Кримінальне провадження
№1-кп/311/188/2014
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 серпня 2014 року
м. Василівка

Василівський районний суд Запорізької
області у складі:

головуючого
судді Задорожка Д.А.

при секретарі
Яблонській Я.Л.

за участю прокурора
Бушан Т.М.

обвинуваченої
ОСОБА_1

потерпілого
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні кримінальне провадження
відносно:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки села
Мала Білозерка Василівського району
Запорізької області, українки,
громадянки України, яка має середню
спеціальну освіту, одруженої, має на
утриманні малолітню дитину - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_3, працюючої кухарем
Дніпрорудненської міської лікарні,
зареєстрованої та проживаючої за
адресою: АДРЕСА_1, раніше не судимої.

ОСОБА_1 обвинувачується у вчиненні
злочину, передбаченого ч.1 ст. 125 КК
України.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_1 не
застосовано.

В С Т А Н О В ИВ :

25.09.2013 приблизно о 12.00 годині в м.
Дніпрорудне Василівського району
Запорізької області, ОСОБА_1,
знаходячись на площадці третього
поверху, перед квартирою АДРЕСА_1, діючи
з прямим умислом, на грунті раптово
виниклих неприязнених стосунків, з
мотивів виниклого спору з приводу
права власності на квартиру, долонями
рук нанесла не менше 3 ударів по тулубу
ОСОБА_2, після чого нігтями нанесла дві
подряпини на шиї, ліворуч, спричинивши
останньому тілесні ушкодження у
вигляді поверхневих ран на шиї, які
згідно висновку експерта № 150 від 05.10.2013
відносяться до категорії легких
тілесних ушкоджень.

Потерпілим ОСОБА_2 у провадженні
заявлено цивільний позов про
відшкодуванням завданих матеріальних
та моральних збитків на загальну суму 6
295 грн. 24 коп.

Допитана в судовому засіданні
обвинувачена ОСОБА_1 свою вину в
інкримінованому їй злочині визнала
повністю та суду пояснила, що дійсно,
25.09.2013 приблизно о 12.00 годині вона
перебуваючи на площадці третього
поверху, перед квартирою АДРЕСА_1 в м.
Дніпрорудне Василівського району
Запорізької області, на грунті
неприязнених стосунків з колишнім
чоловіком ОСОБА_2, долонями рук нанесла
останньому не менше 3 ударів по тулубу,
після чого нігтями нанесла дві
подряпини на шиї, ліворуч. У вчиненому
щиросердно розкаялася, просить суд
суворо її не карати. Просила суд
визнати недоцільним дослідження
доказів щодо тих обставин, які ніким не
оспорюються, відповідно до вимог ч.3
ст.349 КПК України. Цивільний позов не
визнала. Заявила клопотання про
звільнення її від покарання на
підставі пункту «в» ст.. 1 Закону
України «Про амністію у 2014 році»,
оскільки вона має неповнолітню дитину -
сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3, стосовно якої
вона не позбавлена батьківських прав.

Допитаний в судовому засіданні
потерпілий ОСОБА_2 пояснив суду, що
обвинувачена ОСОБА_1 є його колишньою
дружиною, з якою у нього склалися
неприязнені відносини на грунті поділу
нерухомого майна. 25.09.2013 він та інші дві
особи прийшли в квартиру АДРЕСА_1, де в
ході виниклої з ОСОБА_1 сварки, остання,
перебуваючи на площадці третього
поверху, перед вищевказаною квартирою,
нанесла йому декілька ударів по тулубу
та нігтями подряпала шию. В результаті
вчиненого злочину йому завдано
матеріальної шкоди на суму 1 295 грн. 24
коп., а також моральної шкоди в сумі 5 000
грн. Вказані суми коштів потерпілий
просить стягнути на свою користь з
обвинуваченої.

Суд, вислухавши думку учасників
судового провадження, вважає можливим
визнати недоцільним дослідження
доказів щодо тих обставин, які ніким не
оспорюються, відповідно до вимог ч.3
ст.349 КПК України, обмежившись допитом
обвинуваченої та потерпілого, а також
дослідженням матеріалів, які
характеризують особу обвинуваченої.
При цьому, судом з'ясовано, що учасники
судового провадження правильно
розуміють зміст цих обставин, їх
позиції є добровільними, а також
роз'яснено, що у такому випадку вони
будуть позбавлені права оскаржувати ці
обставини в апеляційному порядку.

Суд кваліфікує дії обвинуваченої за ч.1
ст.125 КК України, як умисне легке
тілесне ушкодження.

При призначенні обвинуваченій
покарання, суд враховує характер та
ступінь тяжкості вчиненого злочину,
особу обвинуваченої, обставини, які
пом'якшують та обтяжують його
покарання.

Обвинувачена вину визнала повністю,
щиросердно розкаялася у вчиненому,
сприяла встановленню істини в ході
судового розгляду, що суд відносить до
обставин, які пом'якшують покарання. З
урахуванням тяжкості вчиненого
злочину та матеріального стану
обвинуваченої, суд вважає за можливе
призначити їй покарання у вигляді
штрафу.

Відповідно до ч.2 ст.3 Закону України
«Про застосування амністії в Україні»,
установивши в стадії судового розгляду
кримінальної справи наявність акта
амністії, що усуває застосування
покарання за вчинене діяння, суд, за
доведеності вини особи, постановляє
обвинувальний вирок із звільненням
засудженого від відбування покарання.

19.04.2014 набрав чинності Закон України
«Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014
№1185-VII.

