Ухвала

іменем україни

Колегія суддів судової палати у
кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючої
Григор'євої І.В.,

суддів:
Єленіної Ж.М., Фурика Ю.П.,

за участю прокурора Басюка С.В.,

засудженого ОСОБА_1,

розглянула в судовому засіданні в м.
Києві 11 листопада 2014 року кримінальну
справу за касаційною скаргою
засудженого ОСОБА_1 на вирок
Скадовського районного суду
Херсонської області від 15 лютого 2013
року та ухвалу Апеляційного суду
Херсонської області від 03 грудня 2013
року.

Цим вироком

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

громадянина України, такого,

що не має судимості,

засуджено: за ч. 1 ст. 366 КК - до покарання
у виді обмеження волі на строк 2 роки з
позбавленням права обіймати посади в
органах виконавчої влади та місцевого
самоврядування на строк 3 роки; за ч. 3
ст. 15 і ч. 3 ст. 368 КК - до покарання у виді
позбавлення волі на строк 5 років із
позбавленням права обіймати посади в
органах виконавчої влади та місцевого
самоврядування на строк 3 роки з
конфіскацією всього майна, яке є
власністю засудженого.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю
злочинів шляхом поглинення менш
суворого покарання більш суворим
ОСОБА_1 визначено остаточне покарання
у виді позбавлення волі на строк 5 років
із позбавленням права обіймати посади
в органах виконавчої влади та
місцевого самоврядування на строк 3
роки та з конфіскацією всього майна,
яке є власністю засудженого.

Вирішено питання про речові докази та
судові витрати у справі.

Апеляційний суд Херсонської області
ухвалою від 03 грудня 2013 року вирок щодо
ОСОБА_1 змінив: пом'якшив призначене за
ч. 1 ст. 366 КК покарання до 2 років
обмеження волі з позбавленням права
обіймати посади в органах виконавчої
влади та місцевого самоврядування на
строк 2 роки; в порядку ст. 365 КПК 1960
року виключив з резолютивної частини
вироку рішення про призначення
додаткового покарання за ч. 3 ст. 15 і
ч. 3 ст. 368 КК у виді
конфіскації майна та ухвалив вважати
ОСОБА_1 засудженим за ч. 3 ст. 15 і ч. 3 ст. 368
КК до покарання у виді позбавлення волі
на строк 5 років із позбавленням права
обіймати посади в органах виконавчої
влади та місцевого самоврядування на
строк 3 роки, а на підставі ч. 1 ст. 70 КК за
сукупністю злочинів шляхом поглинення
менш суворого покарання більш суворим
визначив остаточне - у виді позбавлення
волі на строк 5 років із позбавленням
права обіймати посади в органах
виконавчої влади та місцевого
самоврядування на строк 3 роки.

На підставі ст. 75 КК ОСОБА_1 звільнено
від відбування покарання з
випробуванням з іспитовим строком
тривалістю 3 роки та покладено на нього
обов'язки, передбачені пунктами 2, 4 ч. 1
ст. 76 КК. У решті вирок залишено без
зміни.

Як убачається зі змісту вироку, судом
ОСОБА_1 визнано винуватим у службовому
підробленні, а також у незакінченому
замаху на одержання службовою особою,
яка займає відповідальне становище,
хабара, поєднане з вимаганням, вчинених
за обставин, детально викладених у
цьому судовому рішенні.

Як установив суд, ОСОБА_1, обіймаючи
посаду голови Лазурненської селищної
ради, у вересні - жовтні 2010 року видав
завідомо неправдиві документи: рішення
Лазурненської селищної ради № 766 від
22 вересня 2010 року «Про
внесення змін до рішення сесії від 25
травня 2010 року № 707 «Про
селищний бюджет на 2010 рік» та протокол
засідання сесії від 22 вересня 2010 року. У
подальшому, 26 жовтня 2010 року на
підставі вказаного підробленого
рішення з місцевого бюджету
Лазурненської селищної ради на рахунок
ТОВ «Епоха» було перераховано 299 924 грн,
тобто використано бюджетні кошти на цю
суму і таким чином порушено бюджетне
законодавство України, а також вимоги
п. 23 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»,
відповідно до якого затвердження
місцевого бюджету та внесення змін до
нього вирішується виключно на
пленарних засіданнях селищної ради.

Крім того, ОСОБА_1 обіймаючи ту саму
посаду, впродовж квітня - серпня 2011
року висловлював ОСОБА_2 вимогу
передати йому кошти за надання
можливості здійснювати торгівельну
діяльність усупереч рішенню
Лазурненської селищної ради від 07
червня 2011 року № 50, зокрема, без участі
у конкурсі на розміщення торгівельних
місць. Виконуючи вказівку ОСОБА_1, 11
серпня 2011 року близько 16.00 год. на
території причалу в смт Лазурному
Скадовського району Херсонської
області ОСОБА_2 дав ОСОБА_3 10 000 грн для
подальшої передачі їх засудженому.
Однак оскільки ОСОБА_3 було затримано,
ОСОБА_1 не одержав хабара у вказаному
розмірі з причин, що не залежали від
його волі.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_1,
посилаючись на порушення норм
процесуального та матеріального права,
просить скасувати вирок й ухвалу і
направити справу на новий судовий
розгляд. Суть доводів зводиться до
того, що суд унаслідок неповноти й
однобічності слідства, неправильно
оцінивши зібрані докази, допустив
невідповідність своїх висновків
фактичним обставинам справи і дійшов
хибного висновку про доведеність його
винуватості у вчиненні злочину,
передбаченого ч. 3 ст. 15 і ч. 3 ст. 368 КК.
Аргументуючи свою позицію, скаржник
звертається до правозастосовної
практики Європейського суду з прав
людини і наголошує на провокації
хабара з боку працівників
правоохоронних органів. Крім того, за
твердженням засудженого, йому не було
вручено обвинувального висновку, а
відтак - порушено право на захист.
Зауважує, що суди не розглянули заяву
про звільнення його за ч. 1 ст. 366 КК від
кримінальної відповідальності на
підставі Закону України «Про амністію
у 2011 році». Також апеляційний суд не
розглянув належним чином усіх доводів
в апеляції сторони захисту й ухвалив
необґрунтоване рішення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
засудженого ОСОБА_1 на підтримання
касаційної скарги, пояснення
прокурора, який заперечив проти її
задоволення, перевіривши матеріали
справи та обговоривши наведені у
скарзі доводи, колегія суддів дійшла
висновку, що касаційна скарга підлягає
задоволенню частково на таких
підставах.

Ухвала апеляційного суду - це рішення
стосовно законності та
обґрунтованості судового рішення, що
перевіряється в апеляційному порядку.
Тому вона повинна відповідати тим же
вимогам, що й вирок суду першої
інстанції, тобто бути законною та
обґрунтованою. Крім додержання інших,
передбачених ст. 377 КПК 1960 року вимог, в
ухвалі слід проаналізувати і зіставити
з наявними у справі та додатково
поданими матеріалами всі доводи,
наведені в апеляції, і дати на кожен із
них вичерпну відповідь, пославшись на
відповідний матеріальний чи
кримінальний закон.

За правилами статей 67, 362 КПК 1960 року,
апеляційний суд, переглядаючи справу,
зобов'язаний дотримуватись засад
змагальності, принципу
безпосередності дослідження доказів,
оцінка яких повинна ґрунтуватися на
об'єктивному розгляді всіх обставин
справи в їх сукупності, зважаючи при
цьому, що до предмету перевірки входить
й додержання місцевим судом
процесуального порядку формування
фактичних даних, покладених в основу
обвинувального вироку.

Ухвала апеляційного суду не відповідає
цим вимогам закону.

За матеріалами справи, захисник ОСОБА_4
подав на вирок апеляцію, в якій,
наводячи конкретні доводи, заперечував
правильність оцінки судом доказів та
стверджував про відсутність у діянні
ОСОБА_1 складу злочину, передбаченого ч.
3 ст. 15 і ч. 3 ст. 368 КК, а тому просив
скасувати вирок у частині засудження
за вказаним кримінальним законом і
закрити справу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 6
КПК 1960 року.

Проте суд апеляційної інстанції,
залишаючи вказану апеляцію без
задоволення, не навів переконливих
аргументів на спростування доводів
захисника та не за зазначив докладних
мотивів прийнятого у зв'язку з цим
рішення. У своїй ухвалі апеляційний суд
ретельно не проаналізував усіх
тверджень апелянта та не зіставив їх з
матеріалами справи. Обґрунтовуючи
свої висновки, формально послався на
відображені у вироку докази, які
оспорювались стороною захисту.

Водночас апеляційний суд залишив без
належного правового реагування те, що
в основу вироку на обґрунтування
доведеності винуватості ОСОБА_1 у
вчиненні замаху на одержання хабара, у
числі інших доказів, покладено
показання свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, яких усупереч вимогам
ст. 257 КПК 1960 року не було безпосередньо
допитано в судовому засіданні.

