ВИРОК

Іменем України

25 квітня 2014 рокуБердянський
міськрайонний суд Запорізькій області

у складі колегії суддів

головуючого судді Богомолової Л.В.

суддів Морока С.М., Полянчук Б.І.

при секретарі Рибалка Н.М.

за участю прокурора Матвіїшина Т.М.

за участю захисника ОСОБА_1

за участю потерпілого ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Бердянську
кримінальне провадження № 310/14519/13-к за
звинуваченням ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженець м. Бердянськ Запорізької
області, українець, громадянин України,
освіта повна загальна середня, не
одружений, невійськовозобов'язаний,
зареєстрований та проживає за адресою:
АДРЕСА_1 раніше судимому:

1. 17.06.2008 року Бердянським
міськрайонним судом за ч. 2 ст. 186 КК
України до 4 років позбавлення волі з
застосуванням ст. 75 КК України
звільнений від відбування покарання з
іспитовим строком на 2 роки;

2. 24.12.2008 року Бердянським
міськрайонним судом за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст.
185, ч. 2 ст. 186, 70, 71 КК України до 4 років 1
місяця позбавлення волі, звільнений
08.08.2012 року по відбуттю строку
покарання

у вчиненні злочину, передбаченого ч.4
ст.187, ст.395 КК України,

суд

ВСТАНОВИВ:

15.04.2013 року приблизно о 23 годині 30
хвилин ОСОБА_3, знаходячись навпроти
будинку № 78 по вул. Крилова в м.
Бердянську Запорізької області, діючи
умисно, із корисливих мотивів, з метою
скоєння розбійного нападу на ОСОБА_2,
реалізуючи злочинний умисел,
направлений на заволодіння чужим
майном, підійшов ззаду до ОСОБА_2 та,
застосовуючи насильство небезпечне
для життя і здоров'я особи, яка зазнала
нападу, наніс йому один удар в голову,
від якого ОСОБА_2 впав на землю. Після
цього ОСОБА_3, продовжуючи реалізацію
злочинного умислу на розбій, наніс
ОСОБА_2, який в цей час лежав на землі, ще
приблизно 5 ударів ногами в область
голови та один удар в область правого
плеча, спричинивши потерпілому
відповідно до висновку судово-медичної
експертизи № 265 від 21.06.2013 року тілесні
ушкодження у вигляді:

- рубця в області верхньої повіки
лівого ока, який утворився від загоєння
мавшей місце рани, забій м'яких тканин,
садни шкіряних покровів обличчя,
гематоми повік обох очей
субконьюктивального крововиливу обох
очей, забиття, садни голови, закриті
переломи нижньої і медіальної стінок
лівої очниці з продовженням лінії
перелому на передню стінку лівої
верхньощелепної пазухи і лівий
альвеолярний відросток верхньої
щелепи. Закритий уламковий перелом
носових кісток з обох боків зі
зміщенням уламків ззаду, травма
ускладнилася гемосинусом і
пневмоцефалией, забоєм головного
мозку, які кваліфікуються як тяжкі
тілесні ушкодження;

- крововилива в області правого
плеча до 4 см. в діаметрі з внутрішньої
сторони, які кваліфікується як легкі
тілесні ушкодження.

В процесі розбійного нападу ОСОБА_3
переконавшись, що ОСОБА_2, в зв'язку з
завданими йому тілесними
ушкодженнями, не чинить опір,
продовжуючи дії, направлені на
заволодіння чужим майном, відкрито
заволодів з кишень джинсів, які були
одягнуті на ОСОБА_2 його мобільним
телефоном «Nokia X 2-02» вартістю 400 гривень,
в якому знаходилась сім-карта
мобільного оператора «МТС», яка
матеріальної цінності для потерпілого
не має, на рахунку якої знаходились
грошові кошти у сумі 50 гривень, після
чого з викраденим майном ОСОБА_3 з
місця скоєння злочину зник, чим завдав
потерпілому ОСОБА_2 майнову шкоду на
загальну суму 450 грн.

Крім цього, ОСОБА_3 був засуджений
вироком Бердянського міськрайоного
суду Запорізької області за ч. 2 ст. 185, ч.
3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, 70, 71 КК України до 4
років 1 місяця позбавлення волі,
звільнився по відбуттю строку 08.08.2012
року.

