Справа №1-204/10 14.12.2010 14.12.2010 14.12.2010
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 11-766-2010 Головуюча у 1-й інстанції: Семенова Л.М.
Категорія: ст.286 ч.2 КК України Доповідач у 2-й інстанції: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

апеляційного суду Миколаївської області

у складі:

головуючого Хоміка І.М.,

суддів Фаріонової О.М., Пустовара М.Л.,

за участю прокурора Максимишина О.Л.,

потерпілих ОСОБА_2, ОСОБА_3,

обвинуваченого ОСОБА_4,

захисника ОСОБА_5,

14 грудня 2010 року розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Миколаєві кримінальну справу за апеляцією помічника прокурора Жовтневого р-ну Миколаївської області на постанову судді Жовтневого районного суду Миколаївської області від 13 жовтня 2010 року, якою:

- кримінальну справу у відношенні ОСОБА_4, обвинуваченого у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, направлено прокурору на додаткове розслідування.

Досудовим слідством ОСОБА_4 обвинувачується у порушенні Правил дорожнього руху, яким спричинено смерть потерпілого.

За обвинувальним висновком, ОСОБА_4, 14 лютого 2009 року, приблизно о 16 год. 30 хв., керуючи автомобілем «Фіат-Дукато», державний реєстраційний № НОМЕР_1, рухався по автодорозі Т-1508 «Калинівка-Широке-Снігурівка» в напрямку м. Миколаєва по своїй смузі руху.

При підїзді до нерегульованого перехрестя (поворот на с. Червоне Жовтневого р-ну Миколаївської області) швидкість руху його автомобіля становила 97-101 км./год., що є порушенням вимог п.12.6 Правил дорожнього руху.

У той час до вказаного перехрестя по другорядній дорозі з боку с. Червоне наближався автомобіль «Москвич 2140», державний реєстраційний № НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_6, з наміром виїхати на автодорогу Т-1508, для чого необхідно було виконати поворот наліво.

При проїзді перехрестя водій ОСОБА_6, на порушення вимог п.п.21.1, 10.1, 16.11 Правил дорожнього руху, проявивши неуважність до дорожньої обставноки, не впевнившись перед початком маневру, що це буде безпечним та не становитине перешкод для інших учасників руху, не виконавши вимоги дорожнього знаку «Надати дорогу», почав виконувати манев повороту наліво у напрямку м. Снігурівка, не надавши дорогу автомобілю під керуванням водія ОСОБА_7, який рухався по головній дорозі.

Водій ОСОБА_7, виявивши автомобіль «Москвич 2140», що виконував поророт наліво, на порушення вимог п.п.2.3 «б», 10.1, 12.3 та дорожньої розмітки 1.1 Правил дорожнього руху, не виявив уважності до дорожньої обставноки, не контролював свій рух, хоча мав таку можливість, тому при виїзді на його смугу руху автомобіля «Москвич 2140», своєчасно не зменшив швидкість та не зупинився, безпідставно змінив напрямок руху, пересік суцільну лінію горизонтальної дорожньої розмітки і виїхавши на зустрічну смугу руху, допустив зіткнення з автомобілем «Москвич 2140», який вже виконав проїзд перехрестя і знаходився на смузі свого руху.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля «Москвич 2140» ОСОБА_6 від отриманих тілесних ушкоджень помер на місці події, а пасажир ОСОБА_3 отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Причиною ДТП стало злочинне порушення водієм ОСОБА_7 вимог п.п.2.3 «б», 10.1, 12.3 та дорожньої розмітки 1.1 ПДР, а також злочинне порушення водієм ОСОБА_6 вимог п.п.10.1, 16.11, дорожнього знаку приоритету «Надати дорогу» ПДР, які у своїй сукупності перебувають у прямому причиному звязку з наставшими наслідками.

Дії водія ОСОБА_4 досудовим слідством кваліфіковані за ч.2 ст.286 КК України.

Повертаючи кримінальну справу на дослідування із стадії попереднього розгляду, суд послався на порушення досудовим слідством вимог КПК України, а саме невиконання у повному обсязі вказівок, викладених в ухвалі колегії суддів апеляційного суду Миколаївської області від 15.04.2010 р. стосовно визначення ступеню вини кожного з учасників ДТП в обвинувальному висновку по справі.

