Справа № 11 -25/2007р. Головуючий 1 -ї інстанції Чабанова-Губарєва Н.В.
Категорія: от. 186 ч.2 КК України Доповідач апеляційної інстанції
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2007 року Колегія
суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Миколаївської
області в складі:

головуючого
Ржепецького О.П.

суддів Салтовської І.Б., Хоміка І.М.

прокурора Осипенко
О.М. захисника ОСОБА_1

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві
кримінальну справу за апеляціями засудженого ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_1
на вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 6.11.2006 року, яким

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження,
уродженця м. Миколаєва, раніше судимого: 31.01.2005р.
Центральним районним судом м. Миколаєва за ст. 186 ч.І КК України до 1
р. позбавлення волі, з застосуванням ст. 75 КК України з іспитовим строком 1 рік; засуджено
за ст.186 ч.2 КК України до 4
років позбавлення волі, за ст. 185
ч.2 КК України до 1 року
позбавлення волі. На підставі ст. 70 КК України
шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено покарання у
виді 4 років
позбавлення волі.

З застосуванням ст. 71
КК України до призначеного покарання частково призначено не відбуту частину
покарання за вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 31.01.2005р.
і остаточно призначено покарання у виді 4
років 6 місяців
позбавлення волі.

З ОСОБА_2 постановлено стягнути на користь ОСОБА_3 450 гри., в якості
відшкодування завданої матеріальної шкоди.

За вироком суду
ОСОБА_2 визнано винним в
тому, що 27.11.2005 року з 6.30 до 8 години він, разом з іншою особою, знаходячись в стані алкогольного сп'яніння в сауні
ІНФОРМАЦІЯ_2, що розташована в буд. АДРЕСА_1, за
попередньою змовою між собою таємно викрали у ОСОБА_4 мобільний телефон зі
стартовим пакетом загальною вартістю 1050
грн. і гроші у сумі 757
грн. 50 коп. та
портмоне, яке не має для потерпілого матеріальної цінності і кредитну картку
"Приватбанку", на рахунку якої знаходилось 2500 грн. У
потерпілого ОСОБА_3 - викрали
дублянку вартістю 2 250 грн. і
гроші в сумі 450 грн.

Будучи застигнутими на місці злочину потерпілим ОСОБА_4,
ОСОБА_2 та інша особа , з
застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя та здоров'я
потерпілого, стали утримувати при собі викрадене майно, після цього з
викраденим втекли.

В цей же день ОСОБА_2 та інша особа в різних банкоматах таємно викрали з карточки
потерпілого ОСОБА_4 гроші в сумі 2500
грн.

В апеляції захисник ОСОБА_1 просить вирок суду скасувати та постановити
новий вирок, посилаючись на неправильність кваліфікації дій ОСОБА_2 за ст. 186 ч.2 КК України,
оскільки на її думку, потерпілому ОСОБА_4 завдавались тілесні ушкодження не з
метою заволодіння чужим майном, а щоб уникнути затримання. Крім цього, суд
призначив ОСОБА_2 безпідставно суворе покарання, не врахувавши його сімейний
стан, наявність на утриманні хворої матері, неповнолітньої сестри та бабусі,
яка є інвалідом. На її думку засудженому ОСОБА_2 слід було провести судово-психіатричну
експертизу для встановлення можливого психічного захворювання.

Засуджений ОСОБА_2 в своїй апеляції просить вирок суду
зміни, посилаючись на відсутність у нього попередньої змови з ОСОБА_5 на
заволодіння чужим майном, та просить призначити йому покарання, не пов'язане з
позбавленням волі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_1 в
підтримання своєї апеляції, думку прокурора, заперечувавшого проти задоволення
апеляцій, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляцій, колегія
судців вважає їх не підлягаючими задоволенню з таких підстав.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_2а в
заволодінні чужим майном є достатньо обґрунтованими та такими, що
підтверджуються сукупністю доказів, досліджених в судовому засіданні, яким суд
дав належну юридичну оцінку, правильно кваліфікувавши дії засудженого за ст.ст.
186 ч. 2, 185 ч.2КК України.