21.06.2012 року постановою Білозерського
районного суду Херсонської області
ОСОБА_3 встановлено адміністративний
нагляд строком на 18 місяців. В цей же
день відносно ОСОБА_3 Білозерським
районим судом були встановлені
обмеження адміністративного нагляду, у
зв'язку з чим йому заборонено вихід з
місця проживання з 22.00 до 06.00 ранку та
заборонено виїзд в особистих справах
за межі міста з яким він ознайомлений
та попереджений про кримінальну
відповідальність за порушення правил
адміністративного нагляду.

Натомість ОСОБА_3, діючи умисно, з метою
ухилення від адміністративного
нагляду, встановленого рішенням суду,
не виконав покладені на нього обов'язки
та з 26.06.2013 року без поважних причин і
без повідомлення працівників
Бердянського MB ГУМВС України в
Запорізькій області, які здійснюють
нагляд, самовільно залишив місце свого
проживання, та виїхав до Російської
Федерації, де перебував до 01.10.2013 року.

У пред'явленому звинуваченні
обвинувачений ОСОБА_3 свою вину, при
вказаних у вироку обставинах, за ст. 395
КК України визнав повністю та пояснив
суду, що він дійсно скоїв цей злочин за
вказаними у вироку обставинами.

У пред'явленому звинуваченні
обвинувачений ОСОБА_3 свою вину, при
вказаних у вироку обставинах, за ч.4 ст.
187 КК України не визнав та пояснив суду,
що цей злочин він не скоював,
потерпілого ОСОБА_2 він не знає, перший
раз побачив його у міськвідділу
міліції, хто скоїв цей злочин йому
невідомо.

15.04.2013 року він з 19 годин 30 хвилин
знаходився вдома за адресою: АДРЕСА_1 і
нікуди з будинку не виходив. Телефону
«Нокіа» у нього не було. Взимку 2013 року
він загубив ксерокопію свого паспорта.
Звідки в ломбарді з'явився договір з
підписом він не знає. Потерпілий бачив
його до очної ставки. Не заперечує, що
проживає з потерпілим в одному районі
міста Бердянська.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_2 він
не визнає.

У скоєному він розкаюється, просить суд
строго його не карати і за ст.395 КК
України його звільнити, оскільки він
покарання фактично вже відбув, а за ч.4
ст.395 КК України його виправдати.

Вина обвинуваченого ОСОБА_3 повністю
підтверджується поясненнями
потерпілого та свідків.

Потерпілий ОСОБА_2 пояснив суду, що він
наполягає на тому, що напад на нього
скоїв обвинувачений, оскільки він його
бачив обличчя і зміг впізнати.

У ніч з 15.04.2013 року на 16.04.2013 роки
приблизно о 23 годині 40 хвилин він з
будинку пішов в цілодобовий магазин,
розташований по вул.Франко, де купив
ковбасу, пляшку горілки і сигарети.
Ковбасу і пляшку горілки він поклав в
рукав куртки, а сигарети в кишеню.
Повертаючись додому і, виходячи з арки
напроти будинку 78 по вул. Крилова, його
несподівано ударили по голові в
область потилиці, від якого він впав і,
розвернувшись побачив обличчя
нападаючого, оскільки горіли ліхтарі
при в'їзді в двір будинку 42 по вул. Баха
і на дверях кафе «Ніка». Коли він лежав
на землі, йому завдали декілька ударів
по голові, потім перевірили його
кишені. Він вирішив, що нападаючих було
дві людині, проте другу людину він не
бачив. У нього все, що знаходилося в
кишенях забрали - це мобільний телефон
«Нокиа» , ключі, 50 гривень і пачка
сигарет.

Він не згоден з твердженнями
обвинуваченого в тій частині, що він
бачив його, але звідки ОСОБА_3 міг знати,
що саме він потерпілий, обвинувачений
не пояснює.

Його дійсно запрошували на
впізнання, завели в якийсь кабінет і
закрили двері, тому коли водили ОСОБА_3
він не бачив.

Він категорично не згоден з
твердженнями ОСОБА_3 і його захисника,
що в тій кімнаті міліції, де він
знаходився, були монітори із
зображеннями і було видно ОСОБА_3, коли
його водили працівники міліції,
оскільки на моніторах було багато
зображень і він не знав який квадратик
на моніторі потрібно дивитися, тим
більше що до моніторів він не підходив.

Він наполягає на тому, що злочин
відносно нього скоїв ОСОБА_3

Цивільний позов до обвинуваченого про
стягнення матеріальної шкоди в сумі 6355
грн.86 коп., моральної шкоди в сумі 100000
грн., компенсацію втраченого ним за
період з 16.04.2013 року по 16.06.2014 року
доходу в сумі 2294 грн. він підтримує
повністю і просить суд його
задовольнити. Пояснює, що матеріальна
шкода складається у витратах на
виготовлення ключів у розмірі 30 грн. та
витратах на придбання окулярів у
розмірі 426 гривень; витратах на
лікування у розмірі 4674,59 грн.; у
витратах на паливо у розмірі 299,99 грн. на
його поїздку 02.07.2013 року автомобілем
разом з матір'ю - ОСОБА_4 до м. Мелітополь
і назад з метою МРТ обстеження; у
транспортних витратах на придбання
квитків для їх з матір'ю поїздки 15.12.2013
року-16.12.2013 року до медичного закладу,
розташованого у м. Запоріжжя і назад у
розмірі 212,94 грн. та друга поїздка до
м.Запоріжжя запланована на 28.01.2014 року
на суму 425, 28 грн., у витратах на
юридичну допомогу, у зв'язку із
необхідністю складання зазначеної
позовної заяви у розмірі 500 грн.

Моральна шкода полягає в тому, що він в
результаті розбійного нападу отримав
численні ушкодження та переломи стінок
очниці, носа та інші важкі травми
обличчя, забій мозку через що, він дуже
сильно душевно страждав та досі
переживає, адже такі травми зі слів
лікарів можуть мати різноманітні
негативні наслідки для його здоров'я на
невизначеному проміжку часу. Після
загоєння ран у нього на обличчі
залишився видимий рубець в області
верхньої повіки лівого ока, що також
пригнічує його стан та постійно
нагадує про події нападу, чим завдає
значної моральної шкоди. В даний час
він вже почав відчувати негативні
наслідки для свого здоров'я, які
нерозривно пов'язані з подією нападу та
які призвели до вимушених змін у його
звичайному способі життя, тому
спричинену йому моральну шкоду він
оцінюю у 100 000 гривень

Компенсацію втраченого ним за період з
16.04.2013 року по 16.06.2014 року доходу в сумі
2294 грн. він повинен отримати у
відповідності до ст.8 Закону України
«Про Державний бюджет України на 2013
рік» від 06.12.2012 року, згідно якого
мінімальну заробітну плату було
встановлено у місячному розмірі: з 01
січня по 01 грудня 2013 року - 1147 гривень, з
01 грудня- 1218 гривень. Виходячи з чого
розмір відшкодування втраченого мною
за період з 16.04.2013 року по 16.06.2013 року
доходу складає 2294 гривень (2 місяці х 1147
грн.), які він просить стягнути з
обвинуваченого на його користь.

Свідок ОСОБА_5 пояснила суду,
обвинуваченого вона бачила двічі, коли
в кінці квітня 2013 року він викупляв
телефон, що знаходився в заставі і при
впізнанні в міліції, де його впізнала.
Вона добре запам'ятала обвинуваченого,
оскільки його зовнішність для неї була
такою, що запам'ятовується .

При оформленні договору застави
вони завжди вимагають паспорт,
оскільки в договорі вказується номер,
серія паспорта і прописка. При прийомі
майна в заставу, у особи, яка здає майно,
обов'язково повинен бути оригінал
документа. Особа, що оформляє заставу,
при самій заставі і при його викупі
обов'язково розписується. Заставне
майно видають тільки тій особі, яка це
майно здає в заставу.

Вона категорично стверджує, що по
ксерокопії паспорта вони майно в
заставу не приймають, оскільки знають
про подальші негативні наслідки. При
прийомі майна в заставу, як і при його
видачі вони завжди звіряють дані
паспорта з лицем, яке здає майно в
заставу.

