У Х В А Л А
Справа № 569/7982/15-к
04 червня 2015 року м. Рівне
Рівненський міський суд Рівненської області
в особі слідчого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
слідчого ОСОБА_4 ,
підозрюваного ОСОБА_5 ,
захисника підозрюваного ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого слідчого відділу прокуратури Рівненської області молодшого радника юстиції ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , -
Слідчий зазначає, що здобуто достатні, вагомі докази для підозри ОСОБА_7 в одержанні ним, як службовою особою, неправомірної вигоди за вчинення дій з використанням службового становища, поєднаному з вимаганням.
Так, ОСОБА_7 , працюючи на посаді помічника начальника чергової частини оперативного чергового штабу УМВС України в Рівненській області, маючи спеціальне звання капітан міліції, будучи службовою особою, яка згідно вимог Закону України «Про міліцію» постійно здійснює функції представника влади, а згідно п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду та правоохоронних органів» є працівником правоохоронного органу, являючись згідно п. «д» ч. 1 ст. 4 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» суб`єктом відповідальності за корупційні правопорушення, у порушення вимог ч. 1 ст. 5 Закону України «Про міліцію» та п. 1 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції», тобто використовуючи свої службові повноваження та пов`язані із цим можливості з метою одержання неправомірної вигоди для себе, діючи умисно, з корисливих мотивів, вимагав та одержав від ОСОБА_8 неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів у сумі 5000 (п`ять тисяч) гривень, за виконання дій з використанням наданого йому службового становища.
Так, у квітні 2015 року (точної дати та часу під час провадження досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_9 , будучи обізнаним про наявність цивільно-правових відносин між ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , діючи умисно, повідомив останню про наявність заяви ОСОБА_11 щодо її притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення шахрайства та необхідність вчинення останньою дій до погашення наявної заборгованості перед Ступницьким С.
У подальшому, у квітні-травні 2015 року (точної дати та часу під час провадження досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_7 , використовуючи свої службові повноваження та пов`язані із цим можливості з метою одержання неправомірної вигоди для себе, діючи умисно, з корисливих мотивів, будучи обізнаним з загальними положеннями досудового розслідування, повідомив ОСОБА_8 про можливе вчинення ним дій щодо її непритягнення до кримінальної відповідальності за що вимагав неправомірну вигоду для себе у вигляді грошових коштів у сумі 4000 (чотири тисячі) гривень.
У свою чергу, ОСОБА_7 передбачав, що вчинення ним дій щодо укриття інформації про можливе вчинення ОСОБА_8 шахрайства сприятиме створенню умов за яких остання зможе уникнути кримінальної відповідальності за вчинені дії.
При цьому, реалізуючи свій умисел, спрямований на одержання неправомірної вигоди, діючи умисно, з метою створення обставин і умов, за яких ОСОБА_8 буде вимушеною надати неправомірну вигоду, ОСОБА_7 вказав про можливе накладення арешту на її майно у випадку провадження досудового розслідування за фактом вчинення шахрайства.
У подальшому, 20.05.2015 (точного часу під час провадження досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_7 , перебуваючи поруч з супермаркетом «НОВУС», що по вул. Черняка, 24 у м. Рівне, продовжуючи злочинні дії, з метою одержання неправомірної вигоди для себе, діючи умисно, з корисливих мотивів, використовуючи своє службове становище та пов`язані з ним службові повноваження та можливості, з метою одержання неправомірної вигоди для себе, в порушення вимог п. 1 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції», звернувся з ОСОБА_8 з вимогою передати йому неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів у сумі 4000 (чотири тисячі) гривень, вказуючи про фактичне виконання ним дій в її інтересах. Одночасно, ОСОБА_7 висловлював погрози ОСОБА_8 , щодо можливого настання негативних наслідків у випадку невиконання його вимог, зокрема притягнення останньої до кримінальної відповідальності та накладення арешту на її майно.
