У х в а л а

Іменем України

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Паневіна В.О.,

суддів

Гриціва М.І., Федченка О.С.,

за участю прокурора

Сорокіної О.А.

розглянула
у судовому засіданні в м. Києві 24 липня 2007 року кримінальну справу за
касаційною скаргою засудженої ОСОБА_1. на судові рішення щодо неї.

За вироком Скадовського районного суду Херсонської
області від 30 грудня 2005 року

ОСОБА_1, 1958 року народження,
громадянка України, не судима,

засуджена
за ст. 191 ч.4 КК України на 5 років позбавлення волі з позбавленням права
займатися діяльністю, пов'язаною з товарно-матеріальними цінностями ,на строк 3
роки.

На підставі ст. 75 КК України суд постановив звільнити ОСОБА_1. від
відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши їй іспитовий
строк 2 роки.

Суд постановив стягнути з ОСОБА_1. на користь КП “Новий кооператор”
матеріальну шкоду в сумі 4 510 грн. 49 коп. та судові витрати за проведення
почеркознавчої та бухгалтерської експертиз в сумі 3 211 грн. 82 коп.

Ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 22 серпня 2006 року
зазначений вирок залишено без зміни.

ОСОБА_1. визнано винуватою у тому, що вона, працюючи ІНФОРМАЦІЯ_1
Скадовського району Херсонської області, як особа, що несе повну матеріальну
відповідальність за ввірені їй товарно-матеріальні цінності, вчинила їх
привласнення за наступних обставин.

У період з 24 липня по 15 жовтня 2003 року, за наявності залишку
товарно-матеріальних цінностей на суму 5 947 грн. 08 коп., ОСОБА_1. отримала
від КП “Новий кооператор” по прибуткових накладних для реалізації через магазин НОМЕР_1
товарно-матеріальні цінності на загальну суму 19 618 грн. 89 коп.

У зазначений період від реалізації продукції ОСОБА_1. по КП “Новий кооператор”
оприбуткувала по відповідних касових ордерах кошти на загальну суму 15 072 грн.

Залишок продукції по магазину НОМЕР_1 в АДРЕСА_1, згідно з бухгалтерським
обліком КП “Новий кооператор”, повинен був становити 10 493 грн. 97 коп.

Проведеною ревізією було встановлено, що фактичний залишок ввіреної
ОСОБА_1. продукції в магазині НОМЕР_1 становить 5 010 грн. 29 коп., а решту
продукції на суму 4 812 грн. 96 коп., що є великим розміром, ОСОБА_1.
привласнила.

У своїй касаційній скарзі засуджена просить скасувати постановлені щодо неї
вирок та ухвалу, а справу направити на новий судовий розгляд, посилаючись на
безпідставність її засудження. Крім того, вона указує на ряд допущених, на її
думку, порушень КПК України.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора про необхідність скасування
судових рішень і направлення справи на новий судовий розгляд, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи, викладені у касаційній скарзі
засудженої, колегія суддів вважає, що її скарга підлягає частковому
задоволенню, виходячи із наступного.

Згідно з ст. 191 КК України кримінальна відповідальність
за привласнення може наставати у випадку незаконного безоплатного привласнення
майна, ввіреного винній особі, або майна, яке перебуває в її віданні на
законній підставі.

Як під час досудового слідства, так і у судовому
засіданні ОСОБА_1., не заперечуючи факту недостачі товарно-матеріальних
цінностей, себе винуватою у привласненні коштів і товару не визнавала і
вказувала на інші причини виникнення недостачі.

Із змісту мотивувальної частини вироку видно, що свій
висновок про винуватість ОСОБА_1. у вчиненні привласнення ввіреного їй чужого
майна у великих розмірах суд першої інстанції зробив на підставі показань
свідків ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4. та висновку ревізії про недостачу товарно-матеріальних
цінностей на суму 4 812 грн. 96 коп. у магазині №НОМЕР_1, а також на підставі
показань свідка ОСОБА_5. про те, що відразу після виявлення недостачі засуджена
пояснювала її виникнення тим, що вона брала гроші у магазині для власних
потреб. В той же час, поза увагою суду і без належної оцінки залишилось те, що
під час досудового слідства ОСОБА_5, посилаючись на пояснення ОСОБА_1.,
указував значно меншу привласнену нею суму 700-900 грн.

Інших достовірних доказів привласнення засудженою
ввірених їй коштів чи майна у вироку не наведено.

Не дивлячись на наведені обставини, які ставлять під
сумнів відповідність викладених у вироку висновків суду першої інстанції і які
згідно ст. 367 КПК України є підставою для скасування або зміни судового
рішення, апеляційний суд також не дав цьому належної оцінки.

Оспорюючи правильність висновків суду першої інстанції
щодо її винуватості, засуджена у своїй апеляції, крім іншого, посилалась на
неповноту слідства і виклала свої доводи щодо необхідності проведення деяких
слідчих дій, додаткового дослідження доказів, які на думку засудженої
підтверджували її невинуватість, а саме: провести повторну експертизу,
витребувати додаткові документи тощо. Перелік цих доводів наведено в ухвалі
апеляційної інстанції при викладені суті апеляції засудженої.

Разом з тим, всупереч вимогам ст. 377 КПК України,
залишаючи апеляцію без задоволення, в ухвалі апеляційного суду не було
зазначено підстав, через які ці доводи визнані необґрунтованими.

Тому, колегія суддів вважає за необхідне ухвалу
апеляційного суду скасувати, а справу направити на новий апеляційний розгляд.

Під час нового розгляду апеляційному суду потрібно
перевірити законність та обґрунтованість вироку суду першої інстанції і винести
законне та мотивоване рішення.

Керуючись ст.ст. 394 - 396 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

касаційну скаргу засудженої ОСОБА_1. задовольнити
частково.

Ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 22
серпня 2006 року щодо ОСОБА_1 скасувати, а справу направити на новий
апеляційний розгляд у той же апеляційний суд.

Судді:

Паневін В.О. Гриців
М.І. Федченко О.С.