Справа № 1-240/10
Провадження № 1/369/46/15
В И Р О К

іменем України

12.04.2010 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Бурбели Ю.С.,

за участю секретаря Євтушок Ю.О.,

прокурора Балійчука Р.І.,

потерпілої ОСОБА_1,

захисника ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, який має середню-спеціальну освіту, непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, раніше не судимого, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

02.02.2010 року, приблизно о 20 год. 15 хв., ОСОБА_3, з метою скоєння розбійного нападу на ОСОБА_1, маючи при собі одноразовий пластмасовий ніж, ізоленту та заздалегідь перероблену на маску спортивну шапку, прийшов до будинку № 14 по вул. Поштовій в с. Білогородка Києво-Святошинського району Київської області, в якому проживає остання, де, реалізуючи свій злочинний умисел, попередньо одягнувши на голову маску, тримаючи в руках пластмасовий ніж, постукав у двері. Дочекавшись, коли ОСОБА_1 відкрила двері, ОСОБА_3 проник до її будинку і предявив потерпілій ОСОБА_1 вимогу про передачу грошей, після чого, бажаючи подавити волю потерпілої до опору, намагався зв′язати їй руки ізолентою. Долаючи опір потерпілої ОСОБА_1, ОСОБА_3 застосував до неї насильство, небезпечне для її життя та здоровя, яке виразилося в умисному нанесенні вказаним ножем ударів по ліктю правої руки та нанесенні численних ударів ногами по голові та по тулубу, чим спричинив потерпілій ОСОБА_1М тілесні ушкодження у виді різаної рани правого ліктьового суглоба та закритої черепно-мозкової травми, забою м′яких тканин голови та струсу головного мозку, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоровя, а також перелому 10-11 ребер зправа по лопатковій лінії, які відносяться до ушкоджень середньої тяжкості, оскільки для їх загоєння необхідний термін більше 21-го дня, після чого, не знайшовши грошей, з місця скоєння злочину зник.

Допитаний у судовому засіданні підсудний ОСОБА_3 винним себе у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав частково, та показав, що 02.02.2010 року у нього був день народження, йому виповнилось 20 років. Він запросив своїх друзів до себе додому відсвяткувати цю подію. З ними, після 18-ї години, він випив багато горілки. Приблизно о 19-й годині додому повернувся його батько, який приніс дві пляшки пива по 1 л. кожна. З хлопцями він вжив пива. Приблизно о 19 годині 15 хвилин хлопці пішли. Він допив все пиво, яке приніс батько, а потім ще й горілку, яка залишилась. Від випитого перебував у стані сильного алкогольного спяніння. Потім він пішов до своєї сусідки ОСОБА_1, оскільки в нього почало боліти горло, а вона по спеціальності медсестра. Та оглянула його і виписала таблетки. В цей час у нього виник умисел залякати сусідку та потребувати в неї гроші. З цією метою він повернувся до себе додому та підготувався до нападу. Для цього взяв свою стару вязану шапку білого кольору, за допомогою ножиць вирізав у ній отвори для очей та рота. Також взяв ізоленту та одноразовий пластмасовий ніж, після чого вийшов з свого будинку. На подвірї потерпілої одягнув шапку і постукав в двері. Коли відчинились двері, він крикнув „Ограбление! Ложитесь на землю и отдавайте деньги!. Потерпіла почала просити:ОСОБА_3, не треба, в мене немає грошей. Дочка потерпілої ОСОБА_4 в цей час сиділа на дивані, оскільки вона хвора на церебральний параліч і самостійно рухатись не може. Та теж кричала: „ОСОБА_3, не треба. Він на це відповів, що він не ОСОБА_3 і що йому потрібні гроші. Потерпіла, пішла до іншої кімнати, принесла звідти свій гаманець і показала, що він порожній.Тоді він підійшов до ОСОБА_5, схопив її за руки, загнув їх за спину та спробував звязати ізолентою. Та вирвалась і побігла до вхідних дверей. Він вийняв з кишені пластмасовий ніж та крикнув їй, щоб вона зупинилась. Але сусідка вибігла на подвіря, та через кілька метрів підсковзнулась і впала, після чого почала кликати на допомогу. Він злякався та, перескочивши через паркан, побіг до себе додому. Вдома шапку порізав на шматки. Частину лоскутів від шапки та куртку, що була на ньому, закинув за своє ліжко. Іншу частину лоскутів від шапки та пластмасовий ніж кинув у сарай. Приблизно через годину приїхали працівники міліції, які забрали його до Києво-Святошинського РВ, де він зізнався у скоєному. Свою провину визнає, кається, проте потерпілу не бив і тілесні ушкодження їй не наносив, тому просить суворо його не карати.