Відповідно до пункту «в» ст. 1 цього
Закону, підлягають звільненню від
відбування покарання у виді
позбавлення волі на певний строк та від
інших покарань, не пов'язаних з
позбавленням волі особи, які засуджені
за умисні злочини, що не є тяжкими або
особливо тяжкими відповідно до статті
12 Кримінального кодексу України, та за
злочини, вчинені з необережності, які
не є особливо тяжкими відповідно до
статті 12 Кримінального кодексу
України, не позбавлені батьківських
прав, які на день набрання чинності цим
Законом мають дітей, яким не
виповнилося 18 років, дітей-інвалідів
та/або повнолітніх сина, дочку,
визнаних інвалідами;

Згідно з ст. 12 Закону України «Про
амністію у 2014 році», дія цього Закону
поширюється на осіб, які вчинили
злочини до дня набрання ним чинності
включно.

Суд враховує, що обвинувачена ОСОБА_1
раніше не судима, вчинила злочин
невеликої тяжкості до набрання
чинності Законом України «Про амністію
у 2014 році», має неповнолітню дитину -
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, згідно довідки
Служби у справах дітей Василівської
РДА Запорізької області, ОСОБА_1 не
позбавлена батьківських прав відносно
малолітньої дитини.

Враховуючи викладене, суд приходить до
висновку про те, що обвинувачена ОСОБА_1
підпадає під перелік осіб, визначений в
пункті «в» ст. 1 Закону України «Про
амністію у 2014 році», які звільняються
судом від відбування покарання.

При цьому обвинувачена ОСОБА_1 не
підпадає під перелік осіб, визначених в
ст. 8 Закону України «Про амністію у 2014
році» та в ст. 4 Закону України «Про
застосування амністії в Україні», до
яких амністія не застосовується.

Обвинуваченій ОСОБА_1 судом роз'яснені
правові наслідки застосування
амністії.

Речові докази та судові витрати в
кримінальному провадженні відсутні.

Вирішуючи долю цивільного позову суд
приходить до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів
кримінального провадження, потерпілим
заявлено цивільний позов про
відшкодування матеріальної шкоди в
розмірі 1 295 грн. 24 коп., яка складається
з витрат з оплати судово-медичного
дослідження нанесених йому тілесних
пошкоджень в сумі 93 грн. 24 коп.;
банківських послуг в сумі 2 грн.; витрат
на правову допомогу адвоката в ході
досудового розслідування та до початку
розгляду справи по суті на загальну
суму 1 200 грн. Крім того, потерпілий
вказав, що йому неправомірними діями
обвинуваченої завдано моральної шкоди,
яка виразилася в душевних переживаннях
та неможливістю протягом тривалого
часу поновити свої порушені права.
Розмір завданої моральної шкоди
потерпілий оцінює в 5 000 грн.

Враховуючи надані потерпілим докази на
підтвердження заявлених ним позовних
вимог в частині стягнення матеріальної
шкоди суд приходить до висновку, що
вони підлягають частковому
задоволенню на суму 1 293 грн. 24 коп., яка
складається з витрат на оплату
правової допомоги в загальному розмірі
1 200 грн. та витрат на оплату
судово-медичного обстеження в розмірі
93 грн. 24 коп., за виключенням витрат на
оплату послуг з банківського
обслуговування в розмірі 2 грн.,
оскільки оплата вказаних послуг
спрямована на вчинення банківської
операції та не є свідченням понесення
витрат на оплату завданої потерпілому
матеріальної шкоди.

Крім того, суд вважає необхідним
відповідно до положень ст.ст. 23, 1167 ЦК
України, з урахуванням засад
розумності, виваженості та
співмірності стягнути з обвинуваченої
на користь потерпілого 500 грн. в якості
моральної шкоди, завданої злочином, яка
виразилася в душевних стражданнях
потерпілого, його
морально-психологічних переживань,
пов'язаних з отриманими в ході злочину
тілесними пошкодженнями, медичним
лікуванням, а також змінах в його
нормальному ритмі життя.

Враховуючи вищевикладене, керуючись
ст.ст.366-371, 373-376, 395, 532, КПК України, суд,

П Р И С У Д И В:

Визнати винною ОСОБА_1 у вчиненні
злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК
України та призначити їй покарання у
вигляді штрафу у розмірі 40-ка (сорока)
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян (680 грн.) в дохід держави.

Звільнити ОСОБА_1 від відбування
призначеного покарання на підставі п.
«в» статті 1 Закону України «Про
амністію в 2014 році».

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_2
задовольнити частково.

Стягнути з обвинуваченої ОСОБА_1 на
користь потерпілого ОСОБА_2 1 293 грн. 24
коп. в якості матеріальної шкоди та 500
грн. в якості відшкодування завданої
моральної шкоди, а всього 1 793 (одна
тисяча сімсот дев'яносто три) грн.. 24
коп.

В задоволенні цивільного позову в
іншій частині відмовити.

Апеляційна скарга на вирок може бути
подана протягом тридцяти днів з дня
його проголошення, а для осіб, які
перебувають під вартою - протягом
тридцяти днів з моменту вручення їм
копії вироку. Апеляційна скарга
подається до апеляційного суду
Запорізької області через
Василівський районний суд Запорізької
області.

Вирок набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не буде подано.
У разі подання апеляційної скарги
вирок, якщо його не буде скасовано,
набирає законної сили після ухвалення
рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають
право отримати копію вироку суду після
його проголошення.

Суддя Василівського районного суду

Запорізької області
Д.А. Задорожко