Суд вказав, що досудовим слідством не встановлено, внаслідок порушення ким конкретно з цих учасників чи обома, настали наслідкі, зазначені в обвинувальному висновку.

В апеляції помічник прокурора просить постанову скасувати, кримінальну справу повернути на новий судовий розгляд.

Посилається на безпідставність висновків суду стосовно необхідності направлення кримінальної справи на додаткове розслідування.

На думку апелянта, обвинувальний висновок містить належне викладення дій обох водіїв, конретні порушення ними обома Правил дорожнього руху, внаслідок чого сталась ДПТ.

В обвинуваченні ОСОБА_4 також зазначено, що він мав технічну можливість уникнути ДТП, тому його ступінь вини є більшим, ніж у водія ОСОБА_6

Відносно останього у порушенні кримінальної справи відмовлено у звязку із смертю.

Іншими учасниками процесу апеляцій на постанову не подано.

Заслухавши доповідача, пояснення прокурора, думку обвинуваченого та його захисника на підтримку апеляції, думку потерпілих, які покладались на розсуд суду, перевіривши матеріали кримінальної справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів визнає апеляцію такою, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до п.6 ч. ст.244 КПК України суддя за результатами попереднього розгляду справи може повернути її на додаткове розслідування.

Підставами для повернення, згідно із ст.246 КПК України, є допущення досудовим слідством таких порушень вимог КПК України, без усунення яких справа не може бути призначена до судового розгляду, а також для притягнення до кримінальної відповідальності інших осіб чи для кваліфікації дій обвинуваченого за більш тяжким злочином, або для предявлення йому обвинувачення, яке не було предявлено.

В оскаржуваній постанові суд 1-ї інстанції, пославшись на неможливість призначення справи до судового розгляду, вказав на неконкретність інкримінованого ОСОБА_4 обвинувачення, а також відсутність в обвинувальному висновку викладення порушень Правил дорожнього руху конкретно обвинуваченим, водієм ОСОБА_6, або їми обома, та визначити, при наявності, ступінь вини кожного з них.

Суд визнав, що ці недоліки є невиконанням ухвали суду апеляційної інстанції, якою справу щодо ОСОБА_4 повернуто на дослідування.

Разом з тим, цей висновок суду не відповідає дійсності.

Так, як вбачається із змісту постанови про притягнення як обвинуваченого від 20.08.2010 р. (а.с.112-114; т.2) та обвинувального висновку по справі (а.с.138-139; т.2), за результатами додаткового розслідування слідчим складено обвинувальний висновок, у якому конкретно викладені обставини події, пункти Правил дорожнього руху, порушені водіями ОСОБА_4 та ОСОБА_6, зазначено, що ДТП сталось з вини обох водіїв внаслідок злочиного порушення ними вказаних правил, у звязку з чим і настали наслідки події.

Аналогічні обставини викладені і у постанові про відмову в порушенні кримінальної справи у відношенні водія ОСОБА_6 внаслідок його смерті (а.с.106-108; т.2).

Таким чином, досудовим слідством виконані всі та у повному обсязі вказівки зазначеної ухвали апеляційного суду (а.с.68-60; т.2) щодо встановлення обставин справин, ступеню вини водіїв та причиного звязку між скоєними порушеннями Правил дорожнього руху з наслідками події.

Необхідності у виконання додаткових слідчих чи процесуальних дій по кримінальній справі після проведеного дослідування колегія суддів не вбачає.

Зважаючи на викладене, оскаржувану постанову слід визнати такою, що не відповідає вимогам закону, тому її має бути скасовано на підставі п.1 ч.1 ст.366 КПК України, з повернення кримінальної справи на новий судовий розгляд у той же суд 1-ї інстанції.

Керуючись ст.ст. 365,366 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляцію помічника прокурора Жовтневого району задовольнити.

Постанову судді Жовтневого районного суду Миколаївської області від 13 жовтня 2010 року, якою кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_4 повернуто прокурору на додаткове розслідування, скасувати.

Кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч.2 ст.286 КК України повернути у той же суд на новий судовий розгляд.

Головуючий

Судді: