Кримінальне провадження № 629/297/15-к
Номер провадження 1-кп/629/241/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 липня 2015 р. м. Лозова

Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі: головуючого судді: ОСОБА_1 , за участю секретаря : ОСОБА_2 , за участю прокурора: ОСОБА_3 , захисника: ОСОБА_4 , обвинуваченого: ОСОБА_5 , розглянувши у судовому засіданні в залі Лозівського міськрайонного суду в Харківській області матеріали справи за обвинувальним актом по кримінальному провадженню № 0000046 від 06.01.2015 року за підозрою: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Панютине Лозівського р-ну Харківської обл., з середньо спеціальною освітою, громадянина України, не працюючого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. З ст. 297 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_5 наприкінці грудня 2014 року, точної дати судовим слідством не встановлено, проходив через кладовище, яке розташоване по вул. Декабристів в смт. Панютине м. Лозова Харківської області. Знаходячись на кладовищі, у ОСОБА_5 виник умисел на наругу над могилою, поєднану з незаконним заволодінням предметів, які знаходяться в місцях захоронення. Усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки у вигляді грубого порушення суспільних відносини, що забезпечують загальноприйняті моральні принципи, з корисливого мотиву, з метою наживи, шляхом прикладання фізичних зусиль зламав надмогильний металевий обеліск на могилі померлої невстановленої особи для того, щоб в подальшому продати, після чого зник з місця пригоди.
Крім того, в останній декаді грудня 2014 року, в другій половині дня, точної дати судовим слідством не встановлено, ОСОБА_5 проходив через кладовище, яке розташоване по вул. Декабристів в смт. Панютине м. Лозова Харківської області. Знаходячись на кладовищі, у ОСОБА_5 виник умисел на наругу над могилою, поєднану з незаконним заволодінням предметів, які знаходяться в місцях захоронення. Усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки у вигляді грубого порушення суспільних відносини, що забезпечують загальноприйняті моральні принципи, з корисливого мотиву, з метою наживи, повторно, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом прикладання фізичних зусиль зірвав секцію металевої огорожі на могилі померлої невстановленої особи для того, щоб в подальшому продати, після чого зник з місця пригоди.
Крім того, 30.12.2014 року, близько 15-00 годин ОСОБА_5 проходив через кладовище, яке розташоване по вул. Декабристів в смт. Панютине м. Лозова Харківської області. Знаходячись на кладовищі, у ОСОБА_5 виник умисел на наругу над могилою, поєднану з незаконним заволодінням предметів, які знаходяться в місцях захоронення. Усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки у вигляді грубого порушення суспільних відносини, що забезпечують загальноприйняті моральні принципи, з корисливого мотиву, з метою наживи, повторно, шляхом прикладання фізичних зусиль зламав надмогильний металевий обеліск на могилі померлої невстановленої особи для того, щоб в подальшому продати, після чого зник з місця пригоди.
Крім того, 31.12.2014 року, близько 15-00 години ОСОБА_5 проходив через кладовище, яке розташоване по вул. Декабристів в смт. Панютине м. Лозова Харківської області. Знаходячись на кладовищі у ОСОБА_5 виник умисел на наругу над могилою, поєднану з незаконним заволодінням предметів, які знаходяться в місцях захоронення. Усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки у вигляді грубого порушення суспільних відносини, що забезпечують загальноприйняті моральні принципи, з корисливого мотиву, з метою наживи, повторно, шляхом прикладання фізичних зусиль зламав надмогильний металевий обеліск на могилі померлої невстановленої особи для того, щоб в подальшому продати, після чого зник з місця пригоди.
Обвинувачений ОСОБА_5 винним себе визнав, та пояснив у судовому засіданні, що дійсно скоїв злочини при зазначених обставинах. Чистосердечне розкаявся у скоєному ним злочинах.

Враховуючи пояснення обвинуваченого, а також те, що він не оскаржує фактичні обставини справи, які вказані в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, не наполягає на дослідженні інших доказів у справі, розуміє неможливість в подальшому оскаржити дані фактичні обставини в апеляційному порядку, у суду не має сумнівів в добровільності та правдивості його позиції, тому відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України дослідження доказів відносно фактичних обставин справи визнано судом недоцільним, суд обмежив їх дослідження допитом обвинуваченого, проти чого не заперечували інші учасники судового засідання.