Зокрема сам
засуджений ОСОБА_2 не заперечував, що знаходячись разом з ОСОБА_5 та
потерпілими в сауні, він скориставшись тим, що потерпілі знаходились в
парильні, взяв дублянку ОСОБА_3 і вийшов з нею на вулицю. Слідом за ним вийшов
ОСОБА_5 і вони сіли в таксі, але в цей час вибіг потерпілий ОСОБА_4, який
намагався витягти його з машини. Він відштовхнув потерпілого, а ОСОБА_5 того
вдарив і на таксі вони втекли від потерпілого. ОСОБА_5 йому розповів, що викрав
мобільний телефон ОСОБА_4а. Після цього в різних банкоматах міста, він з
викраденої у ОСОБА_4а картки "Приватбанку" викрав гроші в сумі 2500
грн.

Потерпілий
ОСОБА_4 пояснив, що він зі своїми
друзями ОСОБА_3 та ОСОБА_6 познайомились з ОСОБА_2 та ОСОБА_5, з якими поїхали
відпочивати в сауну ІНФОРМАЦІЯ_2. Він з друзями пішов до парильні, а ОСОБА_2 з
ОСОБА_5 залишились в холі. Коли вийшов, то побачив, що ОСОБА_2 і ОСОБА_5 ідуть
до таксі. Він перевірив кармани своєї куртки і виявив пропажу мобільного
телефону та кредитної картки, після чого побіг на вулицю. Він намагався
затримати ОСОБА_2 і ОСОБА_5, які вчинили йому фізичний опір і з викраденим
майном на машині таксі втекли.

Аналогічні
свідчення дав потерпілий ОСОБА_3, який підтвердив заволодіння засудженим
ОСОБА_2 його дублянкою. Коли він з сауни вибіг на вулицю, то побачив як ОСОБА_5
наносив удари ОСОБА_4, після чого разом з ОСОБА_2 на таксі з місця події
злочинці втекли.

Під час
пред'явлення осіб на впізнання, потерпілий ОСОБА_4 впізнав ОСОБА_2, як особу,
що викрала в сауні його речі.

Потерпілий
ОСОБА_3 впізнав свою дублянку, що була вилучена у свідка ОСОБА_7, якому її
передав ОСОБА_2.

Таким чином,
сукупність досліджених судом доказів свідчить про те, що спільні дії ОСОБА_2 та
іншої особи, розпочаті як таємне викрадення майна в подальшому переросли у
відкрите заволодіння майном потерпілих, оскільки засуджений намагався утримати
у себе викрадене майно, застосовуючи до потерпілого насильство, що свідчить про
правильність кваліфікації його дій за ст. 186
ч.2 КК України.

Таємне викрадення
грошей потерпілого ОСОБА_4 з його кредитної картки, крім особистого визнання
ним своєї вини, підтверджується також даними виписки руху грошових коштів по
універсальній картці КБ "Приватбанк",
згідно якої, з вказаної кредитної картки на протязі 27.11.2005 р. в трьох
різник банкоматах були
зняті кошти в сумі 2500грн.

Вказані дії
засудженого ОСОБА_2 судом вірно кваліфіковані за ст. 185 ч.2 КК України,
як таємне викрадення чужого майна, за попередньою змовою групою осіб і
повторно.

Що стосується міри покарання, то суд призначив її
засудженому ОСОБА_2 з урахуванням ступеню тяжкості вчинених ним злочинів, даних
щодо його особи, та даних що пом'якшують і обтяжують його покарання, тобто у
відповідності з вимогами ст. 65
КК України.

ОСОБА_2
вчинив злочин в
стані алкогольного оп'яніння,
під час іспитового
строку, тому за таких обставин,
колегія суддів не вбачає
підстав для пом'якшення призначеного йому судом покарання, тому апеляції
задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.
ст. 365, 366 КПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляції засудженого ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_1
залишити без задоволення, а вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 6.11.2006 року, стосовно
засудженого ОСОБА_2 - залишити
без зміни.