих експериментів, показаннями свідків, доводять вину ОСОБА_7 у вчиненні злочину.
Судово-медичний експерт ОСОБА_29 показав, що тілесні ушкодження, від яких настала смерть потерпілої, могли не мати видимих ознак на тілі останньої та не призводять до моментальної смерті.
Вказані показання спростовують доводи обвинуваченого та його захисника про те, що відсутність видимих тілесних ушкоджень на трупі потерпілої безпосередньо в момент огляду його фельдшером та дільничним інспектором виключають причетність ОСОБА_7 до її побиття.
Посилання захисника на недопустимість показань свідківОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , які не були очевидцями події є безпідставними, оскільки докази можуть бути як прямими, так і непрямими і ці показання хоча по суті і є непрямими доказами, однак характеризують спосіб життя обвинуваченого, його стосунки з потерпілою (зокрема показання свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_18 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 ), що в сукупності з іншими наведеними у вироку доказами свідчить про причетність ОСОБА_7 до вчинення злочину.
Крім того, свідок ОСОБА_12 показала в суді першої інстанції про те, що зі слів ОСОБА_9 , яку вона зустріла 03.06.2013 року, остання поскаржилась на те, що напередодні ОСОБА_7 її побив, а свідок ОСОБА_25 показав, що 03.06.2013 року в денний час біля сільради у с. Дмитрівка зустрів ОСОБА_9 , яка скаржилась на побиття її ОСОБА_7 , що також характеризує ставлення обвинуваченого до потерпілої.
Посилання обвинуваченого та захисника на наявність у ОСОБА_7 алібі колегія суддів визнає безпідставним, оскільки свідки ОСОБА_24 , ОСОБА_30 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 підтвердили факт перебування разом з ними ОСОБА_7 03.06.2013 року у період часу приблизно з 12:00 - 13:00 до 15:00 годин, а свідок ОСОБА_23 показала, що бачила ОСОБА_7 03.06.2013 року близько 15 годин разом з іншими чоловіками біля будинку в с. Дмитрівка, в той час як смерть ОСОБА_9 , настала ІНФОРМАЦІЯ_2 близько 16 годин, а тілесні ушкодження, виходячи з висновку повторної судово-медичної експертизи могли бути спричинені їй за 10 хвилин 2 годин до моменту настання смерті.
Виходячи з наведеного, суд першої інстанції належним чином дослідив докази по справі, детально виклав їх зміст у вироку і дав їм правильну оцінку. Зазначені докази узгоджуються між собою, не містять суперечностей і не викликають сумнівів щодо їх достовірності, а також не спростовані в апеляціях, а тому суд правильно обґрунтував ними обвинувачення. При цьому суд обґрунтовано відхилив показання обвинуваченого про те, що злочин 03.06.2013 року він не вчиняв, оскільки вони спростовані зазначеними у вироку доказами.

З наведених підстав, суд першої інстанції правильно кваліфікував дії обвинуваченого за ст. 121 ч. 2 КК України як заподіяння умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілої, тому підстав для закриття провадження з підстав відсутності доказів про вчинення злочину ОСОБА_7 , колегія суддів не вбачає.

При призначенні ОСОБА_7 покарання суд першої інстанції у повній мірі дотримався вимог ст. 65 КК України, врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, відомості про особу винного, який раніше не судимий, за місцем проживання характеризується негативно, встановив відсутність обставин, що пом`якшують покарання; обставину, що обтяжує покарання - вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, і дійшов обґрунтованого висновку про призначення обвинуваченому покарання за ст. 121 ч. 2 КК України у виді позбавлення волі, яке належить відбувати реально, оскільки його виправлення та попередження вчинення нових злочинів можливо лише в умовах ізоляції від суспільства.
Посилання обвинуваченого в апеляційній скарзі на погіршення стану здоров`я в умовах ізоляції від суспільства, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки вказана обставина не впливає на правильність призначення покарання, яке призначене ОСОБА_7 ближче до мінімального розміру, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 121 КК України.
Виходячи з наведеного, підстав для задоволення апеляційних скарг колегія суддів не вбачає.
Керуючись ст. ст. 404, 407, 419 КПК України колегія суддів,-
п о с т а н о в и л а :
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 28.08.2014 року щодо ОСОБА_7 - без змін.
Ухвала набуває законної сили з моменту її проголошення, на неї може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення.
Учасники судового розгляду мають право отримати в суді копію ухвали суду.
Надіслати не пізніше наступного дня після постановлення ухвали її копію учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.
Судді: (три підписи)
З оригіналом згідно.
Головуючий: ОСОБА_2