№ 1-173/08
ВИРОК

Іменем України

18.03.2008 року
м. Київ

Печерський районний суд м. Києва в
складі :

головуючого судді

Підпалого В.В.,

при секретарі

Первій О.А.,

за участю прокурора

Забродського І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні
Печерського районного суду в м. Києві
справу по обвинуваченню

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1., уродж. м.
Полтава, українця, гр- на України, середньої освіти, не одруженого, тимчасово
не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, раніше
судимого,-

вироком Шевченківського районного
суду м. Києва від 12.07.2007 року за ст. 296 ч. 2 КК України на 2 роки
позбавлення волі з випробування з іспитовим строком 2 роки,

у вчиненні злочину, передбаченого ст. 296 ч. 3 КК
України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 будучи раніше судимим вироком Шевченківського
районного суду м. Києва від 12.07.2007 року за ст. 296 ч. 2 КК України на 2
роки позбавлення волі з випробування з іспитовим строком 2 роки, на шлях
виправлення та перевиховання не став належних висновків для себе не зробив та,
маючи не зняту та непогашену встановленому порядку судимість знову вчинив
аналогічний злочин при наступних обставинах.

Так, 30.08.2007 року
приблизно о 00 год. 2 хв. ОСОБА_1 будучи особою, раніше судимою за хуліганство,
знаходячись у громадському місці у вагоні потягу метро, який рухався на
перегоні між ст. «Поштова Площа» та «Майдан Незалежності» КП «Київський
метрополітен» в м. Києві, грубо
порушуючи громадський порядок
з мотивів явної
неповаги до суспільства, у
групі із ОСОБА_2. та ОСОБА_3., які засуджені вироком Печерського районного суду
від 21.01.2008 року, безпричинно, з хуліганських спонукань, проявляючи особливу
зухвалість, нанесли по декілька ударів кожний руками та ногами ОСОБА_4 в
область голови та інші частини тіла, пошкодивши при цьому майно ОСОБА_4.-
мобільний телефон, вартістю 1 290 грн., завдавши останньому матеріальної шкоди.

Згідно висновку
судово-медичне експертизи № 76/К від 14.11.2007 року потерпілому ОСОБА_4 були
спричинені тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми,
закритого перелому кісток носу, забійної рани лівої надбрівної ділянки,
забійної рани верхньої повіки лівого ока, гематоми повік лівого ока, струсу
головного мозку, які відноситься до легких тілесні пошкоджень, що спричинили
короткочасний розлад здоров'я.

Підсудний ОСОБА_1
свою вину у вчиненні злочину, що йому інкримінується, визнав повністю, щиро
розкаявся у вчиненому, підтвердив показання, які він дав під час досудового
слідства в якості обвинуваченого і дав в судовому засіданні наступні показання.
Так, приблизно о 00 год. 30.08.2007 року він разом з
ОСОБА_2., ОСОБА_3. та ОСОБА_5. зайшов на ст. метро «Контрактова площа». Там
вони сіли у вагон електропотягу. Він та
ОСОБА_3. сіли разом на одну лавку, а ОСОБА_2. та ОСОБА_5. сіли разом навпроти
них. В вагоні на той час було небагато людей, які сиділи на лавках біля них.
Неподалік від них сидів раніше незнайомий йому чоловік на вигляд якому було
приблизно 30 років, високого зросту,
одягнений в білу сорочку та штани темного кольору. Йому здалось, що чоловік іноземець, так як в
нього було смугляве обличчя. В цей час ОСОБА_5.
піднялась зі свого місця та
направилась до вказаного
іноземця. Між ними зав'язалась
розмова, яка тривала приблизно 2-3 хв. Під час
розмови ОСОБА_5. почала
виражатись нецензурною лайкою.
Коли електропотяг від'їхав від ст. метро «Поштова площа» він вирішив
підійти до них та розібратись в чому
справа. Коли він підійшов до іноземця з ОСОБА_5., то остання сказала йому,
що іноземець приставав до неї. Він спитав іноземця в чому справа, у відповідь він
йому щось відповів, що саме він не зрозумів. В подальшому він виразився в його
сторону нецензурною лайкою, а потім взяв пальцями лівої руки за сорочку даного
чоловіка, але іноземець його відштовхнув.
Він відпустив рукою його сорочку та відійшов від нього на деяку
відстань, а потім наніс кулаком правої руки удар обличчя. Іноземець намагався
встати з лавки, проте він знову наніс йому удар кулаком правої руки в голову.
Іноземець намагався піднятись, однак він наніс йому два удари правою ногою в
область тулуба. Згодом до нього підбігли ОСОБА_3. та ОСОБА_2. ОСОБА_3. наніс
іноземцю приблизно 2 удари кулаком правої руки в тулуб. ОСОБА_2. наніс
приблизно 2 удари кулаком правої руки в обличчя. Били вони іноземця близько однієї хвилини.
Перед тим як потяг прибув до ст. метро «Майдан Незалежності», вони перестали
бити іноземця та відійшли від нього, так як у нього почала текти кров з
обличчя, і вони злякались того що зробили. ОСОБА_5. в цей час розбороняла та відтягувала їх від іноземця. Коли
потяг прибув на ст. метро «Майдан незалежності», то іноземець,
якого вони били, піднявся з лавки та вийшов з вагону електропотягу. Вони
вчотирьох також вийшли з вагону та направились до ескалатору, яким піднялись до
вестибюлю ст. метро «Майдан незалежності». Коли вони всі піднімались по
ескалатору, він побачив, що за ними слідом піднімається працівник міліції. Коли
вони підійшли до скляних дверей, то побачили, що вони зачинені. В цей час до
них підійшов працівник міліції, який запросив їх пройти до кімнати міліції для
вияснення обставин справи. Підсудний ОСОБА_1 під
час судового засідання показав, що показання під час досудового слідства давав
добровільно, без примусу з боку працівників органів досудового слідства. Свої
дії оцінив негативно.