Твердження обвинуваченого про те, що
хтось інший по ксерокопії його
паспорта здав телефон під заставу в
ломбард і хтось інший його викупив, є
абсурдними

Свідок ОСОБА_6 пояснив суду, що у
ніч з 15 на 16 квітня близько 03 годин до
нього прийшов його син, у якого було
побито все обличчя. Син пояснив йому, що
його побили і він запам'ятав особу, яка
його била. Син припустив, що в нападі на
нього брало участь дві людини, але
другу він не бачив. Всі удари завдавав
один.

Свідок ОСОБА_7 пояснила суду, що
обвинувачений її син. 15.04.2013 роки вся
сім'я знаходилася вдома. Спати вона
лягла приблизно в 22 години, син
знаходився в своїй кімнаті. 16.04.2013 року
вона не бачила у свого сина ніяких
тілесних ушкоджень. Не заперечує, що
син міг вийти з будинку і вона могла не
почути. У сина є свої ключі від
будинку і він може піти у будь-який час.

Свідок ОСОБА_8 пояснив суду, що
він працює дільничним інспектором
Бердянського МВ. В період здійснення
злочину обслуговував ділянку, де був
скоєний даний злочин. Він стверджує, що
освітлення на період квітня 2013 року
було на кафе «Ніка», у дворі будинків
№40 і № 42 по вул. Баха, арка освітлюється
і освітленням з квартир. У нічний час в
місці скоєння злочину можливо
розглянути контури людини, а при
близькій відстані можливо розглянути і
обличчя людини.

Свідок ОСОБА_9 пояснив суду, що
він працює експертом Бердянського МВ.
Йому на дослідження були надані два
договори фінансового кредиту під
заставу і вільні зразки почерку ОСОБА_3
Встановити точно, що підписи зроблені
рукою ОСОБА_3 не представилося
можливим, оскільки не було достатніх
експериментальних зразків підпису
обвинуваченого в різному положенні,
тому не можна виключати, що підписи на
договорах поставлені рукою ОСОБА_3

Вина обвинуваченого ОСОБА_3
повністю підтверджена письмовими
доказами, наданими прокурором:

- протоколом огляду місця події від
16.04.2013 року з фототаблицею та диском
відеозаписи до протоколу ( а.с.66-68), яким
оглянута ділянка місцевості,
розташована в районі будинку № 78 по
вул..Крилова у м.Бердянську,

- висновком судово - медичної
експертизи ОСОБА_2 № 265 від 21.05.2013 року (
а.с. 69 -71), згідно якого у ОСОБА_2 мали
місця тілесні ушкодження у вигляді:
рубця в області верхньої повіки лівого
ока, який утворився від загоєння мавшей
місце рани, забій м'яких тканин, садни
шкіряних покровів обличчя, гематоми
повік обох очей субконьюктивального
крововиливу обох очей, забиття, садни
голови, закриті переломи нижньої і
медіальної стінок лівої очниці з
продовженням лінії перелому на передню
стінку лівої верхньощелепної пазухи і
лівий альвеолярний відросток верхньої
щелепи. Закритий уламковий перелом
носових кісток з обох боків зі
зміщенням уламків ззаду, травма
ускладнилася гемосинусом і
пневмоцефалией, забоєм головного
мозку, які кваліфікуються як тяжкі
тілесні ушкодження; крововилива в
області правого плеча до 4 см. в
діаметрі з внутрішньої сторони, які
кваліфікується як легкі тілесні
ушкодження знаходилася в
горизонтальному положенні,
найімовірніше лежачи на лівому боку.

