Справа №
ВИРОК

Іменем України

27.12.2007 року
Онуфріївський районний суд
Кіровоградської області у складі:

головуючого: судді
Петрова Р.І.,

при секретарі:
Гриценко
Т.М.,

за участю прокурора:
Приходька В.І.,

захисника: ОСОБА_6,

потерпілих: ОСОБА_2.,
ОСОБА_3,

представників відповідача: ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.
Онуфріївка кримінальну справу за звинуваченням
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, уродженця міста Запоріжжя, громадянина
України, українця, одруженого, працюючого водієм Закритого акціонерного
товариства „Запоріжжя-Авто”, з середньою освітою, проживаючого в АДРЕСА_1,
раніше не судимого;

- у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК
України, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 скоїв
порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним
засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження та
смерть потерпілого, за таких обставин.

17.05.2007
року, близько 18-00 годин, ОСОБА_1, керуючи, згідно наказу Закритого
акціонерного товариства „Запоріжжя-Авто”, автомобілем „JAK HFC 1020”, з
транзитним номерним знаком НОМЕР_1, рухаючись по автодорозі
Бориспіль-Дніпропетровськ-Запоріжжя в районі села Успенка Онуфріївського району
Кіровоградської області, грубо порушуючи п.п. 2.3., 11.3, 12.1., 13.1. Правил
дорожнього руху України, був не уважний, не вірно відреагував на дорожню
обстановку, з урахуванням дистанції руху не вибрав безпечної швидкості руху,
щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу, не впорався з
керуванням автомобіля, який знаходився у технічно справному стані, та здійснив
виїзд на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення з автомобілем ЗАЗ „ДЕУ”,
з державним номерним знаком НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_7, який рухався у
зустрічному напрямку. Внаслідок даної пригоди пасажир автомобіля ЗАЗ „ДЕУ”
ОСОБА_3отримала тілесні ушкодження у вигляді обширних забійно-рваних ран
обличчя, відкритого двостороннього перелому нижньої щелепи та суглобного
відростку, які відносяться до категорії середньої тяжкості тілесних ушкоджень,
що потягли тривалий розлад здоров'я. Водій автомобіля ЗАЗ „ДЕУ” ОСОБА_7 отримав
тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому надкоління, крайового розриву
правої долі печінки, крововиливу в сальник, які по ступеню тяжкості відносяться
до категорії тяжких тілесних ушкоджень, від яких настала його смерть.

Підсудний
ОСОБА_1, під час судового слідства по справі, свою вину у вчиненні
вищевказаного злочину визнав частково та пояснив, що 16.05.2007 року отримав
вказівку від директора ЗАТ „Запоріжжя-Авто”, з яким перебував і перебуває у
трудових відносинах, про необхідність отримання 17.05.2007 року у місті Києві
двох автомобілів і доставки їх до міста Запоріжжя. 17.05.2007 року він та його
колега ОСОБА_8 отримали у місті Києві два автомобіля і, близько 11-00 години,
вирушили до міста Запоріжжя. ОСОБА_8 рухався на автомобілі марки „JAK HFC 1020”
попереду, а він на такому ж автомобілі - позаду. Рухаючись по автодорозі
Бориспіль-Дніпропетровськ-Запоріжжя, зі швидкістю приблизно сімдесят кілометрів
на годину, він звернув увагу на те, що з лівої сторони його авто обганяє
легковий автомобіль зеленого кольору, який, обігнавши в подальшому автомобіль
ОСОБА_8., що рухався попереду, зайняв свою смугу руху. У автомобіля, яким
керував ОСОБА_8, різко увімкнулись стоп-фари, а тому він прийняв рішення
застосувати екстрене гальмування від якого його автомобіль почало зносити на
смугу зустрічного руху. В цей час він побачив, що по смузі зустрічного напрямку
рухається автотранспортний засіб, а тому він був вимушений з'їжджати на ліве
узбіччя, але не встиг цього зробити, оскільки відбулось зіткнення з легковим
автомобілем під керуванням ОСОБА_7

Виступаючи в судових дебатах та
звертаючись до суду з останнім словом, ОСОБА_1 вину у вчиненні злочину,
передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, визнав повністю. Вказував, що скоїв
злочин за обставин, викладених у обвинувальному висновку. У вчиненому
розкаювався та просив суворо не карати.

