Справа № 750/92/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/370/2015
Категорія - ч.2 ст.309 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 травня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернігові в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000159 за апеляційною скаргою заступника прокурора Чернігівської області на вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 24 лютого 2015 року,

з участю прокурора ОСОБА_6

захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_7

обвинуваченої ОСОБА_8

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка с. Старі Шепеличі Чорнобильського району Київської області, громадянка України, інвалід 2 групи, зареєстрована та проживає АДРЕСА_1 , раніше судима: 12.12.2001 року Новозаводським районним судом м. Чернігова за ч.2 ст.140, ч.2 ст.81, ч.3 ст.140, ст.42 КК України до 3 років позбавлення волі; 12.01.2004 року Новозаводським районним судом м. Чернігова за ч.1 ст.309, ч.1 ст.307, ст.ст.70, 71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі; 22.03.2004 року Новозаводським районним судом м. Чернігова за ч.2 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі; 24.12.2009 року Ніжинським міськрайонним судом Чернігівської області за ч.2 ст.309 КК України до 2 років позбавлення волі; 26.04.2013 року Новозаводським районним судом м. Чернігова за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік; 30.10.2014 року Деснянським районним судом м. Чернігова за ч.2 ст.307, ст.69, 71 КК України до 2 років 7 місяців позбавлення волі із конфіскацією всього майна, яке належить засудженій,

засуджена за ч.2 ст. 309 КК України до покарання у виді 2 років 7 місяців позбавлення волі;

за ч.1 ст.311 КК України до покарання у виді 1 року обмеження.

На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено покарання у виді 2 років 7 місяців позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70, ст. 71 КК України до покарання призначеного за даним вироком, частково приєднана невідбута частина покарання за вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 30.10.2014 року і остаточно призначено покарання у виді 2 років 10 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є її власністю.

Початок строку відбування покарання обвинуваченій ОСОБА_8 визначено рахувати з часу затримання, тобто з 15.01.2015 року.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_8 залишено тримання під вартою.

Питання речових доказів вирішено в порядку ст. 100 КПК України.

Згідно вироку суду ОСОБА_8 визнана винною у тому, що у невстановленому досудовим слідством місці та невстановлений слідством час, з метою використання для виготовлення наркотичних засобів, незаконно придбала ангідрид оцтової кислоти, масою 2,123 г., та зберігала його за місцем свого проживання в кв. АДРЕСА_2 .

22.10.2014 року, у денний час ОСОБА_8 повторно виготовила без мети збуту рідину, яка в своєму складі містить особливо небезпечний наркотичний засіб опій ацетильований, масою в перерахунку на суху речовину 0,283 г.

Після цього виготовлений наркотичний засіб вона перенесла до місця свого проживання: АДРЕСА_1 , де продовжила його зберігати без мети збуту до вилучення працівниками міліції 23.10.2014 року.

15.01.2015 року, у денний час, ОСОБА_8 , знаходячись поблизу Чернігівського автозаводу, що у м. Чернігові по проспекту Миру, 312, діючи повторно, знайшла та незаконно привласнила скляну пляшку з рідиною масою 3,098 г, яка містила особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено опій ацетильований, маса якого в перерахунку на суху речовину становить 0,137 г, яку незаконно, без мети подальшого збуту, зберігаючи при собі, перенесла до центрального входу Чернігівського автозаводу, що в м. Чернігові по просп. Миру, 312. Цього ж дня, приблизно о 13:30 год., працівники міліції під час проведення огляду місця події, біля вказаного заводу, виявили та вилучили у ОСОБА_8 дану пляшку з рідиною, яку остання зберігала при собі для власного вживання без мети збуту.

Згідно Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 № 770, опій ацетильований віднесено до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено (таблиця № 1, список № 1). Ангідрид оцтової кислоти віднесено до прекурсорів, обіг яких обмежено і стосовно яких встановлюються заходи контролю (таблиця № 4, список № 1).

Не погоджуючись з даним вироком суду, заступник прокурора Чернігівської області подав апеляційну скаргу, в якій не оспорюючи вирок в частині фактичних обставин справи та кваліфікації дій обвинуваченої, просить вирок суду скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність та ухвалити новий вирок. Вказує, що суд, в порушення вимог ч.3 ст. 61 КК України безпідставно призначив обвинуваченій покарання у виді обмеження волі, оскільки відповідно до матеріалів провадження вона є інвалідом ІІ групи. Крім того, суд в порушення вимог кримінального закону не правильно призначив обвинуваченій остаточне покарання за ч.4 ст.70 КК України.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, обвинувачену ОСОБА_8 та її захисника, які не заперечували проти апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга заступника прокурора підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Висновок суду про доведеність вини, кваліфікація дій обвинуваченої ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.309 та ч.1 ст.311 КК України, та призначене покарання за ч.2 ст.309 КК України апелянтом не оспорюється.

Санкція ч.1 ст.311 КК України, передбачає покарання у виді штрафу або обмеження волі.

Відповідно до ч.3 ст. 61 КК України, обмеження волі не застосовується до неповнолітніх, вагітних жінок і жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років, до осіб, що досягли пенсійного віку, військовослужбовців строкової служби та до інвалідів першої і другої групи.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що на час ухвалення вироку ОСОБА_8 мала другу групу інвалідності загального захворювання (а.к.п.123), що унеможливлювало застосування до неї такого виду покарання, як обмеження волі.

Суд першої інстанції при призначенні їй покарання за ч.1 ст.311 КК України у вигляді обмеження волі не врахував зазначені обставини, тобто неправильно застосував закон про кримінальну відповідальність, у зв`язку із чим прийняв рішення, яке не ґрунтується на вимогах закону.

Крім того, при визначенні ОСОБА_8 остаточного покарання суд першої інстанції не дотримався вимог закону та на ряду з застосуванням вимог ст.71 КК України, якою призначив їй остаточне покарання шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання, призначеного за вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 30 жовтня 2014 р, застосував ще й правила призначення покарання передбачені ч.4 ст.70 КК України, з чим колегія суддів не погоджується.

З огляду на вищевикладене, відповідно до ст. 413 КПК України вирок суду належить змінити.

При призначенні покарання ОСОБА_8 за ч.1 ст.311 КК України колегія суддів враховує те, що обвинувачена є інвалідом 2 групи, її щире каяття у вчиненому злочину, має ряд тяжких хронічних захворювань та вважає за необхідне призначити покарання у виді вигляді штрафу, в межах санкції статті.

Оскільки ОСОБА_8 скоїла новий злочин після постановлення щодо неї вироку від 30.10.2014 року, остаточне покарання їй необхідно призначити відповідно до вимог ст. 71 КК України.

Підстав для постановлення нового вироку, про що ставиться питання в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає

Керуючись ст. ст. 376, 404, 407, 413, 419 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу заступника прокурора Чернігівської області ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 24 лютого 2015 року змінити.

Призначити ОСОБА_8 покарання за ч.1 ст. 311 КК України у виді штрафу у розмірі п`ятдесят неоподаткованих мінімумів доходів громадян в сумі 850 (вісімсот п`ятдесят) грн..

Вважати ОСОБА_8 засудженою за ч.2 ст. 309 КК України до 2 років 7 місяців позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_8 покарання у виді 2 років 7 місяці років позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуте покарання за попереднім вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 30 жовтня 2014 року та остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у виді 2 років 10 місяців позбавлення волі із конфіскацією всього належного їй майна.

У решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, вона може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців також з дня її проголошення, а засудженою, яка тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення їй копії ухвали суду.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4