Погоджуючись в ухвалі з оцінкою
місцевого суду щодо допустимості
відеозапису зі стенограмою розмови між
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від 08 серпня 2011 року як
доказу винуватості засудженого,
апеляційний суд не перевірив, чи
одержано ці дані відповідно до
встановленого законом порядку,
уповноваженою на те особою та чи можна
їх прийняти у контексті правових
позицій, викладених у Рішенні
Конституційного Суду України від 20
жовтня 2011 року № 12-рп/2011 у справі за
конституційним поданням Служби
безпеки України щодо офіційного
тлумачення положення ч. 3 ст. 62
Конституції України.

Крім того, згідно з обвинувальним
висновком слідчими органами
ОСОБА_1 було пред'явлено обвинувачення
у вчиненні замаху на одержання хабара,
поєднаного з вимаганням. Суд першої
інстанції у вироку визнав доведеною
винуватість ОСОБА_1 у вчиненні
інкримінованого йому за ч. 3 ст. 15 і ч. 3
ст. 368 КК злочину та не виключив із
обсягу цього обвинувачення окремої
кваліфікуючої ознаки діяння -
вимагання. Отже, висновок в ухвалі про
те, що місцевий суд не інкримінував
засудженому вимагання, суперечить
точному змісту й суті вироку. За таких
обставин доводи в апеляції захисника
із зазначеного питання й правильності
застосування кримінального закону
фактично залишилися без ретельного
з'ясування та вичерпної відповіді.

Наведене свідчить про те, що суд
апеляційної інстанції, всупереч
вимогам статей 362, 365 КПК 1960 року
формально розглянув справу щодо
ОСОБА_1, порушивши гарантоване право
засудженого на її об'єктивний,
неупереджений перегляд, а відтак,
порушив і право на захист.

У порядку ст. 395 КПК 1960 року колегія
суддів відзначає наступне.

Із матеріалів справи вбачається, що
крім захисника, на вирок подав апеляцію
прокурор Черній Е.В., який брав участь у
розгляді справи судом першої
інстанції.

Постановою Скадовського районного
суду Херсонської області від 13
травня 2013 року апеляцію вказаного
прокурора визнано такою, що не підлягає
розгляду. У подальшому з клопотанням
про відновлення строку на апеляційне
оскарження вироку звернувся прокурор
Черкашин Ю.О., який затвердив
обвинувальний висновок. Це клопотання
місцевим судом було задоволено й
постановою від 20 серпня 2013 року
вказаному прокурору відновлено строк
на апеляційне оскарження. Проте
замість апеляції прокурора Черкашина
Ю.О. у справі міститься лише апеляція з
доповненнями прокурора Чернія Е.В., яку
апеляційний суд задовольнив. Отже, цей
суд розглянув апеляцію, яка в силу
закону не могла бути предметом
перевірки.

Також апеляційний суд, не зваживши на
положення ст. 355 КПК 1960 року, за
відсутності у матеріалах справи
апеляції ОСОБА_1 прийняв і розглянув
складені та подані засудженим
доповнення. При цьому суд не з'ясував,
чи не є вони фактично доповненнями до
апеляції захисника, і не відобразив
позиції останнього.

Таким чином, апеляційний суд не
дотримався приписів ст. 365 КПК 1960
року.

Враховуючи викладене, ухвалу
апеляційного суду не можна визнати
законною та обґрунтованою, її
постановлено з істотним порушенням
кримінально-процесуального закону, а
тому вона на підставі п. 1 ч. 1 ст.
398 КПК 1960 року підлягає скасуванню, а
справа - направленню на новий
апеляційний розгляд, тому касаційну
скаргу слід задовольнити частково.

Під час нового розгляду справи
апеляційному суду необхідно прийняти
до уваги наведене, дотримуючись
процесуальних строків і правил глави 30
КПК 1960 року, ретельно з використанням
усіх процесуальних можливостей
перевірити доводи в апеляції
захисника, у тому числі щодо
правильності застосування
кримінального закону, також перевірити
інші доводи в касаційній скарзі
засудженого та прийняти законне,
обґрунтоване й справедливе рішення.

Керуючись статтями 394 - 396 КПК 1960 року,
пунктами 11, 15 розділу ХІ
«Перехідні положення» КПК, колегія
суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_1
задовольнити частково.

Ухвалу Апеляційного суду Херсонської
області від 03 грудня 2013 року щодо
ОСОБА_1 скасувати і направити справу на
новий апеляційний розгляд.

Судді:

І.В. Григор'єва Ж.М.Єленіна Ю.П. Фурик