висновком судово - медичної експертизи
№ 503 від 15.10.2013 року ( а.с.72), згідно
висновків котрої ОСОБА_2 було
спричинено не менш, як шести ударно
травматичних дій з них - в область
обличчя не менше п'яти, у області
правого плеча не менше одного,

- витягом з історії хвороби ОСОБА_2,
згідно якої він потрапив до лікарні
15.05.2013 року, виписаний 04.06.2013 року під
нагляд лікаря невролога ( а.с.73),

довідкою ломбарду «Онікс» ( а.с. 78),
згідно якої 16.04.2013 року в ломбарді була
здійснена застава мобільного телефону
«Nokia X 2-02» imei НОМЕР_1 ( imei НОМЕР_2) на
паспорт ОСОБА_3 НОМЕР_3 строком на 7 днів
і був викуплений 17.04.2013 року,

- договором фінансового кредиту
під заставу № 910709 від 16.04.2013 року ( а.с.79),

- протоколом огляду місця події
від 03.12.2013 року ( а.с. 80-81), згідно якого
був оглянутий договір фінансового
кредиту під заставу № 910709 від 16.04.2013
року,

- протоколом проведення слідчого
експерименту від 19.12.2013 року за участю
ОСОБА_2 з фото таблицями ( а.с. 82-97),

- фотографією потерпілого ОСОБА_2,
зробленою 19.04.2013 року, на обличчі якого
відображені тілесні ушкодження (
а.с.157),

- протоколом огляду від 27.12.2013 року
ДВД диска ( а.с.158-159) з зображеннями
потерпілого ОСОБА_2 за час находження
останнього в лікарні,

протоколом пред'явлення особи для
впізнання від 04.12.2013 року свідку ОСОБА_11
( а.с. 187-189), згідно якого ОСОБА_11
впізнала обвинуваченого, як особу яка
викупила мобільний телефон з ломбарду,
при цьому протокол підписаний
обвинувачений та його захисником, які
ніяких зауважень при проведенні
слідчої дії не вказали.

Даючи оцінку поясненням
обвинуваченого ОСОБА_3 у скоєнні
злочину, передбаченого ч.4 ст.187 КК
України, суд не приймає їх до уваги,
оскільки вони не послідовні та
суперечливі, повністю спростовуються
поясненнями, допитаних у судовому
засіданні потерпілого ОСОБА_2, свідків
ОСОБА_6, ОСОБА_11

У суду немає підстав ставити під
сумнів істинність фактів, повідомлених
свідком ОСОБА_11 Даних про яку-небудь
зацікавленість свідка в вирішенні
справи немає, її свідчення
відповідають і не суперечать
обставинам, відомості про які
містяться в інших зібраних по справі
доказах і її свідчення суд приймає, як
достовірні докази по справі.

Суд бере до уваги доводи
потерпілого ОСОБА_2, оскільки вони
послідовні, логічні і в своїй єдиній
сукупності повністю підтверджуються
поясненнями свідків ОСОБА_6, ОСОБА_8,
ОСОБА_11 та письмовими доказами по
справі, наданими прокурором.

Твердження обвинуваченого
ОСОБА_3 про те, що він у час скоєння
злочину знаходився у себе вдома,
підтвердження в судовому засіданні не
знайшли, оскільки допитана в якості
свідка мати обвинуваченого ОСОБА_7
пояснила, що її син має свою кімнату,
ключі від будинку і може, як вийти, так і
прийти самостійно додому.

Твердження обвинуваченого
ОСОБА_3 про те, що він взимку 2013 року
втратив ксерокопію свого паспорту,
тому він вважає, що хтось знайшов цю
ксерокопію і здав до ломбарду
мобільний телефон потерпілого
повністю оспорюються поясненнями
свідка ОСОБА_11, стверджуючої, що під
заставу до ломбарду вони приймають
тільки на підставі оригіналу
документа, який засвідчує особу, тобто
паспорту і тільки цій людині вони
повертають це майно.

Таким чином непослідовні, суперечливі
пояснення обвинуваченого ОСОБА_3 і
невизнання ним своєї вини в скоєному
тяжкому злочині за ч.4 ст.187 КК України
суд розцінює, як бажання уникнути
відповідальності за скоєний ним
умисний особо тяжкий злочин і такі
доводи обвинуваченого повністю
спростовуються зібраними по справі
доказами.

На підставі вищевикладеного
колегія суддів вважає, що всі письмові
докази по справі, які надані суду
прокурором, пояснення потерпілого та
свідків є вагомими для того, щоб
визнати обвинуваченого винним по
пред'явленому звинуваченню за ч.4 ст.187
КК України.

