Ухвала

Іменем України

04 березня 2008
року. Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах апеляційного суду
Житомирської області в складі:

головуючого
- судді: Мельничук Н.М. ,

суддів: Широкопояса
Ю.В, Заліщука М. С. ,

з участю
прокурора: ОСОБА_9.,

захисників: ОСОБА_1., ОСОБА_2.,

ОСОБА_3.,

потерпілого: ОСОБА_4.,

засуджених: ОСОБА_5.,
ОСОБА_6.,

розглянула
у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі криміна­льну справу за апеляціями
захисника ОСОБА_1. в інтересах засудженого ОСОБА_5., адвоката ОСОБА_2. в інтересах засудженого
ОСОБА_6., прокурора, який брав участь у розгляді справи судом
першої інстанції, засудженого ОСОБА_6.
на вирок Житомирського районного суду Жито­мирської області від 05 грудня 2007
року.

Цим вироком

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1ро­ку народження, уродженець та житель АДРЕСА_1, не працюючий,
судимий: 5 серпня 2003 року Бровар­ським міським судом Київської області
за ст.
187 ч.4 КК України на 6 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений із місць позбавлення волі
умовно-достроково 27 квітня 2007 року на 1 рік 5 місяців і 9 днів , -

засуджений
за ст.
185 ч. 5 КК України на 7 років позбавлення волі із конфіскацією всього
особистого майна.

На підставі ч.
1 ст.
71 КК України засудженому ОСОБА_5., за сукупніс­тю вироків частково
приєднано не відбуте покарання за вироком Броварського

Справа №
11- 124/08 р Головуючий
у суді 1-ї інстанції: Башинський С.
Ф.

Категорія ст. 185 ч. 5 КК України Доповідач: Заліщук
М. С.

міського
суду Київської області від 15 серпня 2003 р. і остаточно визначено 7 років 3
місяці позбавлення волі із конфіскацією всього особистого майна.

Строк
відбуття покарання ОСОБА_5. обчислено з часу затримання 28 липня 2007 p..

Запобіжний захід
ОСОБА_5. залишено попередній - взяття під варту.

ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження, уродженець та жи­тель АДРЕСА_2, не працюючий,
судимий: - 09.11. 2004 р. Пиря-тинським районним судом Полтавської обла­сті
за ст. 187 ч.4 КК України на 5 років по­збавлення
волі, умовно-достроково звільне­ного від
відбуття покарання 05 квітня 2007 року на 1 рік 1 місяць, -

засуджений
за ст.
185 ч. 5 КК України на 10 років позбавлення волі із конфіскацією всього
особистого майна.

На
підставі ч. 1 ст. 71 КК України засудженому ОСОБА_6., за сукуп­ністю вироків, частково приєднано не відбуте покарання за
вироком Пирятин-ського районного суду Полтавської області від 09 листопада
2004р. і остаточно визначено 10 років 6 місяців позбавлення волі із
конфіскацією всього особисто­го майна.

Постановлено
14 частину квартири АДРЕСА_3, яка
перебуває у власності засудженого ОСОБА_6. конфіскувати в доход держави.

Строк
відбуття покарання ОСОБА_6. обчислено з часу затримання 28 липня 2007р.

Запобіжний захід
ОСОБА_6. залишено попередній - взяття під варту.

ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3 року народження, уродженець та житель АДРЕСА_4, працю­ючий адміністратором торгового залу ТОВ
"Ді­брова-Люкс" м. Києва,
, не судимий, -

засуджений
за ст.
185 ч. 5 КК України із застосуванням
ст. 69 КК України на 5 років
позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ст. ст. 75, 76 КК України засудженого ОСОБА_7.
звільнено від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком на 3
роки. Зо­бов'язано його повідомляти органи кримінально - виконавчої системи про
зміну місця проживання, роботи, періодично з'являтися для реєстрації до
вказаних органів.

В строк відбуття
покарання ОСОБА_7 зараховано час перебування під вартою з 28 липня по 24
вересня 2007 року.

Постановлено
зняти арешт на 15 частину кв.АДРЕСА_5,
яка належить ОСОБА_7..

Запобіжний захід
ОСОБА_7. залишено попередній - застава.

Постановлено
стягнути із підсудних в дольовому порядку судові витрати за проведення судових
експертиз в сумі 1052 грн.22 коп., тобто
по 350 грн. 74 коп. із кожного.