В судовому засіданні також були досліджені показання підсудного ОСОБА_3, які давались ним під час проведення досудового слідства, згідно яких він повністю визнавав себе винним у вчиненні інкримінованого йому злочину та підтверджував нанесення ним потерпілій тілесних ушкоджень (а.с. 83-84).

Винність ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому злочину повністю підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами.

Так, потерпіла ОСОБА_1 показала суду, що 02.02.2010 року, після 20-ї години до неї в будинок прийшов підсудний - сусід ОСОБА_3, який попросив оглянути його, оскільки боліло горло. Вона оглянула його та ніяких ознак застуди не виявила. ОСОБА_6 наполягав, що він хворий. Вона виписала йому ліки від застуди. Отримавши рецепт ОСОБА_6 пішов. Через 15 хвилин вона знову почула стук у двері. Підійшла до дверей та через вікно побачила, що на порозі знову стоїть ОСОБА_6. Вона відчинила двері та впустила ОСОБА_6 в будинок. Подумала, що ОСОБА_6 незрозуміло щось по рецепту, який вона йому дала, і він повернувся уточнити. Але він схопив її ззаду за плечі та крикнув: Ограбление!. Вона злякалась, повернулась до ОСОБА_6 та побачила, що в нього на голові маска з прорізаними отворами в ділянці очей та рота. ОСОБА_7 заштовхав її у кімнату, де горіло світло та сиділа її донька. На світлі вона чітко побачила, що це ОСОБА_6, вона впізнала його по статурі, одягу та по очах, оскільки отвори у масці були досить великі. ОСОБА_7 викрикував окремі фрази: Ограбление! На пол! Деньги! Гроші!. Вона благала ОСОБА_6, щоб він її не вбивав. ОСОБА_7 же кричав, що він не ОСОБА_6 і продовжував вимагати гроші. Її донька теж благала ОСОБА_6, щоб він припинив це, однак, він їх не слухав. Вона на його вимогу лягла на підлогу. Побачила в руках у ОСОБА_6 ніж з білою пластмасовою рукояткою. Він почав махати перед нею ножем, потім порізав їй праву руку в ділянці ліктя, після чого почав скручувати її руки їй за спину та зв′язувати, але вона вирвалась від нього та побігла до виходу з будинку. ОСОБА_7 наздогнав її та вдарив по ногах. Вона підсковзнулася та впала на землю біля порогу. ОСОБА_7 підбіг до неї та вдарив її ногою по голові, вона втратила свідомість. Коли прийшла в себе, то побачила, як ОСОБА_6 перескочив через паркан та побіг в напрямку свого будинку. Вона встала, повернулася додому, одягнулась та пішла до батьків ОСОБА_7. Вона розповіла його матері, що той її побив. Разом вони пройшли в кімнату ОСОБА_6. Той лежав на своєму ліжку. Вона стягнула з нього ковдру та почала на нього кричати і питати навіщо він так з нею вчинив. ОСОБА_7 же встав з ліжка та почав терти очі, роблячи вигляд, що він весь час спав, а вона його розбудила. У відповідь він їй нічого не сказав. Вона пішла до себе додому. Донька зателефонувала їхньому родичеві з м. Києва, який викликав їй швидку допомогу та міліцію. Внаслідок вказаних дій підсудного їй крім порізів на руці, було спричинено черепно-мозкову травму та зламано 2 ребра. Під час вчинення злочину підсудний був тверезий, вона в цьому впевнена.

Свідок ОСОБА_8, показала суду, що підсудний є її сином. 02.02.2010 року після 18-ї години вона повернулась з роботи додому. Того дня в її сина ОСОБА_7 був день народження. До сина в гості прийшли його друзі. Хлопцям вона сказала, що святкувати ОСОБА_6 не буде, після чого хлопці пішли. ОСОБА_7 залишався вдома. Спиртного не вживав. Приблизно о 20 годині 30 хвилин, до них додому прийшла сусідка ОСОБА_1, яка мешкає у будинку № 14 по вул. Поштовій в с. Білогородка, та повідомила, що приблизно о 20 годині 10 хвилин її син її побив. Вона їй відповіла, що ОСОБА_6 в цей час спав вдома. ОСОБА_1 не стала її слухати і пішла до себе. Приблизно через годину до них приїхали працівники міліції та забрали ОСОБА_6.