Після того, 29.05.2015 (точного часу під час провадження досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_7 , перебуваючи поруч з приміщенням УМВС України в Рівненській області, що по вул. Хвильового, 2 у м. Рівне, продовжуючи злочинні дії, з метою одержання неправомірної вигоди для себе, діючи умисно, з корисливих мотивів, використовуючи своє службове становище та пов`язані з ним службові повноваження та можливості, з метою одержання неправомірної вигоди для себе, в порушення вимог п. 1 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції», звернувся з ОСОБА_8 з вимогою передати йому неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів у сумі 5000 (п`ять тисяч) гривень, вказуючи про фактичне виконання ним дій в її інтересах. Одночасно, ОСОБА_7 висловлював погрози ОСОБА_8 , щодо можливого настання негативних наслідків у випадку невиконання його вимог, зокрема притягнення останньої до кримінальної відповідальності та накладення арешту на її майно.
Після того, ОСОБА_7 02.06.2015 приблизно о 21 год. 00 хв., перебуваючи у салоні автомобіля ОСОБА_8 , що знаходився на проїзній частині дороги поруч з будинком АДРЕСА_1 , діючи умисно, використовуючи своє службове становище та пов`язані з ним службові повноваження та можливості, з метою одержання неправомірної вигоди для себе, з корисливих мотивів, поєднуючи з вимаганням, одержав від ОСОБА_8 неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів у сумі 5000 (п`ять тисяч) гривень за виконання дій з використанням наданого службового становища в інтересах останньої, а саме укриття інформації про можливе вчинення ОСОБА_8 шахрайства.
02.06.2015 ОСОБА_7 затримано у порядку, передбаченому п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 208 КПК України та 03.06.2015 йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.
Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні умисного тяжкого злочину, пов`язаного із вимаганням та одержанням неправомірної вигоди, за скоєння якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до 3 років, з конфіскацією майна та зі спеціальною конфіскацією.
Станом на 04.06.2015 ОСОБА_7 обіймає посаду помічника начальника чергової частини оперативного чергового штабу УМВС України в Рівненській області, тобто є працівником правоохоронного органу, що свідчить про підвищений рівень суспільної небезпеки вчиненого ним правопорушення, а також негативним чином впливатиме на намір та можливість свідків давати правдиві показання в ході досудового розслідування.
У разі перебування ОСОБА_7 на волі, існують об`єктивні ризики, передбачені п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки він може намагатись знищити, сховати або спотворити речі та документи, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.
Крім того, характер та обставини вчинення злочину ОСОБА_7 , зокрема його намір покинути місце події після викриття злочинної діяльності, вказують на ризики, передбачені п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема на його намір та можливість в силу свого службового становища впливати, тиснути на свідків у кримінальному провадженні, що негативним чином впливатиме на їх намір та можливість давати правдиві, послідовні показання у ході досудового розслідування, іншим чином перешкоджати встановленню істини.
Викладене дає беззаперечні підстави вважати, що інші запобіжні заходи не зможуть забезпечити досягнення мети їх застосування, тому стосовно підозрюваного ОСОБА_7 необхідним є обрання виключно найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.
Вказаний строк достатній для встановлення та допиту всіх осіб та віднайдення речей та документів, які мають відношення до вказаного кримінального провадження, щоб підозрюваний не зміг в подальшому вплинути на свідків та знищити чи спотворити документи чи речові докази.
Обрання ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, останній завдяки своєму службовому становищу негативно впливатиме на хід досудового слідства у даному провадженні, безпосередньо впливатиме на учасників кримінального провадження тощо.
Враховуючи вищенаведене, жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, а тому необхідним є застосування саме запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
ОСОБА_7 працездатний, одружений, не похилого віку, має на утриманні малолітню дитину, тяжкими захворюваннями, які б перешкоджали його утриманню під вартою, не страждає, раніше не судимий. Даних, які б вказували на неможливість застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не встановлено.
Враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад 5 років, а також наявність ризиків, що дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може знищити, сховати або спотворити речі та документи, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, у силу своєї службової діяльності незаконно впливати на інших учасників у цьому провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також для забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків, просить клопотання задовольнити.
Слідчий та прокурор в судовому засіданні клопотання підтримали, просили суд його задовольнити.
Підозрюваний ОСОБА_7 та його захисник адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечили щодо задоволення клопотання, просили суд обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Крім того, суду повідомили, що він вчиняти дії пов`язані з тиском на свідків не буде та не має наміру цього робити, не буде перешкоджати органу досудового розслідування у встановлені істини в його справі, також суду повідомив, що він у підозрюваному злочині вину не визнає, оскільки наведених дій слідчим у повідомленні про підозру не вчиняв, зокрема зазначив, що вказав у протоколі свого допиту як підозрюваного які обставини заперечує. Вважає, що свідчення свідка ОСОБА_11 спростовують висунуту йому підозру.
Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання не підлягає до задоволення з наступних підстав.
02.06.2015 ОСОБА_7 затримано у порядку, передбаченому п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 208 КПК України.
03.06.2015 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Слідчий, звертаючись з клопотанням про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а прокурор при розгляді клопотання довели про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, однак достатніх доказів про існування ризиків, про які зазначає у клопотанні слідчим не надано та не доведено.
Як передбачено ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законним та обґрунтованим визнається арешт особи, коли він є необхідним для запобігання вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, а також для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом.
Пункт 3 статті 5 Конвенції вимагає, щоб обґрунтування будь-якого строку тримання під вартою незалежно від того, наскільки коротким він є, має бути переконливо доведено органами державної влади. Аргументи за і проти звільнення, включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному здійсненню провадження, не мають прийматися абстрактно (in abstracto), а повинні підтверджуватися фактичними доказами. Небезпека того, що обвинувачений буде переховуватися, не може оцінюватися виключно за ступенем тяжкості ймовірного покарання. Вона має оцінюватися з урахуванням низки інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або зробити її настільки незначною, що вона не зможе обґрунтовувати досудове тримання під вартою (див. рішення від 4 жовтня 2005 року у справі Бекчієв проти Молдови (Becciev v. Moldova), заява № 9190/03, пп. 56 та 59 з подальшими посиланнями).
Крім того, допитаний в судовому засіданні за клопотанням підозрюваного свідок ОСОБА_12 суду пояснив, що дійсно він звернувся до ОСОБА_7 , який для нього є товаришем щоб останній допоміг вирішити боргові зобов`язання ОСОБА_8 перед ним. Зокрема, ОСОБА_8 має заборгованість перед ним у значній сумі в доларах США. Кошти у сумі 5 тисяч грн., які мала передати ОСОБА_8 є відсотками від позиченої суми. Також зазначив, що стосунки, які виникли між ОСОБА_7 і ОСОБА_8 відбувалися за його відома та домовленістю.
Враховуючи вищевикладене, з урахуванням обставин, передбачених ст. 178 КПК України, обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 у виді тримання під вартою є недоцільним.
Слідчий суддя бере до уваги, що ОСОБА_7 раніше не судимий, одружений, має на утриманні малолітню дитину та опікується станом здоров`я свого батька, який є інвалідом ІІІ групи, учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, є працівником міліції, має постійне місце проживання в м. Рівне, згідно службової характеристики, характеризується з позитивної сторони. Зокрема, у жовтні листопаді 2014 року приймав участь у проведенні антитерористичної операції на сході держави у складі зведеного загону УМВС.
У відповідності до ч. 4 ст. 194 КПК України, щодо підозрюваного слід обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту. Оскільки саме цей запобіжний захід забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та попередить вчинення ним дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.
З урахуванням обставин справи, суд вважає за необхідне застосувати до підозрюваного домашній арешт із забороною залишати житло з 21 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв.
Окрім цього, застосовуючи, щодо підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту, слідчий суддя вважає за необхідне відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на нього на строк не більше двох місяців такі обов`язки за викликом прибувати до слідчого, прокурора та суду, здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 183, 184, 395 КПК України, слідчий суддя,
В задоволенні клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту відносно ОСОБА_7 відмовити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рівне Рівненської області, жителя АДРЕСА_2 , одруженого, має на утриманні малолітню дитину, працюючого на посаді помічника начальника чергової частини оперативного чергового штабу УМВС України в Рівненській області - запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Заборонити ОСОБА_7 залишати житло за адресою АДРЕСА_2 у період доби з 21 год. 00 хв. по 07 год. 00 хв.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_7 обов`язки: за викликом прибувати до слідчого, прокурора та суду, здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Встановити строк дії ухвали терміном до 31 липня 2015 року.
Термін дії обов`язків, визначених в ухвалі встановити до 31 липня 2015 року.
Ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати на виконання у Рівненський МВ УМВС України у Рівненській області.
Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Рівненської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1