Дії ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч. 3 ст. 297 КК України, тобто наруга над могилою, а також незаконне заволодіння предметами, що знаходяться на могилі померлого, вчинені повторно, з корисливого мотиву.
При призначенні покарання відносно ОСОБА_5 , суд враховує ступінь тяжкості скоєних злочинів, дані про особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України обвинувачений ОСОБА_5 скоїв тяжкі злочини.

Дослідженням особи обвинуваченого ОСОБА_5 встановлено, що він громадянин України, має середньо спеціальною освітою, не працює, інвалід 3 групи, зі слів проживає у цивільному шлюбі, має на утриманні двох неповнолітніх дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , не військовозобов`язаний, раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога не перебуває, на обліку у лікаря психіатра перебуває, та згідно висновку амбулаторної судово- психіатричної експертизи №36 від 27.01.2015 року, у момент здійснення інкримінованого правопорушення страждав органічним розладом особистості складного ґенезу, галюцинаторно-параноїдним синдромом, з інтелектуально мнестичним зниженням, син- копальними станами. У період здійснення інкримінованого діяння за своїм психічним станом не був здатний повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними. Підпадає під дію ст.20 КК України (обмежена осудність). У період здійснення інкримінованого діяння не знаходився в тимчасово - хворобливому стані. В даний час страждає органічним розладом особистої складного ґенезу, галюцинаторно-параноїдним синдромом, з інтелектуально мнестичним зниженням, синкопальними станами. Потрібує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку. ( а.с. 114-123)

Відповідно до вимог ст. 66 КК України обставинами, пом`якшуючими покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд визнає щире каяття в скоєному.

Відповідно до вимог ст. 67 КК України обставини, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , судом не встановлено.

Суд приходить до висновку, що обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , не є винятковими і не знижують істотним чином міру тяжкості скоєного злочину, не зменшують суспільну небезпеку злочину до рівня, що виходить за межі покарання, що виключає застосування до обвинуваченого ст. 69 КК України призначення більш м`якого покарання, яке передбачено законом.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує положення ст. 69-1 КК України.

Із врахуванням ступеня тяжкості скоєного злочину, особи обвинуваченого, обставин, які пом`якшують і обтяжують покарання, обставин скоєння злочину та відношення до скоєного, суд призначає покарання ОСОБА_5 в межах санкції обвинувачення із застосуванням ст.ст. 75,76 КК України.

Міра запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 органом досудового слідства та прокурором не обиралась.

Судові витрати по справі відсутні.

Цивільний позов по кримінальному провадженні не заявлено.

Відповідно до ч.1 ст.20 КК України підлягає кримінальній відповідальності особа, визнана судом обмежено осудною, тобто така, яка під час вчинення злочину, через наявний у неї психічний розлад, не була здатна повною мірою усвідомлювати свої дії ( бездіяльність) та (або) керувати ними, а тому суд, вважає призначити обвинуваченому ОСОБА_5 , покарання згідно Закону, без застосування примусових заходів медичного характеру, а саме у вигляді амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, так як обвинувачений за станом свого психічного здоров`я не потребує госпіталізації до психіатричного закладу його хвороба не становить небезпеку для здоров`я інших осіб, що не суперечить вимогам ст.ст.20,92-94,96 КК України.

Питання щодо речових доказів вирішити в поряду ст. 100 КПК України. ( а.с.124-125)

Керуючись ст. ст. 371, 373-374,376 КПК України (2012 р.), ст.ст.20,94 КК України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_5 , винним за ч. 3 ст. 297 КК України та призначити покарання у вигляді 4 ( чотирьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі ст. 76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Міра запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_5 органом досудового слідства та прокурором не обиралась.

Речовий доказ, а саме: вісім металевих пластин, які знаходяться в камері зберігання речових доказів в Лозівському МВ ГУМВСУ в Харківській області знищити.

Долю речових доказів вирішити після набрання вироком законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику ОСОБА_4 та прокурору.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до апеляційного суду Харківської області через Лозівський міськрайонний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Суддя: ОСОБА_1