Оцінюючи в сукупності всі обставини по
справі суд приходить до висновку, що
вина обвинуваченого ОСОБА_3 в скоєнні
злочину, передбаченого ч.4 ст. 187 КК
України доведена і його дії правильно
кваліфіковані за ч.4 ст. 187 КК України, як
напад з метою заволодіння чужим
майном, поєднаний з насильством,
небезпечним для життя і здоров'я особи,
яка зазнала нападу (розбій), вчинений з
заподіянням тяжких тілесних ушкоджень

Суд вважає необхідним виключити з
пред'явленого обвинувачення ОСОБА_3 за
ч.4 ст.187 КК України ознаку «вчинений за
попередньою змовою групою осіб»,
оскільки обвинуваченням наявних
доказів того, що обвинувачений скоїв
злочин з невстановленою особою не
надано.

Інші докази по пред'явленому
обвинуваченню у скоєнні злочину,
передбаченого ст.395 КК України судом не
досліджувалися через ст.349 КПК України,
які всіма учасниками судового розгляду
визнані і не оспорюються. При цьому
судом з'ясовано чи правильно розуміють
учасники процесу зміст цих обставин, чи
немає сумнівів в добровільності і
істинності їх позицій, при цьому судом
роз'яснено, що вони будуть позбавлені
права оспорювати ці обставини в
апеляційному порядку.

Вина обвинуваченого ОСОБА_3 в скоєнні
злочину, передбаченого ст. 395 КК
України доведена і його дії правильно
кваліфіковані за ст. 395 КК України, як
самовільне залишення особою місця
проживання з метою ухилення від
адміністративного нагляду.

При призначенні покарання
обвинуваченому ОСОБА_3 суд приймає до
уваги, що він розкаюється в здійсненні
злочину, передбаченого ст.395 КК України,
як пом'якшувальні вину обставини.

Як обтяжливі вину обставини, суд
приймає до уваги рецедив злочинів.

Розглядаючи особу
обвинуваченого суд приймає до уваги, що
обвинувачений ОСОБА_3
суспільно-корисною працею не займався,
не задовільно характеризується
дільничним інспектором Бердянського
МВ ( а.с.183).

При цьому суд приймає до уваги,
характеристика на обвинуваченого, яка
надана дільничним інспектором
Бердянського МВ не спростовує
характеристику на ОСОБА_3 з місця
позбавлення волі від 28.05.2012 року ( а.с.128).

Суд не приймає до уваги
характеристику на ОСОБА_3 з місця
мешкання ( а.с.190), оскільки ця
характеристика не засвідчена головою
вуличного комітету.

Відповідно до ст. 65 КК України
особі, яка вчинила злочин, має бути
призначено покарання необхідне й
достатнє для її виправлення і
попередження нових злочинів. Виходячи
з указаної мети й принципів
справедливості, співмірності та
індивідуалізації, покарання повинно
бути адекватним характеру вчинених
дій, їх небезпечності та даним про
особу винного. Отже ці дані підлягають
обов'язковому врахуванню. Крім того,
під час вибору покарання мають
значення обставини, які його
пом'якшують та обтяжують, відповідно до
положень статей 66, 67 КК України.

Виходячи з вимог ст. 65 КК України
суд враховує ступінь тяжкості
вчиненого злочину, суспільну
небезпечність винних дій
обвинуваченого ОСОБА_3, та наслідки,
які наступили для потерпілого ОСОБА_2,
який на час розгляду справи є інвалідом
3 групи.

Відповідно до ст.12 КК України злочин за
ч.4 ст.187 КК України відноситься до
особливо тяжких злочинів.

Призначаючи покарання обвинуваченому
ОСОБА_3 колегія суддів приймає до уваги
ступень тяжкості вчиненого ОСОБА_3
особливо тяжкого злочину, спосіб
вчинення злочину, його мотиви,
послідуючу поведінку обвинуваченого
ОСОБА_3 і вважає, що призначене судом
покарання буде необхідним і достатнім
для виправлення обвинуваченого і
попередження ним нових злочинів.

З урахуванням цих даних у
сукупності суд вважає щодо можливості
виправлення обвинуваченого ОСОБА_3
тільки з ізоляцією від суспільства.

