АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретарів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду міста Києва кримінальне провадження № 0001705 відносно
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України
за участю сторін кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_8 , ОСОБА_9

обвинуваченого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_10
потерпілої ОСОБА_11
за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 22 грудня 2014 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 22 грудня 2014 року, ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, та призначено йому покарання у виді громадських робіт строком на 200 (двісті) годин.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок скасувати та визнати його невинним. В обґрунтування своїх вимог посилається на однобічність та невідповідність прийнятого рішення дійсним обставинам справи. Вказує на те, що на момент відкриття та розгляду кримінального провадження відносно нього, слідчим проігноровано клопотання про проведення очної ставки між ним та потерпілою; свідчення свідка ОСОБА_12 в судовому засіданні щодо місця вчинення злочину, різняться від показів потерпілої ОСОБА_11 .
Потерпіла ОСОБА_11 в запереченні на апеляційну скаргу просить її відхилити. Вказує на те, що обвинувачений ОСОБА_7 намагається ввести суд в оману, зазначаючи неправдиві факти. Також зазначає, що обвинуваченого ОСОБА_7 до суду доставляв дільничний інспектор, оскільки він самостійно не з`являвся у судові засідання.

Як установив суд першої інстанції, ОСОБА_7 04 березня 2014 року, близько 2 год. 30 хв., перебуваючи на загальному коридорі 15-го поверху в буд. АДРЕСА_2 , під час словесного конфлікту з матірю ОСОБА_11 , схопив її за волосся та почав наносити удари по голові. Кинувши ОСОБА_11 на підлогу, обвинувачений продовжив наносити їй удари по голові та корпусу тіла, чим згідно висновку експерта № 500 від 07 березня 2014 року, умисно наніс потерпілій легкі тілесні ушкодження.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, потерпілу, яка заперечила протизадоволення апеляційної скарги, думку прокурора, який вважає вирок суду законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, провівши судові дебати та надавши обвинуваченому останнє слово, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Згідно з положеннями ч. 1, 2 ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційних скарг.

Суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого, а також розгляд апеляційної скарги дає підстави для прийняття рішення на користь осіб, в інтересах яких апеляційні скарги не надійшли.

Перевіряючи матеріали кримінального провадження стосовно ОСОБА_7 , колегія суддів дійшла до висновку, що прокурором під час досудового розслідування та судом першої інстанції під час розгляду кримінального провадження, істотно порушено вимоги кримінального процесуального закону.

Згідно з ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до п.13 ч.1 ст.3 КПК України, обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Процесуальним рішенням, який прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень ч.4 ст.110 КПК України, є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 цього Кодексу.

Відповідно до положень, викладених у п. 5 ч.2 ст.291 КПК України, формулювання обвинувачення в обвинувальному акті викладається після викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та правової кваліфікації кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України.
Саме в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, згідно ст. 337 КПК України, суд першої інстанції здійснює судовий розгляд.
Разом з тим, як убачається з матеріалів кримінального провадження щодо ОСОБА_7 судом першої інстанції зазначені вимоги належним чином не дотримано.

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, затверджений прокурором прокуратури Голосіївського району м. Києва 15 травня 2014 року відносно ОСОБА_7 , містить лише формулювання підозри, висунутої йому, та фактичні обставини кримінального правопорушення, встановлені досудовим розслідуванням. Разом з тим, обвинувачення ОСОБА_7 у встановленому законом порядку не висунуте, а тому ОСОБА_7 за цим процесуальним рішенням має статус підозрюваного.
Таким чином, обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, прокурором у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, не висунуто.

Обовязок перевіряти обвинувальний акт на відповідність вимогам закону покладається на суд першої інстанції у підготовчому судовому засіданні та у випадку, якщо обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України, суд, згідно з п.3 ч.3 ст. 314 КПК України, має право повернути прокурору обвинувальний акт.
Проте, суд першої інстанції на це уваги не звернув і за відсутності висунутого у встановленому порядку ОСОБА_7 обвинувачення, ухвалив щодо нього обвинувальний вирок, що є неприпустимим.
Оскільки при розгляді справи судом порушенозагальні засади кримінального провадження, вирок суду відповідно до вимог п.3 ч.2 ст.412, 415 КПК України підлягає скасуванню з призначенням нового судового розгляду у суді першої інстанції з дотриманням вимог ст. 416 КПК України.
При цьому, призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання, а тому при новому розгляді, місцевому суду належить з`ясувати усі фактичні обставини справи у порядку, визначеному кримінальним процесуальним законом та перевіривши інші доводи, зазначені у поданій апеляційній скарзі, прийняти законне та обґрунтоване рішення, надавши належну оцінку всім зібраним у справі доказам у їх сукупності.

На підставі викладеного, колегія суддів уважає, що вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню з повернення кримінального провадження щодо ОСОБА_7 до районного суду та призначенням нового судового розгляду зі стадії підготовчого судового засідання, в якому суд має право прийняти рішення щодо повернення обвинувального акту, якщо він не відповідає вимогам кримінального процесуального закону.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 408 КПК України колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково.
Вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 22 грудня 2014 року щодо ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 125 КК України скасувати.

Призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції в кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 125 КК України зі стадії підготовчого засідання.

Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-кп/796/438/2015 Категорія: ч. 2 ст. 125 КК України
Головуючий у 1-ій інстанції: ОСОБА_13
Доповідач: ОСОБА_1