Справа №639/4316/15-к
Провадження №1-КП/639/291/15
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2015 р. Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участі прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження №0000684 внесене в ЄРДР 07 квітня 2015 р. за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, не працюючого, з середньою освітою, не одруженого, раніше судимого: 19 лютого 2003 р. Московським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 296, ч. 1 ст. 122 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на 1 рік; 20 червня 2004 р. Московським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 186, ст. 71 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75, ст. 104 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на 2 роки; 13 березня 2007 р. Ленінським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 357, ст. 353, ст. 70, ст. 71 КК України до 2 років 8 місяців позбавлення волі; 02 листопада 2009 р. Московським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 190, ст. 71 КК України до 1 року 6 місяців 25 днів позбавлення волі; 21 листопада 2012 р. Московським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307, ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ст. 70 КК України до 9 років позбавлення волі, постановою Харківського апеляційного суду від 16 грудня 2013 р. вирок змінено та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років; ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 25 червня 2014 р. застосовано Закон України Про амністію від 07.04.2014 р., зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

07 квітня 2015 р. ОСОБА_4 о 13.30 год. знаходився поблизу платформи №1 автостанції Холодна гора за адресою: м. Харків, вул. Полтавський Шлях 143. Саме в той час у нього виник умисел на таємне викрадення чужого майна. ОСОБА_4 упевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, вирішив шляхом вільного доступу викрасти сумку коричневого кольору, яку він помітив на передньому пасажирському сидінні в салоні автомобіля моделі Фиат Добло, державний номер НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_5 . Після того, як ОСОБА_4 шляхом вільного доступу відкрив двері і таємно заволодів чужим майном, він, вважаючи, що виконав всі необхідні дії для доведення злочину до кінця, намагався зникнути з місця скоєння злочину та розпорядитися викраденим майном на власний розсуд. Однак довести свій умисел до кінця ОСОБА_4 не зміг з причин, що е залежали від його волі, так як він був відразу затриманий поблизу автомобіля Фіат Добло, державний знак НОМЕР_1 ОСОБА_5 , а в подальшому викликаними на місце події співробітниками міліції Жовтневого РВХМУ УМВС України в Харківській області. В ході огляду місця події в сумці, яку було вилучені грошові кошти на загальну суму 24375 грв. і 100 доларів США, які належали ОСОБА_5 .

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому злочині визнав в повному обсязі та дав відповідно до вищевикладеного показання.

Достовірність та об`єктивність наведених доказів у суду не викликають сумнівів, так як вони отримані без порушення закону, узгоджуються один з одним, относимість, допустимість та достатність яких встановлена судом.

Беручи до уваги повне визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї провини, а також те, що він не піддає сумніву фактичні обставини справи, а також правильність розуміння обвинуваченим зміст цих обставин, у суду не виникає сумнівів в добровільності і істинності позиції останнього, а у зв`язку з цим, суд, заслухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти недоцільності дослідження доказів відносно тих обставин, які ними не оспорюються, розглянув дану справу в порядку ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів кримінального провадження.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 пояснив, що йому відомо про порядок оскарження судового рішення у випадку визнання обставин справи. Положення та вимоги ст. 349 КПК України судом роз`яснено учасникам судового засідання.

Частиною 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України передбачено кримінальну відповідальність за злочин, у скоєнні якого обвинувачується ОСОБА_4 . Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, тобто закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

В судовому засіданні вивчені дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він раніше судимий, має постійне місце проживання, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, задовільно характеризується.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України, суд вважає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, визнання своєї вини.

Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України не встановлено.

Призначаючи покарання, суд керується положеннями ст. 65 КК України та принципами законності, справедливості, індивідуальності, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових злочинів, враховує характер і ступень тяжкості скоєного злочину, пом`якшуючи покарання обставини, особу винного, його відношення до скоєного злочину та вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження скоєння ним нових злочинів можливо без відбуття покарання в місцях позбавлення волі, а тому йому слід обрати покарання не пов`язане з ізоляцією від суспільства, звільнивши обвинуваченого від відбуття покарання з іспитовим строком на підставі ст. 75 КК України.

Речові докази повернути власнику.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 100, 369, 370, 371, 373, 374, 378 КПК України, суд
УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим та призначити покарання за ч. 2ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з іспитовим строком на 2 (два) роки.

У відповідності до п.п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 в період іспитового строку не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця мешкання роботи чи навчання, періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально виконавчої системи.

Речові докази повернути власнику. Судові витрати стягнути з ОСОБА_4 .

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК Україні до апеляційного суду Харківської області через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1