При призначенні покарання, суд
враховує характер і ступень тяжкості
злочину, конкретні обставини справи,
вказані дані про особу ОСОБА_3, його
відношення до скоєного, думку
потерпілого ОСОБА_2 про призначення
суворого покарання обвинуваченому та
вважає, що виправлення і перевиховання
обвинуваченого ОСОБА_3 можливо тільки
з ізоляцією від суспільства,
призначивши покарання в межах більш
суворої статті, а саме санкції ч.4 ст.187
КК України.

Цивільний позов по справі, заявлений
потерпілим ОСОБА_2 про стягнення
матеріальної шкоди в сумі 6355 грн.86
коп., моральної шкоди в сумі 100000 грн.,
компенсацію втраченого ним за період з
16.04.2013 року по 16.06.2014 року доходу в сумі
2294 грн. суд вважає задовольнити
частково з наступних підстав:

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_2
пояснив, що матеріальна шкода
складається у витратах на
виготовлення ключів у розмірі 30 грн.,
витратах на придбання окулярів у
розмірі 426 гривень; витратах на
лікування у розмірі 4674,59 грн.; витратах
на паливо у розмірі 299,99 грн. на його
поїздку 02.07.2013 року автомобілем разом з
матір'ю - ОСОБА_4 до м. Мелітополь і назад
з метою МРТ обстеження; транспортних
витратах на придбання квитків для його
з матір'ю поїздки 15.12.2013 року-16.12.2013 року
до медичного закладу, розташованого у
м. Запоріжжя і назад у розмірі 212,94 грн.
та другу поїздку до м. Запоріжжя
заплановану на 28.01.2014 року на суму 425, 28
грн., витратах на юридичну допомогу, у
зв'язку із необхідністю складання
зазначеної позовної заяви у розмірі 500
грн.

Витрати на виготовлення ключів у
розмірі 30 грн., витрати на придбання
окулярів у розмірі 426 гривень; витрати
на лікування у розмірі 4674,59 грн.;
витрати на паливо у розмірі 299,99 грн.,
витрати на придбання одно квитка до
медичного закладу в розмірі 106,47 грн.,
підлягають задоволенню в сумі 5537 грн.05
коп., оскільки підтверджуються
письмовими доказами.

Витрати на правову допомогу, понесені
потерпілим в сумі 500 грн. підлягають
стягненню з обвинуваченого в порядку
ст.ст.120, 124, 126 КПК України

Цивільні вимоги потерпілого по
стягнення матеріальної шкоди на
придбання квитка для матері в сумі 106,47
грн. та другу поїздку до м. Запоріжжя
заплановану на 28.01.2014 року на суму 425, 28
грн. задоволенню не підлягають,
оскільки потерпілим не надані письмові
докази в підтвердження другої поїздки
до місця Запоріжжя та придбання квитка
для матері не є матеріальною шкодою,
спричиненою діями обвинуваченого,
приймаючи до уваги, що потерпілий є
повнолітнім.

Цивільний позов по справі,
заявлений потерпілим ОСОБА_2 про
стягнення моральної шкоди з ОСОБА_3 в
сумі 100000 грн. підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав:

Згідно ст. 23 ЦК України особа має
право на відшкодування моральної
шкоди, нанесеної в результаті
порушення її прав. Моральна шкода
полягає: у фізичному болі і
стражданнях, які фізична особа
отримала у зв'язку з каліцтвом або
іншим пошкодженням здоров'я; у душевних
стражданнях, які фізична особа
отримала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо нього самого, членів
його сім'ї або близьких родичів; у
душевних стражданнях, які фізична
особа отримала у зв'язку із знищенням
або пошкодженням його майна;

Розмір грошового відшкодування
моральної шкоди визначається судом
залежно від характеру правопорушення,
глибини фізичних і душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо вина є
підставою для відшкодування, а також з
урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення.