В судовому засіданні також були досліджені показання свідка ОСОБА_9, які вона давала під час проведення досудового слідства, згідно яких 02.02.2010 року, приблизно о 19 год. 30 хв., до них додому прийшов їхній сусід ОСОБА_3 зі скаргами на здоров′я. Її мати за фахом медсестра, тому вона раніше неодноразово оглядала ОСОБА_3, коли той скаржився на здоров′я. ОСОБА_7 скаржився на біль у горлі та кашель. Мати оглянула ОСОБА_3 та написала йому перелік медичних препаратів для лікування застудних захворювань. Отримавши рекомендації ОСОБА_3 від них пішов. Приблизно о 20 годині 15 хвилин цього ж дня, хтось постукав у двері. Мати відчинила двері і вона почула голос їхнього сусіда ОСОБА_3. ОСОБА_7 кричав: На землю! Деньги!. ОСОБА_7 заштовхнув її матір у кімнату, в якій знаходилась вона. Коли він зайшов до кімнати, то вона побачила, що він одягнутий у куртку бежевого кольору, а на голові у нього біла в′язана шапка з прорізаними отворами в ділянці очей та рота. По статурі, одягу та голосу вона впізнала ОСОБА_3О.У кімнаті ОСОБА_3 продовжував кричати та вимагати у її матері кошти. В руках ОСОБА_3 тримав пластмасовий ніж білого кольору. Її мати сказала йому, що вона його впізнала та, називаючи його по імені, відповіла, що грошей в неї немає. ОСОБА_3 сказав, що він не ОСОБА_3 і продовжував вимагати гроші. Потім ОСОБА_3 схопив її матір та спробував зв′язати їй руки ізолентою, однак, мати вирвалась та вибігла на вулицю. Вона почула, що на вулиці мати впала та щось кричала. Що там сталося вона не бачила. Через деякий час мати повернулася до будинку і розповіла, що на вулиці ОСОБА_3 вдарив її кілька разів по голові та в ділянку грудної клітки, після чого втік ( а.с. 86).

Винність підсудного у вчиненні злочину також підтверджується іншими доказами дослідженими в процесі судового слідства, а саме:

- даними із заяви ОСОБА_1 від 02.02.2010 року про те, що підсудний ОСОБА_3 02.02.2010 року зайшов до неї в будинок за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Білогородка, вул. Поштова 14, де побив та порізав її, вимагаючи при цьому гроші, після чого втік (а. с. 2);

-даними з протоколу огляду місця події від 02.02.2010 року та фототаблицею, згідно якого оглянуто будинок № 14 на вул. Поштова в с. Білогородка Києво-Святошинського району Київської області (а.с. 3-10);

-даними з протоколу огляду місця події від 03.02.2010 року та фототаблицею, згідно якого було оглянуто будинок № 8 на вул. Поштова в с. Білогородка Києво-Святошинського району Київської області, в якому вилучено чоловічу куртку пісчаного кольору та шматки вязаної шапки білого кольору (а.с. 11-17);

- даними з протоколу огляду вказаних речових доказів (а.с. 88);

-даними з протоколу огляду місця події від 03.02.2010 року та фото таблицею, згідно якого оглянуто сарай, розташований на подвірї в с. Білогородка на вул. Поштова № 8 Києво-Святошинського району Київської області. (а.с. 18-21);

-даними з протоколу явки з повинною від 02.02.2010 року, згідно якого ОСОБА_3 зізнається у вчиненні злочину ( а.с. 32);

- даними з висновку судово-медичної експертизи № 44 від 18.02.2010 року, згідно якого, у ОСОБА_1 при обстеженні 04.02.10 р., виявлена різана рана правого ліктьового суглоба. Згідно наданої медичної документації та згідно висновку консультанта-рентгенолога КОБ СМЕ у ОСОБА_1 мались: закрита черепно-мозкова травма: забій мяких тканин голови, струс головного мозку; закрита травма грудної клітки: переломи 10-го, 11-го ребер справа по лопатковій лінії. Рана утворилась від дії гострого предмета, закрита черепно-мозкова травма та переломи ребер утворилися від дії тупих предметів, можливо в термін та при обставинах, вказаних в постанові. Рана та закрита черепно-мозкова травма відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоровя. Переломи ребер відносяться до ушкоджень СЕРЕДНЬОЇ тяжкості, оскільки для їх загоєння необхідний термін більше 21 дня ( а.с.75).

