№ 1-5/07
ВИРОК ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05
лютого 2007 року м. Новомиргород

Новомиргородський
районний суд Кіровоградської області
у

складі:

головуючого
- судді ЩЕНЮЧЕНКА
СВ.,

при
секретареві ХИМЕНКО І.І.,

за участю: прокурора
ЦОЙ Т.Е., розглянувши у
відкритому судовому

засіданні
кримінальну справу по
обвинуваченню:

3., ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. П., Н., району К.,
області, громадянина України, українця, з повною загальною середньою освітою,
непрацюючого, жонатого, який має 2 неповнолітніх дітей: В., ІНФОРМАЦІЯ_2, А., ІНФОРМАЦІЯ_3,
невійськовозобов'язаного, раніше судимого Новомиргородським районним
судом:

1)
22.12.1994 р. за ч. 2 ст.
14 0 КК України до 6 місяців позбавлення
волі з відстрочкою
виконання вироку на
1 рік;

2)
27.12.1995 р. за ч. 1 ст.
229-6 КК України до штрафу в сумі 12 млн.
крб. з частковим приєднанням покарання в порядку ст. 4 3 КК України
у вигляді 3
місяців позбавлення волі;

3)
21.12.1998 р. за ч. 2, ч.
З ст. 140 КК України до 3 років
позбавлення волі, звільненого за постановою Петровського районного суду
Кіровоградської області від 02.02.2001
р. умовно-достроково на 10
місяців 6 днів;

4)
03.12.2002 р. за ч. 2 ст.
185 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі із звільненням від
відбування покарання з випробуванням
в порядку ст. 7
5 КК
України строком на
2 роки;

5)
06.03.2003 р. за ст. ст.
27 ч. 5, 185 ч. З, 185 ч. З КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі,
який звільнився 18.07.2006 р.
внаслідок відбуття строку покарання та проживає у АДРЕСА_1,

у вчиненні злочину,
передбаченого ч. З
ст. 185 КК
України,

3.,
ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця та
мешканця м. Н., К.,
області, особи без
громадянства, українця,
з базовою загальною середньою освітою (8
класів), непрацюючого,
розведеного, що має
неповнолітнього В.,
ІНФОРМАЦІЯ_5, невійськовозобов'язаного, раніше судимого Новомиргородським районним судом:

1)
19.01.1998 р. за ч. 2 ст.
140 КК України до 3 місяців позбавлення
волі;

2)
14.03.2001 р. за ч. 2 ст,
140 КК України до 2 років позбавлення волі, звільненого 09.11.2001 р. від подальшого відбування покарання за ^постановою
Ленінського районного суду м. Кіровограда від 09.11.2001
р. на підставі п. "б" ст. 1 Закону України "Про
амністію" від 05.07.2001 p.;

3)
05.12.2002 р. за ч. 2 ст. 185 КК України
до 1 року б місяців позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням в
порядку ст. 75 КК України
строком на 2
роки;

4)
06.03.2003 р. за ч. З ст.
185 КК України до 3 років б місяців позбавлення волі, який звільнився 18.07.2006 р. внаслідок відбуття строку
покарання та проживає
по АДРЕСА_1,

у скоєнні злочину,
передбаченого ч. З ст. 185
КК України,

ВСТАНОВИВ
:

суд визнав
доведеним, що 09 листопада 2006 р.
близько 12 години 3., за попередньою змовою з братом X., групою осіб, із корисливих спонукань, скориставшись
тимчасовою відсутністю господаря, з метою заволодіння чужим майном, незаконно
проникли до сараю, який розташований на території домоволодіння заАДРЕСА_2,
звідки таємно та повторно викрали електрозварювальний апарат ЗА-210 вартістю
582 грн., а також мішок за 1 грн., завдавши потерпілому О., майнової шкоди на загальну суму 583
грн.

Згаданим майном
розпорядилися за власним розсудом, продавши його іншій
особі, а виручені
гроші - привласнили.

Висновки суду
про винуватість 3., і X., у
викраденні чужого майна ґрунтуються на доказах, безпосередньо досліджених судом
при розгляді даної справи:
показаннях підсудних та
інших документах.

Підсудні 3., та X., у судовому засіданні власну вину у вчиненні
інкримінованого злочину визнали повністю і підтвердили, що органами досудового
слідства правильно зазначені обставини його скоєння і
заподіяні наслідки.

Суд визнає
недоцільним дослідження інших доказів стосовно викладених в описовій частині
вироку фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, оскільки проти
цього не заперечують учасники судового розгляду. Тому суд обмежує перевірку та
дослідження доказів у справі допитом підсудного за правилами ч. З ст. 2 99
КПК України.

Таким чином,
вина 3., і X., у викрадені чужого майна повністю підтверджується
добутими по справі доказами, котрі узгоджуються між собою, перевірені в
судовому засіданні і сумнівів у суду не викликають.

Сукупність
вище вказаних доказів,
їх оцінка переконують
суд, що підсудні скоїли
таємне викрадення чужого
майна, поєднане з проникненням у
приміщенням та вчинене
за попередньою змовою
групою осіб, повторно. Тому
їх дії потрібно
кваліфікувати за ч.
З ст. 185 КК
України.

Вирішуючи
питання про відшкодування матеріальних збитків, суд виходить з того, що
вказаним злочином була заподіяна шкода потерпілому 0., на
загальну суму 583
грн.

Потерпілий О., під час досудового слідства не
пред'явив цивільного позову, бо викрадене майно 23.11.2006 р. було повернуте винними в
натурі (а. с. 29)
.

Тому суд
зараховує вказане майно в рахунок відшкодування завданої злочином
шкоди.

2

При призначенні
міри покарання підсудним за вчинене, суд враховує скоєння
ними умисного тяжкого
злочину, а також
особу:

З, який раніше
неодноразово засуджувався за скоєння умисних корисливих злочинів, за місцем
проживання зарекомендував себе негативно, має неповнолітню дитину, потребує
невідкладного лікування в умовах стаціонару Кіровоградської обласної лікарні
(а. с. 68-74);

X., що неодноразово притягувався до кримінальної

відповідальності за вчинення умисних та корисливих
злочинів, за місцем проживання зарекомендував себе негативно, має 2
неповнолітніх дітей, потребує невідкладного лікування в умовах стаціонару Кіровоградської обласної
лікарні (а. с. 46-55).

Обставинами, що
пом'якшують покарання підсудних, суд визнає: їх щире каяття та добровільне
відшкодування завданого збитку потерпілому
0., (пп. 1-2
ч. 1 ст.
66 КК України).

Враховуючи
тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, суд дійшов висновку
про можливість виправлення обох підсудних
без відбування покарання.

Тому потрібно прийняти рішення про
звільнення 3., і X., від відбування покарання з випробуванням відповідно до
вимог ст. 75 КК України та покласти на них обов'язок: повідомляти органи
кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання та роботи, періодично
(один раз на місяць) з'являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої
системи (пп. 3-4 ч. 1 ст. 7 6 КК України).

Керуючись
ст. ст. 81, 321-324,
349 КПК
України, суд

ЗАСУДИВ
:

3., визнати
винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. З ст. 185 КК України, та призначити
йому покарання у вигляді позбавлення волі
строком на 3
(три) роки.

X., визнати
винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. З ст. 185 КК України, та призначити
йому покарання у виді позбавлення волі
строком на 3
(три) роки.

За правилами ст.
7 5 КК України звільнити засуджених 3., і X., від
відбування покарання з випробуванням з іспитовим терміном 2 (два) роки.

Відповідно до
пп. 3-4 ч. 1 ст. 7 6 КК України зобов'язати засуджених 3., і X., повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про
зміну місця проживання та роботи, періодично (один раз на місяць) з'являтися
для реєстрації в органи кримінально-виконавчої
системи.

До набрання
вироком законної сили міру запобіжного заходу -підписку про невиїзд з
постійного місця проживання - залишити без зміни.

Речові докази,
після набрання вироком законної сили: зварювальний апарат ЗА-210 та мішок, що
належать потерпілому 0., і знаходяться у нього на зберіганні, - залишити
зазначеному володільцеві.

З

Апеляція на вирок може бути подана до апеляційного суду
Кіровоградської області через Новомиргородськии районний суд протягом п'ятнадцяти
діб з моменту
його проголошення.

Суддя підпис

з оригіналом згідно

Суддя

С..ЩЕНЮЧЕНК

4