Відповідно до Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995
року з подальшими змінами і
доповненнями « Про судову практику у
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди» вказано, що
відповідно до загальних підстав
цивільно-правової відповідальності
обов'язковому з'ясуванню при рішенні
спору про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди підлягають:
наявність такої шкоди, протиправність
діяння її заподаювача, наявність
причинного зв'язку між шкодою і
протиправним діянням заподіювача і
вини останнього в її спричиненні. Суд
зокрема, повинен з'ясувати, чим
підтверджується факт спричинення
позивачу моральних або фізичних
страждань або втрат немайнового
характеру, за яких обставин або якими
діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в
якій грошовій сумі або в якій
матеріальній формі позивач оцінює
заподіяну йому шкоду і з чого він при
цьому виходить, а також інші обставини,
які мають значення для вирішення спору.

Розмір відшкодування моральної
(немайнової) шкоди суд визначає залежно
від характеру і об'єму страждань
(фізичних, душевних, психічних і тому
подібне), яких отримав позивач,
характер немайнових втрат (їх
тривалості, можливості відновлення і
тому подібне) і з урахуванням інших
обставин. Зокрема, враховуються стан
здоров'я потерпілого, тяжкість
вимушених змін в його життєвих і
виробничих відносинах, ступінь
зниження престижу, ділової репутації,
час і зусилля, необхідні для
відновлення попереднього стану. При
цьому суд повинен виходити з принципів
законності, зваженості і
справедливості.

Таким чином суд бере до уваги, що
потерпілому ОСОБА_2 діями
обвинуваченого ОСОБА_3 нанесена
моральна шкода, яка полягає у
фізичному болі і стражданнях, які
потерпілий отримав у зв'язку з
пошкодженням здоров'я в результаті
скоєнння злочину відносного нього. При
цьому суд приймає характер і об'єм
фізичних, душевних і психічних
страждань потерпілого ОСОБА_2,
заподіяних протиправними діями
обвинуваченого.

При цьому суд оцінює і
матеріальне положення обвинуваченого
ОСОБА_3, який не працює, розумність
заявленої потерпілим суми з
урахуванням реальної можливості її
виплати обвинуваченим.

Розглядаючи питання про суму
моральної шкоди, заявленої потерпілим,
суд бере до уваги, що злочин,
передбачений ч.4 ст.187 КК України
відноситься до особливо тяжких
злочинів відповідно до ст.12 КК
України.

За таких обставин суд вважає, що
позовні вимоги потерпілого ОСОБА_2 про
відшкодування моральної шкоди з
ОСОБА_3 в сумі 100000 грн. підлягає
частковому задоволенню у сумі 20000 грн.

Витрати на проведення експертиз
по справі суд вважає необхідним
віднести за рахунок державного
бюджету.

Речові докази по кримінальному
провадженню суд вирішує згідно ст.100
КПК України.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373-374 КПК України,
суд

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчинені
злочину, передбаченого ч.4 ст.187, ст.395 КК
України і призначити йому покарання за
ч.4 ст.187 КК України у вигляді 8 ( вісім)
років позбавлення волі з конфіскацією
майна, за ст.395 КК України у вигляді
шести місяців арешту.

На підставі ч.1 ст.70 КК України
призначити покарання за сукупністю
злочинів шляхом поглинення менш
суворого покарання більш суворим,
остаточно призначити вісім років
позбавлення волі з конфіскацією майна
з відбуванням покарання в
кримінально-виконавчий установі.

Запобіжний захід ОСОБА_3 залишити
попередній - тримання під вартою.

Початок строку відбування покарання
ОСОБА_3 обчислювати з 29 листопада 2013
року.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2
матеріальну шкоду в сумі 5537 гривень 05
копійок, витрати на правову допомогу в
сумі 500 гривень, моральну шкоду в сумі
20000 гривень, а всього в сумі 26037 гривень
05 копійок, в іншій частині позову
ОСОБА_2 відмовити.

Витрати на проведення експертиз по
справі віднести за рахунок державного
бюджету.

Речові докази по справі: договір
фінансового кредиту під заставу № 910709
ломбарду «Онікс»- зберігати при
матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений в
апеляційний суд Запорізької області
через Бердянський міськрайонний суд
протягом 30 днів з дня його
проголошення.

Вирок набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, у разі подання апеляційної
скарги вирок, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після ухвалення
рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його
проголошення вручається ОСОБА_3 і
прокурору.

Головуючий Суддя

1. Суддя

2. Суддя