У Х В А Л А

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Редьки А.І.

суддів

Кузьменко О.Т., Лавренюка М.Ю.

за участю прокурора

Вергізової Л.А.

розглянула в судовому засіданні в
м. Києві 13 березня 2008 року кримінальну справу за касаційним поданням
заступника прокурора Кіровоградської
області на постанову Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської
області від 29 травня 2007 року.

Цією постановою кримінальну справу,
порушену 9 серпня 1993 року за фактом таємного викрадення майна ОСОБА_1, за
ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, закрито на підставі
ст.49 КК України у зв'язку із закінченням строків давності.

В апеляційному порядку постанова не переглядалась.

Як установив суд, у ніч із 25 на 26 липня 1993 року невстановлена слідством
особа в с. Трепівка Знам'янського району Кіровоградської області таємно з
проникненням у домоволодіння ОСОБА_1 викрала майно останнього.

У
касаційному поданні прокурор, посилаючись на безпідставність закриття справи в
зв'язку із закінченням строків давності, які на момент закриття відповідно до
ч. 2 ст. 49 КК України ще не закінчилися, просить постанову скасувати, а справу
направити на новий судовий розгляд.

Заслухавши
доповідача, пояснення прокурора, яка підтримала подання, перевіривши матеріали
справи, обговоривши доводи подання, колегія суддів вважає, що касаційне подання прокурора підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Зі
змісту ч.3 ст.111 КПК України вбачається, що кримінальну справу по
якій не встановлено особу, яка вчинила злочин, може бути закрито судом на
підставі ч.2 ст.49 КК України лише після закінчення п'ятнадцятирічного строку,
який починає обчислюватися з моменту вчинення злочину.

Цих
вимог закону не враховано органами досудового слідства та судом при вирішенні
питання про закриття зазначеної кримінальної справи.

Як
видно з матеріалів справи, у ніч із 25 на 26 липня 1993 року невстановлена слідством особа таємно викрала майно ОСОБА_1 За
даним фактом 9 серпня 1993 року
порушено кримінальну справу, під час розслідування якої особу, яка вчинила цей
злочин, встановлено не було. У зв'язку з цим досудове слідство відповідно до
вимог п.3 ч.1 ст.206 КПК України зупинялося, а 15 травня 2007 року після його
відновлення справу слідчим направлено в суд для вирішення питання про її
закриття на підставі ст.49 КК України. Суд, не врахувавши, що з моменту
порушення вказаної кримінальної справи ще не сплив п'ятнадцятирічний строк,
закрив її в зв'язку із закінченням строків давності, що не узгоджується з
вимогами ч.2 ст. 49 КК України, а тому доводи прокурора з цього приводу є
обґрунтованими, у зв'язку з чим постанова суду підлягає скасуванню.

Разом
з тим, вимога прокурора про направлення зазначеної кримінальної справи на новий
судовий розгляд не підлягає задоволенню, оскільки постанова слідчим винесена до
закінчення строків давності і не виключається можливість органами досудового
слідства вжити додаткових заходів для встановлення особи, яка вчинила вказану крадіжку
майна. За таких обставин справа підлягає направленню на нове розслідування.

На підставі наведеного та керуючись статтями 395 і 396 КПК України, колегія
суддів, -

У Х В А Л И Л А:

касаційне подання заступника прокурора Кіровоградської області
частково задовольнити.

Постанову
Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 29 травня 2007
року, якою кримінальну справу, порушену 9 серпня 1993
року за фактом таємного викрадення майна ОСОБА_1, за ознаками злочину,
передбаченого ч.3 ст.185 КК України, закрито на підставі ст.49 КК України скасувати, а
справу направити на нове розслідування Знам'янському міжрайонному прокурору
Кіровоградської області.

Судді:

РЕДЬКА А.І. КУЗЬМЕНКО О.Т. ЛАВРЕНЮК М.Ю.