Справа №621/2806/14-к
Пр. №1-кп/621/25/15
УХВАЛА

Іменем України
19 січня 2015 року м. Зміїв
Колегія суддів Зміївського районного суду Харківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
потерпілої ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Змієві Харківської області кримінальне провадження № 0000766 по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,
ВСТАНОВИВ:
В провадженні Зміївського районного суду Харківської області знаходиться кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні вище вказаного кримінального правопорушення.
Відносно ОСОБА_7 27.08.2014 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на два місяця, який було продовжено ухвалами Зміївського районного суду Харківської області до 20.02.2015 року.
Обвинувачений ОСОБА_7 надав до суду письмові клопотання про зміну йому запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт або на підписку про невиїзд, мотивуючи їх тим, що інкримінованого йому злочину він не вчиняв, потерпілий загинув через падіння на арматуру, вважав кримінальне провадження, порушене відносно нього сфальсифікованим.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_8 підтримала клопотання свого підзахисного та просила змінити йому міру запобіжного заходу, звільнивши останнього з-під варти.
Прокурор заперечувала проти зміни обвинуваченому ОСОБА_7 міри запобіжного заходу з тримання під вартою на інший вид, оскільки ризики, враховані при взятті ОСОБА_7 під варту, залишилися такими ж самими, тому просила відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_7 .
Потерпіла ОСОБА_6 підтримала думку прокурора.
Заслухавши думку осіб, які беруть участь у справі, ознайомившись з матеріалами справи, суд дійшов наступного висновку:
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Відповідно до вимог ст. 331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершено до його спливу.
Суд не вбачає підстав для зміни міри запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 , оскільки будь-яких нових доводів та обставин, які не були б відомі і враховані при обранні щодо обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді взяття під варту, і які свідчили про необхідність її зміни, суду надано не було. Крім того, обвинувачений ОСОБА_7 повністю не визнає вину у вчиненні інкримінованого йому злочину, що свідчить про можливість ОСОБА_7 переховуватися від суду та перешкоджати встановленню істини по кримінальному провадженню.
З огляду на викладене, суд вважає за необхідне відмовити обвинуваченому ОСОБА_7 у задоволенні вище вказаного клопотання.
Керуючись ст.ст. 183, 331, 369-372 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання обвинуваченню ОСОБА_7 про зміну міри запобіжного заходу відмовити.
Обраний ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою залишити.
Ухвала суду окремому оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Судді: