У Х В А Л А

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого - судді

Редьки А.І.,

суддів

Кривенди О.В.,Мороза М.А..

за участю прокурора
Сорокіної О.А.

розглянула
в судовому засіданні 22 березня 2007 року в м. Києві кримінальну справу за
касаційним поданням заступника Генерального прокурора України на вирок
Заводського районного суду м. Миколаєва від 2 березня 2006 року щодо ОСОБА_1.

Зазначеним вироком засуджено

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження,

раніше двічі судимого, останній раз 19 вересня

2000 р. за ч.ч. 2, 3 ст. 140, ч.2 ст. 141 КК України

на 6 років 6 місяців позбавлення волі,

звільненого 20 вересня 2005 р. умовно-достроково

на 1 рік 2 місяці 2 дні,

- за ч.
2 ст. 185 КК України на 2 роки позбавлення волі;

- за ч.
3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі, а за сукупністю злочинів на
підставі ст. 70 КК України на 3 роки позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання ОСОБА_1 частково
приєднано невідбуте покарання за попереднім вироком і остаточно визначено йому
покарання 3 роки 6 місяців
позбавлення волі.

. Відповідно до ст. 96 КК України до засудженого застосовано примусове
лікування від наркоманії за місцем
відбування покарання.

В апеляційному порядку справа не переглядалася.

За вироком суду ОСОБА_1. визнано винним і засуджено
за те, що він, будучи особою, неодноразово
судимою за крадіжки, 3 листопада 2005
р. з квартири АДРЕСА_1 у м. Миколаєві таємно викрав майно ОСОБА_2.
вартістю 1175 грн.

Крім того, 7 листопада 2005 р. ОСОБА_1. проник у квартиру АДРЕСА_2 у м. Миколаєві, звідки таємно викрав майно ОСОБА_3 вартістю 4240 грн.

У касаційному поданні заступник Генерального прокурора України, не оспорюючи доведеність винності
ОСОБА_1. у вчиненні зазначених злочинів і правильності кваліфікації його дій,
посилаючись на необґрунтованість застосування до засудженого ст. 96 КК України
та невідповідність призначеного покарання,
просить скасувати вирок щодо ОСОБА_1. з направленням справи на новий судовий
розгляд у зв'язку неправильним застосуванням кримінального закону та м'якістю призначеного
покарання.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України, думку прокурора, яка
підтримала касаційне подання, перевіривши матеріали справи та обговоривши
доводи касаційного подання, колегія суддів вважає, що подання підлягає
задоволенню з таких підстав.

Обгрунтованість засудження ОСОБА_1. та правильність кваліфікації його дій у
касаційному поданні не оспорюються.

Відповідно до вимог ст. 398 КПК України підставою для скасування чи зміни
вироку, ухвали чи постанови є, зокрема, невідповідність призначеного покарання
тяжкості злочину та особі засудженого.

Так, при призначенні покарання суд відповідно до вимог ст. 65 КК України
зобов'язаний врахувати ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та
обставини, що пом'якшують та обтяжують покарання.

Проте, суд всупереч вимогам зазначеного закону призначив ОСОБА_1 покарання,
яке не відповідає ступеню тяжкості вчинених злочинів та його особі. При цьому
судом узагалі не враховано, що особа ОСОБА_1. має підвищену суспільну
небезпеку, оскільки він будучи двічі судимий за вчинення аналогічних корисливих
злочинів, останній раз до 6 років і 6 місяців позбавлення волі, умовно-достроково
звільнившись з місця позбавлення волі, менш ніж через два місяці після
звільнення знову вчинив тяжкий та середньої тяжкості злочини. Суд, формально вказавши лише на обставину, що
пом'якшує покарання - щире каяття у вчиненому, призначив ОСОБА_1 покарання у
мінімальних межах, передбачених санкціями ч.ч. 2 та 3 ст. 185 КК України.

Крім того, колегія суддів вважає, що суд безпідставно направив ОСОБА_1. на
примусове лікування від наркоманії за місцем відбування покарання.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 96 КК України такий примусовий захід може бути
застосований судом незалежно від призначеного покарання до осіб, які вчинили
злочин та мають хворобу, що становить небезпеку для здоров'я інших осіб.

Перелік особливо небезпечних інфекційних та паразитичних хвороб людини і
носіїв збудників цих хвороб затверджений наказом МОЗ від 19 липня 1995 року.
Відповідно до зазначеного в перелік таких хвороб не входить наркоманія і
алкоголізм, як такі, що не становлять небезпеку для здоров'я інших осіб.

За таких обставин вирок щодо ОСОБА_1. підлягає скасуванню, а справа
направленню на новий судовий розгляд.

Якщо при новому розгляді справи винність ОСОБА_1. у вчиненні інкримінованих
злочинів підтвердиться, призначене йому покарання слід визнати м'яким.

Керуючись ст. ст. 395-396 КПК
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

касаційне подання заступника Генерального прокурора України задовольнити.

Вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 2 березня 2006 року
щодо ОСОБА_1 скасувати, а справу
направити на новий судовий розгляд.

С у д д і :

Редька А.І. Кривенда О.В. Мороз М.А.