Враховуючи те, що підсудний ОСОБА_1 не оспорював фактичні обставини справи і
судом встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні
будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, заслухавши думку
учасників судового розгляду та роз'яснивши їм положення ст. 299 КПК України,
суд визнав недоцільним дослідження інших доказів по справі, крім тих, що
характеризують особу підсудного.

Оцінюючи
зазначене, суд приходить до висновку про те, що винність підсудного ОСОБА_1., доведена повністю, а його умисні дії
правильно кваліфіковані за ст. 296 ч. 3 КК України, як хуліганство- грубе порушення громадського порядку з
мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою
зухвалістю, вчинене особою раніше судимою за
хуліганство, групою осіб.

Обставинами,
які пом'якшують покарання підсудному ОСОБА_1.
відповідно до вимог ст. 66 ч. 1 КК
України, суд визнає щире каяття підсудного.

Обставин, що
обтяжує покарання підсудному, відповідно до вимог ст. 67 КК України, судом не
встановлено.

При обранні міри покарання підсудному ОСОБА_1., суд
враховує:

- ступінь тяжкості вчиненого ним злочину,
відповідальність за який передбачена ст. 296 ч. 3 КК України, і який віднесений
кримінальним законом до категорії злочинів середньої тяжкості.

- особу
ОСОБА_1., який має постійне місце проживання,
тимчасово не працює, за місцем тимчасово тримання характеризується задовільно, перебував у
розшуку, раніше судимий, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря- психіатра не
перебуває;

На підставі викладеного суд вважає, що виправлення
підсудного ОСОБА_1. можливо тільки в умовах
ізоляції від суспільства, тому необхідно призначити йому покарання у вигляді
позбавлення волі. Суд, при призначенні покарання
підсудному у виді позбавлення волі враховуючи тяжкість вчиненого ним злочину, його особу та усі обставини справи не дійшов до висновку
про можливість виправлення підсудного
без відбування покарання. Тому, суд
прийняв рішення не звільняти підсудного від відбування
покарання з випробуванням.

Крім того, враховуючи те, що ОСОБА_1. вчинив злочин будучи судимим вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 12.07.2007 року
за ст. 296 ч. 2 КК України на 2 роки позбавлення волі з випробування з
іспитовим строком 2 роки, суд вважає за необхідне при призначенні
покарання за сукупністю вироків застосувати положення ст. 71 КК України.

Постановою слідчого СВ УО Київського
метрополітену ГУ МВС України від 07.09.2007 року ОСОБА_4.
було визнано цивільним позивачем у справі на суму 3 450 грн. (а.с. 35).
Разом з тим, до початку судового слідства у справі цивільний позов від
потерпілого ОСОБА_4. з відповідними
розрахунками, які підтверджують понесені ним витрати не був поданий. За таких
обставин вимоги ОСОБА_4.
до ОСОБА_1. про відшкодування понесених
ним витрат слід залишити без розгляду. Проте, це не позбавляє потерпілого ОСОБА_4. права пред'явити позов до ОСОБА_1. в порядку цивільного судочинства.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст.321, 323, 324 КПК України, суд-

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1, визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.
296 ч. 3 КК України, і призначити йому
покарання у виді - 2 (двох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Остаточне покарання ОСОБА_1.,
визначити за сукупністю вироків відповідно до ст. 71 КК України шляхом
часткового приєднання до призначеного покарання, невідбутної частини покарання
за вироком Шевченківського районного суду м. Києва
від 12.07.2007 року, - у виді 3 (
трьох ) років позбавлення волі.

Зарахувати в строк відбуття покарання засудженим ОСОБА_1. термін його попереднього ув'язнення,
починаючи з 21.01.2008 року, відповідно до вимог ст. 72 КК України.

Позовні вимоги потерпілого ОСОБА_4.
до ОСОБА_1. залишити без розгляду,
роз'яснивши ОСОБА_4 його право звернутись з позовом до ОСОБА_1. в порядку цивільного судочинства.

Міру запобіжного заходу засудженому ОСОБА_1. до набрання вироком законної сили залишити
без змін - тримання під вартою у
Київському СІЗО Державного департаменту України з питань виконання покарань.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва
через Печерський районний суд м. Києва протягом 15 діб з моменту його
проголошення, а засудженими - в той же строк з моменту отримання ними копії
вироку.

Суддя
В.В.
Підпалий