Оцінюючи досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд визнає, що показання, які потерпіла та свідки давали суду, підтверджуються іншими дослідженими доказами по справі та свідчать про скоєння ОСОБА_3 нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із насильством, небезпечним для життя та здоровя особи, яка зазнала нападу, та з погрозою застосування такого насильства (розбій), з проникненням у житло, оскільки він 02.02.2010 року приблизно о 20-й год. 15 хв., з метою скоєння розбійного нападу на ОСОБА_1, заздалегідь маючи при собі одноразовий пластмасовий ніж, моток ізоленти та перероблену на маску спортивну шапку, прийшов до будинку № 14 по вул. Поштовій в с. Білогородка Києво-Святошинського району Київської області, де предявив потерпілій ОСОБА_1 вимогу про передачу йому грошей та застосував до неї насильство, небезпечне для життя та здоровя, яке виразилося в умисному нанесенні пластмасовим ножем ударів в область ліктя правої руки, нанесенні ударів ногами по голові та по тулубу, чим спричинив потерпілій ОСОБА_1 легкі тілесні ушкодження та тілесні ушкодження середньої тяжкості.

Показання підсудного, про те, що він не спричиняв потерпілій тілесних ушкоджень і що вона їх отримала внаслідок падіння, спростовуються наведеними вище показаннями потерпілої ОСОБА_1, дослідженими в судовому засіданні показаннями свідка ОСОБА_9 та даними з висновку судово-медичної експертизи № 44 від 18.02.2010 року, згідно якого різана рана правого ліктьового суглоба утворилась від дії гострого предмета, закрита черепно-мозкова травма та переломи ребер утворилися від дії тупих предметів, можливо в термін та при обставинах, вказаних в постанові. Свідчення підсудного в цій частині, суд розцінює як намагання уникнути відповідальності за свої дії.

Суд визнає, що дії підсудного вірно кваліфіковані органом досудового слідства за ч. 3 ст. 187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя та здоровя особи, яка зазнала нападу, та з погрозою застосування такого насильства (розбій), поєднаний з проникненням у житло.

У той же час суд виключає з обвинувачення, предявленого підсудному, дані про вчинення злочину у стані алкогольного спяніння, оскільки ця обставина не знайшла свого підтвердження в ході судового слідства.

Призначаючи покарання підсудному, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що помякшують і обтяжують покарання, а також те, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Обставин, що помякшують покарання підсудного, судом не встановлено, оскільки ОСОБА_3 в судовому засіданні змінював свої показання, які давав під час проведення досудового слідства, намагаючись уникнути відповідальності, що свідчить про відсутність щирого каяття з його боку.

Обставиною, що обтяжує покарання підсудному, суд визнає вчинення злочину щодо особи похилого віку, оскільки потерпіла ОСОБА_1 на день вчинення злочину досягла пенсійного віку.

Враховуючи, що вчинений злочин, згідно ст. 12 КК України, є особливо тяжким злочином; враховуючи особу підсудного ОСОБА_3 який вчинив злочин уперше, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, приймаючи до уваги обставини скоєння злочину, який підсудний вчинняв на очах дочки потерпілої, хворої на церебральний параліч, що свідчить про його підвищену суспільну небезпеку, суд, призначаючи покарання підсудному, приходить до висновку про необхідність призначити йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті з конфіскацією майна.

З урахуванням тяжкості вчиненого злочину, відсутності обставин що помякшують покарання підсудному, враховуючи зазначені вище дані про особу підсудного, судом не встановлено підстав для призначення підсудному більш мякого покарання, ніж передбачено статтею, або призначення покарання нижче нижньої межі, зазначеної в статті.

Цивільного позову по справі не заявлено.

Судові витрати по справі відсутні.

Доля речових доказів вирішується у відповідності до ст. 81 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 323-324 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України та призначити йому покарання за цим законом у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років з конфіскацією майна.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 обчислювати з 12.04.2010 року, зарахувавши в строк відбуття покарання час його перебування в ІТТ Києво-Святошинського РВ з 09.02.2010 року до 12.02.2010 року.

Запобіжний захід ОСОБА_3, до вступу вироку в законну силу змінити з підписки про невиїзд на тримання під вартою в Житомирській УВП № 8. Взяти під варту в залі суду.

Речові докази по справі: куртку бежевого кольору, яка знаходиться в кімнаті зберігання речових доказів Києво-Святошинського РВ передати матері засудженого ОСОБА_8; шматки розрізаної вязаної шапки білого кольору, що зберігаються в камері схову речових доказів Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України в Київській області(а. с. 87), знищити.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом пятнадцяти діб з дня його проголошення, а засудженим в той же термін з дня отримання копії вироку.

Суддя Ю.С. Бурбела