Як
визнав суд, ОСОБА_5. і ОСОБА_6., маючи непогашену судимість за розбійний
напад, в період іспитового строку після
умовно-дострокового звільнення із місць позбавлення волі повторно вчинили
крадіжку чужого май­на в складі організованої злочинної групи.

В перших
числах липня 2007 p., з метою неодноразових вчинень тає­мний викрадень чужого
майна, зокрема церковних та інших
цінностей з релігійних споруд на території України, вони разом із ОСОБА_7. увійшли до складу
попере­дньої організованої іншою особою,
кримінальна справа стосовно якої виділена в окреме провадження, ( іменуєму в подальшому іншою особою ), стійкої зло­чинної групи до спільного
неодноразового вчинення злочинів на тривалий період, яка характеризувалась наявністю керівника і
організатора злочинної групи, розро­бленого
єдиного плану вчинення кожного злочину,
відомого всім учасникам групи,
стійкими зв'язками і розподілом функцій учасників групи, спрямованих на досягнення цього плану, розподілом між учасниками групи
цінностей, здобутих злочинним шляхом.

Підсудні, як члени злочинного угрупування, мали єдиний умисел на викраден­ня чужого
майна, зокрема церковних та інших
цінностей з релігійних споруд на тери­торії України, користувались мобільними телефонами для
підтримання зв'язку між собою,
організували проведення розвідки в релігійних спорудах України, зокрема в Спасопреображенському Тригірському
монастирі, розташованому в с Тригір'я
Житомирського району Житомирської області.

Функції
учасників організованої злочинної групи при вчинені злочинів розподілялись
наступним чином:

Організатором
злочинної групи та скоєних нею злочинів була інша особа, яка здійснювала загальне керівництво
організованою групою, проводила розвідку
в місцях можливого вчинення таємного викрадення майна, планувала вчинен­ня злочинів та, розподілила функції учасників групи, спрямовані на досягнення цього плану, відомого всім учасникам групи.

Згідно
розподілу функцій в організованій злочинній групі, ОСОБА_5, піді­брав учасників групи - ОСОБА_7. та ОСОБА_6., спільно з іншою особою планував вчинення
злочинів та розподіляв функції учасників групи,
спрямовані на до­сягнення цього плану,
відомого всім учасникам групи.

З метою полегшення вчинення злочину,
підтримання між собою зв'язку та приховання слідів злочину, він заздалегідь приготував інструменти
(ломи, викрутки, обценьки та інше), розсувну драбину, рукавички,
три портативні радіостанції марки

„MOTOROLA T5930", а також виступив виконавцем вчинення злочинів - приймав
участь у вчиненні таємного викрадення майна,
безпосередньо проникав в примі­щення.

ОСОБА_7.
та ОСОБА_6. виступили виконавцями вчинення злочинів, та відповідно до плану злочинної діяльності
виконували злочинні вказівки іншої особи та ОСОБА_5., приймали участь у вчиненні таємного
викрадення майна, безпосе­редньо
проникали в приміщення або вели спостереження за сторонніми особами та готові
були надати підтримку іншим учасникам організованої групи на випадок погі­ршення
обставин вчинення злочину чи в випадку їх викриття. Крім того, з метою до­ставки їх до та від місця вчинення
злочину, перевезення викраденого, 27 липня 2007 p.,
залучили водія ОСОБА_8.,
який керував автомобілем марки „БМВ" держ. номер „НОМЕР_1".

В складі
організованої злочинної групи іншою особою,
ОСОБА_5., ОСОБА_6 та ОСОБА_7. до їх викриття і затримання встигли
вчинити таємне викрадення церковних та інших цінностей із приміщення
Спасопреображенського Тригірського монастиря за наступних обставин:

На
початку липня 2007 p., інша особа, діючи
згідно розробленого плану, з попередньою
змовою з учасниками організованої нею злочинної групи, з метою тає­мної викрадення церковних та
інших цінностей з приміщення Спасопреображен­ського Тригірського
монастиря, розташованого в с Тригір'я
Житомирського ра­йону Житомирської області,
з'ясування місцезнаходження майна,
яке можна викрасти, розпорядку
діяльності монастиря, влаштувалась до
вказаного монастиря та проживала в ньому близько 3-х тижнів.

З'ясувавши
всю необхідну інформацію, 27 липня 2007 p.,
протягом дня, інша
особа за допомогою мобільного зв'язку,
повідомила ОСОБА_5. про необхідність збору всіх учасників організованої
групи та прибуття до с Тригір'я
Житомирсь­кого району Житомирської області для вчинення крадіжки з приміщення
Спасопре­ображенського Тригірського монастиря.

З цією
метою 27 липня 2007 p., протягом дня, ОСОБА_5., діючи в межах єдиної злочинної змови з іншою особою, зустрівся з ОСОБА_7. та ОСОБА_6. і на
автомобілі «БМВ» держ. номер "НОМЕР_1"
під керуванням ОСОБА_8 прослідували до с
Тригір'я Житомирського району Житомирської обла­сті.

Прибувши
до вказаного населеного пункту, ОСОБА_5., 28 липня 2007 p., в
ранковий час, діючи за узгодженням з
іншими учасниками групи, за допомо­гою
мобільного зв'язку, зв'язався з іншою
особою, яка в цей час перебувала в
Спасопреображенському Тригірському монастирі,
зустрівся з нею та отримав від неї всю необхідну інформацію про
безпечний час вчинення злочину,
приміщення в якому знаходяться цінності,
які можна викрасти, місце та
спосіб проникнення до вказаного приміщення.

Діючи в межах єдиної злочинної змови з іншою особою, ОСОБА_5., ОСОБА_7. та ОСОБА_6.,
розподілили між собою ролі,
згідно з якими ОСОБА_6. залишився поблизу дороги неподалік від
монастиря, з метою нагляду за навколиш­ньою
обстановкою, щоб у випадку появи
транспортних засобів і сторонніх осіб,
за допомогою радіостанції чи мобільного зв'язку повідомити про це інших.
ОСОБА_5. та ОСОБА_7., діючи в межах
єдиної злочинної змови з ОСОБА_6. та ін-

шою особою, 28 липня 2007 р., о 9-ї годині ранку, використовуючи заздалегідь при­готовлені рукавички, а також дерев'яну драбину, яка знаходилась неподалік, про­никли через незачинене вікно до
приміщення келії (кабінету) настоятеля Спасоп-реображенського Тригірського
монастиря, розташованого в с. Тригір'я Житомирсь­кого району Житомирської
області, звідки таємно викрали чуже
майно, яке нале­жить настоятелю
вказаного монастиря, ОСОБА_4., а саме:

· церковний
нагрудний хрест у футлярі (Росія,
Софрино, кінець XX
ст. ), зага­льною
вартістю 1000 гривень,

· церковний
нагрудний хрест у футлярі (Росія,
Софрино, 2006 p.), загальною вартістю 1500 гривень,

· церковний
нагрудний хрест у футлярі (Росія,
Софрино, кінець XX
ст. ), зага­льною
вартістю 700 гривень,

· церковну
панагію "Богородиця Почаївська" у футлярі (Росія, Софри­но,
2005 p.), загальною вартістю 1500 гривень,

церковний нагрудний хрест у футлярі (Росія,
Софрино, кінець XX
ст. ), загальною
ва­ртістю 1000 гривень,

- церковний
нагрудний хрест у футлярі (Росія,
Софрино, початок XXI
ст. ),

загальною вартістю 1300 гривень,

церковний нагрудний хрест у футлярі (Росія,
остання чверть XX ст. ),
загальною ва­ртістю 2500 гривень,

· церковний
хрест благословенний (Росія,
Москва, 1899-1908 pp.), вартістю 2100 гривень,
церковний нагрудний хрест присвячений Кримській війні (Росія, 1856 p.), вартістю 60 гривень,

· церковний
нагрудний хрест (Росія, XX
ст. ), вартістю
600 гривень, церковну панагію
"Богоматір Казанська" (Росія,
Софрино, 1988 p.), вартістю 1000 гривень,

· церковний
нагрудний хрест (Росія, Софрино, кінець XX ст. ), вартістю
700 гри­вень, церковний нагрудний хрест
(Росія, 1988 p.), вартістю 500 гривень,
церковний нагрудний хрест "Спас Нерукотворний" (Росія, Софрино,
кінець XX ст. ) вартістю
1000 гривень,

· ікону
"Ісус Христос у
терновому вінку" (Україна, кінець XIX
ст. ), вартістю
160 гривень,

· ікону
"Святі Галактіон та Йосип Вологодські" (Росія, 1980-і роки),
вартістю 400 гривні,

· ікону
"Богоматір Немовлям і вибраними святими" (Беларусь, XIX ст. ), вартістю
11 гривень,

· ікону
"Богоматір з Немовлям" (Україна,
Рівне, кінець XX
ст. ), вартістю
150 гривень,

· ікону
"Хрещення Ісуса Христа"
(Україна, XIX ст. ), вартістю
700 гривень, "Хрест Голгофа"
(Кінець XX ст. ), вартістю
30 гривень,

· металеві
круглі накладки-розетки на ікони в кількості 20 штук, загальною вартістю 30 гривень,

· підсвічник
на сім свічок (XX ст. ), вартістю
60 гривень,

· підсвічник
на одну свічку з зображенням двохголового орла (XX ст. ), вартістю
60 гривень,

Євангеліє (Друкарня Києво-Печерської лаври, 1911 p.), вартістю 600 гривень,

дві тканинні поручі (Україна, кінець
XIX - початок XX ст. ), загальною
вартістю 60 гривень,

· кадильницю
(Україна, XX
ст. ), вартістю 110
гривень,

· дароносиця
з чотирма предметами, що містять
всередині (потир малий, ков-чежець, лжиця і маленька посудина) (Росія, Москва,
1895 p.), загальною вартістю 2700 гривень,

· сувенірну
медаль, вартістю 60 гривень,

· хрест-орден
"Князя Володимира" з написом "За церковні заслуги" у футля­рі, загальною вартістю 60 гривень,

· хрест-орден
"Князя Володимира" з написом "За церковні заслуги" у
футлярі, загальною вартістю 60 гривень,

· чашу з
білого металу з зображенням виноградної лози,
вартістю 110 гривень,

· цифрову
фотокамеру марки "PREMIER
DM-6331", вартістю 1674 гривні,

· автоматичну
фотокамеру марки "Olympus
TRIP-505", вартістю 174 гривні,

· два
ромбовидних предмети у вигляді листочків з металу жовтого кольору, загальною вартістю 50 гривень,

· сітчастий
листок з металу жовтого кольору,
вартістю 30 гривень,

- на півкруг - защіпка з металу
сріблястого кольору, вартістю 10
гривень,

ювілейну металеву монету номіналом 20 гривень,

· ювілейну
металеву монету номіналом 5 гривень,
ювілейну металеву монету номіналом 5 гривень,

· ювілейну
металеву монету номіналом 2 гривні,

· футляр
до монет, який для потерпілого майнової
цінності не представляє,

· орден
Вітчизняної війни 1-го ступеня,
НОМЕР_2, вартістю 350 гривень,

· орден
Червоної зірки НОМЕР_3, вартістю 15
гривень.

Крім
того, ОСОБА_5. та ОСОБА_7., діючи спільно з іншими учасниками групи
згідно плану та розподілу функцій,
використовуючи заздалегідь приго­товлені та принесені з собою ломи, зламали запираючи пристрої та дверцята мета­левої
шафи, яка знаходилась у вказаному
приміщенні, з якої, таємно викрали гро­шові кошти, а саме: гроші в сумі 7000 гривень, гроші в сумі 103 доларів, що згід­но офіційного обмінного курсу
Національного Банку України, станом на
28 липня 2007 p., складає 520
гривень 15 копійок, гроші в сумі 120
рублів Білорусі, що згід­но офіційного
обмінного курсу Національного Банку України,
станом на 28 лип­ня 2007 p., складає 28 копійок, гроші в сумі 143 Леї Молдавії, що згідно офіцій­ного обмінного курсу
Національного Банку України, станом на
28 липня 2007 p., складає 59
гривень 56 копійок.

А всього
викрали майна, грошей і цінностей на
загальну суму 31824 гри­вні 99 копійок,
чим спричинили потерпілому значної шкоди.

Після
цього, ОСОБА_5., ОСОБА_7.
та ОСОБА_6., діючи в межах єди­ної
злочинної змови з іншою особою утримуючи при собі викрадене, вище вказа­ним автомобілем під керуванням
ОСОБА_8., з місця вчинення злочину втек­ли.

Продовжити в подальшому свою злочинну діяльність члени вказаної органі­зованої
злочинної групи не змогли,
оскільки, в цей же день, були затримані праців­никами міліції ОСОБА_5., ОСОБА_7. та ОСОБА_6.,
а інша особа зникла з Спа-сопреображенського Тригірського монастиря.

В апеляціях;

Прокурор
ОСОБА_9., яка брала участь у розгляді
справи судом першої інстанції, не
оскаржуючи кваліфікації та обставин вчинення засуджени­ми злочину, вважає,
що вирок не відповідає ступеню тяжкості злочину та особі засудженого
ОСОБА_5.. Посилається на те, що суд не
врахував в повній мірі його ролі у вчиненому злочині, як особи,
яка безпосередньо готувала та вчиня­ла крадіжку, залучала до її участі нових членів, в ході судового розгляду справи намагалася
вводити суд в оману. Просить вирок щодо ОСОБА_5. скасувати. Постановити новий
вирок, яким засудити ОСОБА_5. за
ч.5 ст.
185 КК Украї­ни на 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна. На
підставі ст. 71 КК України остаточно призначити йому до
відбуття 11 років 6 місяців 9 днів позба­влення волі з конфіскацією майна.

Захисник
ОСОБА_1. в інтересах
засудженого ОСОБА_5. вважає вирок суду незаконним, який підлягає скасуванню з підстав його
невідповідно­сті фактичним обставинам справи,
які були встановлені в ході судового розгля­ду справи. Посилається на
невірну кваліфікацію судом дій його підзахисного та на суворість покарання.
Вважає, що в діях ОСОБА_5. вбачається
склад зло­чину, передбачений ч.3 а не ч.
5 ст.
185 КК України, так як він не
створював організовану злочинну групу та не знав чиє майно буде викрадатися.
Зазначає, що суд не врахував в повній
мірі обставини, що пом'якшують покарання
ОСОБА_5 у вигляді його щирого каяття та активного сприяння розкриттю
злочину, добровільного відшкодування
потерпілому заподіяних збитків, вчинення
зло­чину в наслідок збігу тяжких обставин. Крім того вважає, що судом не була врахована думка
потерпілого, який не бажав призначення
підсудним суворого покарання. Просить змінити вирок, перекваліфікувати дії ОСОБА_5. з ч. 5 на
ч.3 ст.
185 КК України. При призначенні покарання застосувати правила ст.
ст. 69, 75 КК України, звільнивши ОСОБА_5. від реального його
відбування з випробуванням.

Захисник ОСОБА_2. в інтересах засудженого ОСОБА_6. вва­жає вирок суду
необгрунтованим, таким, що ґрунтується на припущеннях. По­силається
на те, що вина його підзахисного у
вчинені злочину організованою злочинною групою в ході судового розгляду справи
не доведена. Зазначає, що ОСОБА_6.
взагалі участі у вчинені інкримінованого йому злочину не при­ймав, що підтверджується дослідженими судом
доказами. Просить вирок суду скасувати,
ОСОБА_6. виправдати за відсутністю в його діях складу злочи­ну, передбаченого ч. 5 ст.
185 КК України. В змінах до своєї апеляції вважає, що з урахуванням встановлених судом по справі
обставин, які підтверджують відсутність
в діях ОСОБА_6. кваліфікуючої ознаки - вчинення злочину ор­ганізованою
злочинною групою, ці його дії повинні
бути перекваліфіковані з ч.5 на ч.3
ст. 185 КК України. Просить при
призначенні ОСОБА_6. остато­чного покарання за ч.3 ст.
185 КК України врахувати всі пом'якшуючі обста­вини, та застосувати правила ст.
69, 75 КК України.

Засуджений
ОСОБА_6. в своїй апеляції та доповненнях до неї вва­жає вирок суду
необгрунтованим, постановленим на
однобічно досліджених судом матеріалах справи. Посилається на те, що суд безпідставно взяв до уваги показання
працівників міліції, яких він вважає
зацікавленими особами. Вказує на те, що
судом не були взяті до уваги його заяви про застосування до нього працівниками
міліції незаконних методів ведення слідства,
в ході якого не були задоволені його клопотання про проведення очних
ставок з ОСОБА_7., який його оговорив.
Призначаючи покарання суд не врахував,
що він на час вчинен­ня злочину працював, та безпідставно прийняв рішення про
конфіскацію його майна. Просить повернути справу на додаткове розслідування.

Заслухавши
доповідь судді, міркування
прокурора, який підтримав свою
апеляцію, пояснення засуджених ОСОБА_5., ОСОБА_6. та думки захис­ників ОСОБА_1., ОСОБА_2.,
які підтримали свої апеляції та за­перечили проти задоволення апеляції
прокурора, пояснення потерпілого
ОСОБА_4., який підтримав апеляції
засуджених в частині пом'якшення призна­ченого їм покарання, перевіривши вирок суду в межах ст.
365 КПК України та обговоривши доводи апеляцій, колегія суддів вважає, що апеляції прокурора та захисника ОСОБА_1.
не підлягають задоволенню, а апеляції
захисника ОСОБА_2. та засудженого ОСОБА_6. підлягають частковому задо­воленню
на таких підставах.

Висновок
суду щодо доведеності винності ОСОБА_5., ОСОБА_6. та ОСОБА_7. у вчинені зазначеного у вироку
злочину підтверджено зібраними у справі та перевіреними у судовому засіданні
доказами, які наведені у вироку.

Доводи в
апеляціях захисників засуджених про те,
що вина їх підзахисних у вчинені злочину організованою злочинною групою
в ході судового розгляду справи не доведена,
та те, що засуджений ОСОБА_6. не
був учасником зло­чину, безпідставні.

Аналогічні
твердження засуджених у судовому засіданні всебічно, повно та об'єктивно перевірені судом і
спростовані зібраними у справі доказами.

На досудовому слідстві ОСОБА_5.
та ОСОБА_7. визнавали себе винни­ми у викраденні майна із приміщення
Спасопреображенського Тригірського мона­стиря за попередньою змовою з ОСОБА_6.
та ОСОБА_10.. Під час допитів їх як підозрюваних та обвинувачених розповідали
про обставини вчинення зло­чину. При цьому зазначали, що безпосереднім організатором злочину був
ОСОБА_10., який спеціально для цього
влаштувався працювати в монастир та з ура­хуванням отриманої інформації
розробив план крадіжки, давав їм
відповідні роз­порядження та вказівки. Готуючись до злочину, за місяць до його вчинення, для орієнтації на місцевості вони приїжджали
до монастиря з Києва, в подальшому
знайшли автомашину, на якій мали намір
вивезти викрадене. Розповіли про роль кожного у вчиненому злочині.
Пояснили, що ОСОБА_10 керував їхніми
діями по

мобільному
телефону, безпосередньо ОСОБА_6. під час
вчинення злочину залишався в обумовленому місці спостерігати за навколишньою
обстановкою з метою попередження їх по рації у випадку виникнення
небезпеки.(т.1 а.с. 25, 48,
52, 64, 106, 111, 276, 323)

Під час
відтворення обстановки та обставин події вони в деталях розказали та
показали, як було вчинено крадіжку, підтвердили свої попередні показання(т.1 а.с. 150,
156)

У
судовому засіданні ОСОБА_7. повністю а
ОСОБА_5. частково під­твердили показання, які давали в ході досудового слідства.

Зазначені
показання ОСОБА_5. та ОСОБА_7. збігаються з показання­ми на досудовому слідстві
допитаного в якості підозрюваного ОСОБА_6.,
який визнавав, що при вчинені
крадіжки залишився спостерігати за навколиш­ньою обстановкою з метою
попередження їх по рації у випадку виникнення не­безпеки. (т.1 а.с. 76). Свої показання ОСОБА_6. підтвердив при
відтворенні обстановки та обставин події,
в ході проведення якого показав місце,
з якого він спостерігав за навколишньою обстановкою (т. 1 а.с. 171)

Як видно
з постанови суду від 31 липня 2007 р., при обранні ОСОБА_6. запобіжного заходу
у вигляді тримання під вартою він підтвердив свою причетність до крадіжки майна
з чоловічого монастиря в с. Тригір'я
Житомир­ського району за попередньою змовою групою осіб. (т.1 а.с. 99)

Вищевикладені
показання засуджених у деталях збігаються з фактичними даними, які містяться у протоколах огляду місць подій
та висновках проведе­них по справі експертиз.

Так, під час огляду затриманого працівниками
міліції автомобіля, в якому перебували
всі засуджені, було виявлено викрадене з
монастиря майно, а також речі за
допомогою яких планувалася та вчинялася крадіжка: три пари рукави­чок, три переносні рації, слюсарний інструмент, металева складна драбина, ліх­тарі,
електрошокер та інше.

Згідно
висновку трасологічної експертизи виявлені при огляді місця при­годи в
приміщенні монастиря сліди тканини залишені рукавичками, структура поверхні яких однакова з структурою
поверхні рукавичок вилучених в затри­маному автомобілі.

Висновком
радіотехнічної експертизи підтверджено,
що вилучені при огляді автомобіля радіостанції мають дальність зв'язку
до 5000 метрів, знахо­дяться в робочому
стані.

Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності а саме те, що між ОСОБА_5., ОСОБА_10. та
ОСОБА_6. існували давні стосунки, які ви­никли
між ними на ґрунті вчинення ними ще раніше злочинів, те, що
обставини за

яких
вони разом з ОСОБА_7вчиняли крадіжку з монастиря свідчили про високу ступінь їх
внутрішньої організації та мобільності,
а саме: на протязі підготовки та вчинення злочину підтримували між собою
мобільний зв'язок, використовували для
викрадення заздалегідь заготовлені інструменти,
транспортний засіб, потужні
радіостанції, рукавички, провели попередню розвідку місця вчинення
злочину, гру­па мала керівника, який для полегшення вчинення крадіжки
влаштувався на роботу в монастир та з'ясував розпорядок церковної служби, під час вчинення злочину від­волікав увагу
настоятеля монастиря та повідомляв через мобільний зв'язок інший учасників
злочину про місце його перебування, суд
дійшов до вірного висновку, що засуджені
вчинили злочин в складі організованої злочинної групи.

Вказаний
висновок суду знайшов своє підтвердження в показаннях потерпі­лого
ОСОБА_4., свідка ОСОБА_11.,
які впізнали по фотознімках ОСОБА_10., як особу,
яка незадовго до вчинення крадіжки влаштувалася на роботу в
монастир, під час крадіжки відволікала
їхню увагу від келії з якої були викрадені гроші та церковні речі, відразу після крадіжки зникла.

Про
існування саме організованої злочинної групи зазначив в своїх показан­нях
засуджений ОСОБА_7..

Доводи в
апеляціях захисників та засудженого ОСОБА_6. про те, що ОСОБА_7. дав неправдиві показання, безпідставні. Як вбачається з матеріалів
справи показання ОСОБА_7. на протязі всього досудового та судового слідства
фактично були одинакові та послідовні, а
тому суд обґрунтовано поклав їх в основу вироку.

Інші
апеляційні доводи засудженого ОСОБА_6. про те,
що на досудовому слідстві були порушені його права на захист в наслідок
того, що не задовольнялися його
клопотання про проведення очних ставок з ОСОБА_7., колегія суддів також вважає безпідставними.

Як видно
з матеріалів справи, на досудовому
слідстві, засуджений ОСОБА_6. після
допиту його в якості підозрюваного в подальшому відмовився від дачі показань по
справі, скориставшись своїм правом, передбаченим
ст. 63 Конституції України.
Заявив клопотання про очну ставку з ОСОБА_7та прове­дення з ним додаткового
відтворення лише після закінчення досудового слідст­ва при ознайомленні з
матеріалами справи. Органом досудового слідства вказа­не клопотання було
розцінено, як бажання ОСОБА_6. умисно
затягнути строки досудового розгляду справи,
про що і було зазначено в постанові про відмову в його задоволенні.

Також суд, з урахуванням досліджених
у судовому засіданні доказів, об­ґрунтовано
поклав в основу вироку показання допитаних в якості свідків пра­цівників
міліції ОСОБА_12. та ОСОБА_13., які
приймали безпосередню участь в затриманні автомобіля в якому засуджені
намагалися вивезти за межі Житомирської області викрадене ними майно. Показання
вказаних свідків на протязі всього досудового та судового слідства є однаковими
та послідовними.

Згідно
цих показань ОСОБА_6 та інші засуджені вмовляли працівників міліції відпустити
їх та затриманий автомобіль, пропонували
за це гроші.

Суд
вірно критично віднісся до показань як зацікавленої особи допитано­го у
судовому засіданні свідка ОСОБА_8. про непричетність до крадіжки ОСОБА_6., взявши до уваги їхні стосунки пов'язані з
обставинами при яких вчинялася крадіжка а також те, що органом досудового слідства відносно нього
були виділені матеріали кримінальної справи в окреме провадження з метою
перевірки його причетності до вказаного злочину .

Що
стосується доводів засудженого ОСОБА_6. про те,
що на досудо-вому слідстві до нього застосовувалися незаконні методи
слідства, то аналогіч­ні його твердження
у судовому слідстві повно та всебічно перевірені судом, до­кази,
що їх спростовують, викладені у
вироку й обґрунтовано визнані такими, що
не відповідають дійсності.

Як видно
з матеріалів справи, слідчі органи і суд
дослідили всі обставини, які могли мати
значення для справи, порушень вимог
кримінально-процесуального закону, які
тягнуть скасування вироку, перевіркою
матеріалів справи не виявлено, як і
даних, які б могли свідчити про прояви
упередженості щодо засуджених з боку слідчих органів чи суду.

Таким
чином, висновки суду про доведеність
винності засуджених є об­ґрунтованими. Дії ОСОБА_5.,
ОСОБА_6. та ОСОБА_7. за ч. 5 ст. 185 КК України кваліфіковано правильно.

Також, колегія суддів вважає, що доводи в апеляції прокурора про м'якість призначеного
засудженому ОСОБА_5. покарання необгрунтовані. Суд першої інстанції призначив
покарання ОСОБА_5. у відповідності до ви­мог
ст. 65 КК України з урахуванням
характеру і ступеня суспільної небезпеч­ності вчиненого, даних про його особу, конкретних обставин справи та обста­вин, що пом'якшують та обтяжують покарання.

З
врахуванням того, що ОСОБА_5. раніше
судимий, вчинив новий зло­чин під час
іспитового строку, характеризується
задовільно, частково визнав вину, має тяжку хворобу, суд і призначив йому відповідне покарання в
межах санкції інкримінуємого йому закону з одночасним застосуванням правил ст. 71
КК України, яке, на думку колегії суддів, є справедливим та достатнім для його
виправлення та перевиховання.

Водночас
колегія суддів погодилася з наведеними в апеляціях захисника ОСОБА_2. та
засудженого ОСОБА_6. доводами про суворість при­значеного останньому покарання.

За змістом ч. 2 ст. 65 КК особі,
яка вчинила злочин, має бути
призначене покарання, необхідне й
достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно з
роз'ясненнями, що містяться в абз. 2 п.
1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 р. №7 „Про
практику призначен­ня судами кримінального покарання", при обранні покарання у кожному конк­ретному
випадку суд зобов'язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини
справи, що пом'якшують та об­тяжують
покарання.

Визначаючи
покарання, суд належним чином не
врахував те, що ОСОБА_6. характеризується
задовільно, у вчиненому злочині
виконував другорядну роль, потерпілий не
бажав призначення йому суворого покарання,
матеріальні збитки по справі повністю є відшкодованими.

Вище
зазначені обставини, на які суд першої
інстанції увагу не звернув, та обставини, що пом'якшують та обтяжують покарання
ОСОБА_6., у своїй сукупності в певній
мірі знижують фактичну ступінь тяжкості вчиненого ним злочину і ступінь
небезпечності засудженого для суспільства,
та з урахуванням думки потерпілого дають підстави для висновку про
можливість призначення йому більш м'якого покарання.

Інші
посилання ОСОБА_6. на те, що суд
безпідставно прийняв рішен­ня про конфіскацію в доход держави 1/4 частини
квартири, яка перебуває у його
власності, не заслуговують на увагу.

Із матеріалів
справи вбачається, що згідно даних книг
реєстрації Київсь­кого міського бюро технічної інвентаризації на ім'я ОСОБА_6.
на праві власності зареєстрована 1/4 частини квартири АДРЕСА_2(т 1 а.с. 269).

З
урахуванням вимог ст. 59 КК України, яка передбачає конфіскацію всього або частини
майна, яке є власністю особи засудженої
за тяжкі або особ­ливо тяжкі корисливі злочини,
суд обґрунтовано постановив конфіскувати в доход держави належну йому на
праві власності ОСОБА_6. частину квар­тири.

Керуючись ст.
ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляції
захисника ОСОБА_1. в
інтересах засудженого ОСОБА_5., прокурора ОСОБА_9.,
яка брала участь у розгляді справи судом першої інстанції, залишити без задоволення.

Апеляції захисника ОСОБА_2. та засудженого ОСОБА_6. за­довольнити частково.

Вирок
Житомирського районного суду Житомирської області від 05 гру- дня 2007 року
щодо засудженого ОСОБА_6 змінити та вважати його засудженим за ч. 5 ст.
185 КК України до 7(семи) років позбав­лення волі з конфіскацією всього
належного йому на праві власності майна.

На
підставі ч.1 ст. 71 КК України засудженому ОСОБА_6., за сукуп­ністю вироків, частково приєднати б(шість) місяців
невідбутого покарання за вироком Пирятинського районного суду Полтавської
області від 09 листопада 2004 року і остаточно визначити йому покарання у
вигляді 7(семи) років 6 (шести) місяців позбавлення волі з конфіскацією всього
належного йому на праві власності майна.

В решті вирок залишити без зміни.