Вина
підсудного у вчиненні вищезазначеного злочину підтверджується доказами,
дослідженими в ході судового слідства.

Так, потерпіла
ОСОБА_3 пояснила суду, що 17.05.2007 року вона разом з ОСОБА_7 на автомобілі
ЗАЗ „ДЕУ” їхала до міста Кременчука Полтавської області. Рухаючись по
автодорозі Бориспіль-Дніпропетровськ-Запоріжжя, вона звернула увагу, що на
підйом, в якому конкретно місці не пам'ятає, рухається вантажний автомобіль.
Коли згаданий автомобіль порівнявся з їхнім автомобілем, то із-за нього на їх
смугу руху виїхав інший вантажний автомобіль. ОСОБА_7, побачивши цей автомобіль
на відстані приблизно десяти метрів від свого автомобіля, почав раптово
гальмувати щоб уникнути зіткнення, але це не спрацювало і відбулось зіткнення.
Відкривши очі, вона побачила розбиті автомобілі та травмованих водіїв автомобілів.
Після цього, вона попутним автомобілем направилась до лікарні.

Потерпіла
ОСОБА_2. пояснила, що 17.05.2007 року, близько 18-00 годин, їй зателефонував
чоловік - ОСОБА_7 та повідомив, що потрапив біля села Успенки Онуфріївського
району Кіровоградської області в дорожньо-транспортну пригоду. Близько 21-00
години цього ж дня, її чоловік був доставлений до третьої міської лікарні міста
Кременчука, де 31.05.2007 року помер від отриманих під час дорожньої пригоди
травм.

Свідок ОСОБА_8
пояснив суду, що 16.05.2007 року отримав вказівку від директора ЗАТ
„Запоріжжя-Авто”, з яким перебував у трудових відносинах, про необхідність
отримання 17.05.2007 року у місті Києві двох автомобілів і доставки їх до міста
Запоріжжя. 17.05.2007 року він та його колега ОСОБА_1 отримали у місті Києві
два автомобіля і, близько 11-00 години, вирушили до міста Запоріжжя. Він
рухався на автомобілі марки „JAK HFC 1020” попереду, а ОСОБА_1 на такому ж
автомобілі - позаду. Під час руху по автодорозі
Бориспіль-Дніпропетровськ-Запоріжжя, поблизу села Успенки Онуфріївського району
Кіровоградської області, його обігнав легковий автомобіль і зайняв свою смугу
руху. Даний автомобіль почав різко зменшувати швидкість, а тому він був
вимушений загальмувати. В цей час він почув сильний удар і одразу подивився до
дзеркала автомобіля, яким керував, де побачив зіткнення автомобілів. Він одразу
зупинив автомобіль та вирушив на допомогу водіям.

Крім того, вина
ОСОБА_1 у вчиненні вищевказаного злочину підтверджується і іншими доказами по
справі:

- протоколом
огляду місці події від 17.05.2007 року, під час якого оглянуто ділянку
автодороги Бориспіль-Дніпропетровськ-Запоріжжя, на якій мала місце
дорожньо-транспортна пригода за участю ОСОБА_7 і ОСОБА_1, та встановлено, що в
день пригоди було ясно, без опадів, покриття дороги було чисте, освітлення
задовільне, а видимість близько п'ятсот метрів. (а.с. 3-16);

- висновком
судової автотехнічної експертизи від 10.09.2007 року, згідно якої гальмова
система та рульове керування автомобіля „JAK HFC 1020”, яким керував ОСОБА_1,
на момент дорожньо-транспортної пригоди знаходились в працездатному стані і не
мали ознак несправностей, які ведуть чи обумовлюють виникнення втрати цим
автомобілем поперечної стійкості і раптовому для водія уводу вбік від смуги
руху, яка обирається водієм, чи позбавленню цього водія можливості зниження
швидкості автомобіля аж до повної зупинки за допомогою робочого гальма з
відомою водієві ефективністю. (а.с. 82-83);

- висновком
судової автотехнічної експертизи від 28.09.2007 року, відповідно до якої водій
автомобіля „JAK HFC 1020” мав технічну можливість уникнути
дорожньо-транспортної пригоди, за умови виконання п.п. 2.3., 11.3, 12.1., 13.1.
Правил дорожнього руху України. Враховуючи, що автомобіль знаходився в технічно
справному стані і причин технічного характеру для уводу автомобіля в лівий бік
не було, а занос автомобіля на смугу зустрічного руху все ж таки мав місце, це
свідчить про те, що водій автомобіля „JAK HFC 1020” здійснив вплив на рульове
керування з маневром вліво. Тому показання водія автомобіля „JAK HFC 1020” про
те, що занос стався лише при застосуванні ним екстреного гальмування можуть
бути технічно невідповідні. Водій автомобіля ЗАЗ „ДЕУ” не мав технічної
можливості уникнути дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 97-99);

- висновком
судової автотехнічної транспортно-трасологічної експертизи від 11.09.2007 року,
якою встановлено, що автомобіль „JAK HFC 1020” правою боковою частиною
контактував з передньою частиною автомобіля ЗАЗ „ДЕУ” (а.с. 88-89);

-
висновком судово-медичної експертизи від 15.06.2007 року, відповідного до якого
ОСОБА_3 під час дорожньої пригоди отримала тілесні ушкодження у вигляді
обширних забійно-рваних ран обличчя, відкритого двостороннього перелому нижньої
щелепи та суглобного відростку, які відносяться до категорії середньої тяжкості
тілесних ушкоджень, що потягли тривалий розлад здоров'я (а.с. 49-53);

- висновком
судово-медичної експертизи від 10.07.2007 року, якою встановлено, що ОСОБА_7
отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому надкоління, крайового
розриву правої долі печінки, крововиливу в сальник, які по ступеню тяжкості
відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, від яких настала його
смерть (а.с. 56-61);

- показаннями
судово-медичного експерта ОСОБА_9, який проводив вищевказану експертизу та в
судовому засіданні пояснив, що тілесні ушкодження, отримані ОСОБА_7 під час
дорожньо-транспортної пригоди, знаходяться в прямому причинному зв'язку з
дорожньо-транспортною пригодою;

- медичними
картками стаціонарних хворих ОСОБА_7 та ОСОБА_3, в яких зазначений характер
тілесних ушкоджень та застосовані медичні препарати для лікування хворих;

- іншими матеріалами справи.

Посилання
підсудного впродовж судового слідства на те, що він не мав технічної можливості
уникнути дорожньо-транспортної пригоди і не мав можливості впоратись з
керуванням автомобіля, спростовуються вищевикладеними доказами по справі,
зокрема висновками автотехнічних експертиз. На думку суду, підсудний виконуючи
вимоги Правил дорожнього руху України, мав можливість уникнути зіткнення з
автомобілем під керуванням ОСОБА_7 Так, лише обравши безпечну дистанцію між
автомобілем, яким він керував, і автомобілем під керуванням ОСОБА_8., підсудний
при отриманні сигналу про зупинку автомобілю ОСОБА_8. міг би привести керований
автомобіль до повної зупинки і не здійснювати вплив на рульове керування з
маневром вліво, який, виходячи з матеріалів автотехнічних експертиз, все ж таки
мав місце.

Доводи
представника цивільного відповідача про те, що водій автомобіля ЗАЗ „ДЕУ”
здійснив заміну рульового колеса виробника на інше альтернативне колесо та під
час руху не використовував ремені безпеки і ці факти знаходяться у причинному
зв'язку зі смертю водія автомобіля ЗАЗ „ДЕУ”, суд вважає необґрунтованими,
оскільки причинний зв'язок визначається не між цими обставинами, а між
протиправними діями винної у злочині особи і їх наслідками.

Таким чином,
обвинувачення, пред'явлене підсудному, визнається судом доведеним.

Суд кваліфікує
дії ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього
руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому
середньої тяжкості тілесне ушкодження та смерть потерпілого.

При призначенні
підсудному покарання суд враховує, що він вчинив тяжкий злочин з необережності,
особу винного, який за місцем мешкання та роботи характеризується виключно
позитивно, раніше не притягувався до кримінальної та адміністративної
відповідальності.

Обставиною, яка
пом'якшує покарання підсудного, є його щире каяття.

Обставин, які
обтяжують покарання підсудного, не виявлено.

Суд, з
урахуванням вище перелічених обставин та відсутності альтернативи основного
покарання, вважає за необхідне призначити підсудному покарання у вигляді
позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами, однак,
приймаючи до уваги тяжкість та обставини вчиненого злочину, а також особу
підсудного, приходить до висновку про можливість його виправлення без
відбування покарання і вважає за можливе, застосувавши ст. 75 КК України,
звільнити його від відбування покарання з випробуванням.

Цивільні позови
потерпілих ОСОБА_2. та ОСОБА_3 підлягають частковому задоволенню, незважаючи на
невизнання їх цивільним відповідачем, за таких підстав.

Так, ОСОБА_10
заявлено позов про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 34272,37 грн. та
моральної шкоди в сумі 100000 грн. Матеріальна шкода полягає у витратах на
лікування чоловіка, його поховання, а також вартості пошкодження автомобіля ЗАЗ
„ДЕУ”, який перебував у їх спільній власності, та вартості послуг евакуації
транспортного засобу з місця пригоди. Моральна шкода полягає у тяжких душевних
хвилюваннях, пов'язаних зі смертю чоловіка, батька її дітей, втрати сенсу життя
після смерті коханої людини.

ОСОБА_3 заявлено
позов про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 1345 грн. та моральної шкоди
в сумі 50000 грн. Матеріальна шкода полягає у витратах, понесених на лікування,
а моральна шкода - у душевних хвилюваннях, спричинених невиправними
пошкодженнями обличчя.

Цивільним
відповідачем по справі є Закрите акціонерне товариство „Запоріжжя-Авто”,
оскільки в силу закону воно несе відповідальність за шкоду, спричинену
підсудним, і на підставі ст. 51 КПК України дане підприємство визнано
відповідачем по справі постановою слідчого.

Відповідно
до роз'яснень, викладених в постанові Пленуму Верховного Суду України № 3 від
31.03.1989 року, з подальшими доповненнями, „Про
практику застосування судами України законодавства про відшкодування
матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого
майна”, вирішуючи при постановленні
вироку питання про відшкодування матеріальної шкоди, суд має керуватися
відповідними нормами цивільного, трудового та іншого законодавства, які
регулюють майнову відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам,
підприємствам, установам, організаціям, державі, а також відповідними
рекомендаціями Пленуму ВСУ з приводу відшкодування шкоди.

За
змістом ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями
фізичній особі, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Дана
особа звільняється від відшкодування шкоди, якщо доведе, що шкоди завдано не з
її вини.

Відповідно
до ст. 1188 ЦК України, шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел
підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах.

У
відповідності до вимог ст. 1195 ЦК України, фізична особа, яка завдала шкоди
ушкодженням здоров'я особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому додаткові
витрати, викликані необхідністю лікування, придбання ліків, тощо.

В
Постанові Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року „Про практику розгляду судами справ за позовами про
відшкодування шкоди” судам роз'яснено, що
витрати потерпілого на ліки, лікування, протезування, придбання
санаторно-курортних путівок визначаються на підставі рецептів лікарів, довідок
або рахунків про їх вартість.

Статтею 1201 ЦК України передбачено, що особа, яка завдала
шкоди смертю потерпілого, зобов'язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні
витрати на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника, ці витрати.

Згідно ст. 2 Закону України „Про поховання та похоронну
справу”, поховання померлого - це комплекс заходів та обрядових дій, які
здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з
прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання
відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству.

У відповідності до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода,
завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її
завдала, за наявності її вини.

Відповідно ст. 1172 ЦК України, юридична або
фізична особа повина відшкодувати шкоду, завдану їхнім працівником під час
виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Так би мовити, відповідальність за винного.

Розмір матеріальної шкоди, завданої потерпілим
по справі, частково підтверджується матеріалами справи.

Таким чином, цивільний відповідач повинен
відшкодувати шкоду потерпілим, яку вони отримали внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди з вини його робітника - підсудного ОСОБА_1, але
не в обсягах, зазначених в позовних заявах.

Так, позов
ОСОБА_2. про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 34272,37 грн. та моральної
шкоди в сумі 100000 грн. підлягає частковому задоволенню. Серед поданих
потерпілою фіскальних чеків та накладних про придбання ліків в матеріалах
справи є накладна про отримання лікарнею від потерпілої 100 грн. як
добровільний внесок на користь лікарні, а тому ця сума не може відноситись до
розміру матеріальної шкоди. Крім того, в справі мається чек про сплату
потерпілою 07.09.2007 року до спецкомбінату ритуальних послуг 9,50 грн. за
видачу дублікату рахунку витрат на поховання. Вказані витрати, враховуючи
вимоги Закону України „Про поховання та
похоронну справу”, не відносяться до витрат на поховання. В іншій
частині розмір матеріальної шкоди підтверджується матеріалами справи,
накладними, фіскальними чеками, висновком експерта автотоварознавця, тощо.
Моральна шкода, спричинена злочином, підлягає також частковому відшкодуванню.
При визначенні розміру шкоди суд враховує те, що потерпілій дійсно спричинено
моральну шкоду, яка полягає у душевних переживаннях у зв'язку з втратою
чоловіка та батька її дітей, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через
погіршення самопочуття на цьому ґрунті, та вважає за необхідне, керуючись
принципами розумності, виваженості і справедливості, стягнути з відповідача на
користь потерпілої в рахунок відшкодування спричиненої злочином моральної шкоди
19000 грн.

Позовні вимоги потерпілої ОСОБА_3 також
підлягають частковому задоволенню. Матеріальна шкода в сумі 1345 грн. підлягає
стягненню в повному обсязі, оскільки її наявність підтверджується доказами про
витрачені кошти на лікування, а моральна шкода, яка полягає у душевних
хвилюваннях, спричинених пошкодженнями обличчя, підлягає частковому
відшкодуванню і, на думку суду, в грошовому еквіваленті повинна складати 8000
грн.

Судові витрати по справі відсутні. Речові
докази - автотранспортні засоби (а.с. 17-18) слід повернути власникам цих
засобів.

На підставі
викладеного, керуючись ст.ст. 321-324 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ :

ОСОБА_1
визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, і
призначити йому покарання у виді 5 (п'яти) років позбавлення волі.

На підставі
ст.ст. 75, 76 КК України ОСОБА_1 звільнити від відбування призначеного
покарання, якщо він на протязі дворічного іспитового строку не вчинить нового
злочину і виконає покладені на нього обов'язки не виїжджати за межі України на
постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи,
повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання та
роботи, періодично з'являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої
системи.

Запобіжний
захід засудженому до набрання вироком законної сили залишити той же - підписку
про невиїзд.

Автомобіль
ЗАЗ „ДЕУ”, з державним номерним знаком НОМЕР_2, - повернути потерпілій
ОСОБА_2і, а автомобіль - „JAK HFC 1020”, з транзитним номерним знаком НОМЕР_1,
- повернути Закритому акціонерному товариству „Запоріжжя-Авто”.

Стягнути
з Закритого акціонерне товариство „Запоріжжя-Авто” на користь ОСОБА_2,
спричинену підсудним ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 34162,87 грн., та
19000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої злочином.

Стягнути
з Закритого акціонерне товариство „Запоріжжя-Авто” на користь ОСОБА_3,
спричинену підсудним ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 1345 грн., та 8000
грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої злочином.

На вирок
може бути подана апеляція до апеляційного суду Кіровоградської області протягом
15 діб з моменту його проголошення через Онуфріївський районний суд
Кіровоградської області.

Суддя Онуфріївського районного

суду Кіровоградської області Петров Р.І.