Ухвала

іменем україни

31 березня 2015 року м. Київ

Колегія суддів cудової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого-суддіОСОБА_17,
суддів: за участю прокурораОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20,

розглянула в судовому засіданні кримінальну справу за касаційною скаргою захисника ОСОБА_5 на вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 червня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 20 листопада 2013 року щодо ОСОБА_6

Зазначеним вироком, залишеним без зміни ухвалою апеляційного суду,

ОСОБА_6,

ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, такого, що не має судимості,

засуджено:

за ч. 4 ст. 190 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років з конфіскацією всього майна, що належить засудженому;

за ч. 1 ст. 358 КК до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік;

за ч. 4 ст. 358 КК до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років з конфіскацією всього майна, що належить засудженому.

Стягнуто з ОСОБА_6 у рахунок відшкодування завданої матеріальної шкоди: на користь ОСОБА_7 - 404 000 грн у; на користь ОСОБА_8 1 262 000 грн.

Також вироком суду вирішені питання щодо судових витрат та речових доказів у кримінальній справі.

За вироком суду, ОСОБА_6 визнано виним та засуджено за те, що він в грудні 2006 року, маючи умисел на незаконне заволодіння грошовими коштами належними потерпілому ОСОБА_7, повідомив йому неправдиву інформацію про свої можливість на підставі дружніх стосунків з головою Брусиловської РДА Житомирської області, здійснити посередницькі дії щодо передачі у власність останнього земельних ділянок за рахунок земель запасу загальною площею 22 га, розташованих за межами населених пунктів Ставищанської сільської ради. Переконавши ОСОБА_7 у вигідності та законності придбання цієї ділянки, домовився з потерпілим про передачу йому завдатку у розмірі 80 000 доларів США.

Після чого, ОСОБА_6 05 січня 2007 року на території автостоянки супермаркету «Billa» по вул. Петропавлівській, 2, в с. Петропавловська Борщагівка Києво-Сятошинського району Київської області, отримав від ОСОБА_7 80 000 доларів США, що відповідно до офіційного курсу НБУ становило 404 000 грн, про що написав розписку та пообіцяв надати у місячний термін копію розпорядження голови Брусилівської РДА «Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок».

Наприкінці лютого 2007 року, з метою надання своїм злочинним діям законного вигляду, ОСОБА_6 у приміщенні ресторану «Дольче Віта» в м. Києві по проспекту Перемоги, 136, надав ОСОБА_7 елетрофотокопію підробленого розпорядження голови Брусиліської РДА Житомирської області разом із копією додатку до вказаного розпорядження. У такий спосіб, заволодівши грошовими коштами ОСОБА_7, ОСОБА_6 розпорядився ними на власний розсуд, чим завдав потерпілому матеріального збитку в особливо великому розмірі на суму 404 000 грн.

Він же, в грудні 2006 року з метою заволодіння коштами ОСОБА_8, повідомив йому неправдиву інформацію про свої можливісті на підставі дружніх стосунків з головою Брусилівської РДА, здійснити посередницькі дії щодо передачі у власність останнього земельних ділянок за рахунок земель запасу загальною площею 38 га.

Після чого, ОСОБА_6 схиливши ОСОБА_8 на згоду у придбанні земельних ділянок, 17 січня 2007 року на території автостоянки супермаркету «Billa» по вул. Петропавлівській, 2, в с. Петропавловська Борщагівка Києво-Сятошинського району Київської області заволодів коштами останього в розмірі 250 000 доларів США, що відповідно до офіційного курсу НБУ становило 1 262 500 грн, про що написав розписку та пообіцяв у місячний термін надати копію розпорядження голови Брусилівської РДА «Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок».

Наприкінці лютого 2007 року, з метою надання своїм злочинним діям законного вигляду, ОСОБА_6 під час зустрічі з їх спільним знайомим ОСОБА_9 в м. Києві на проспекті Перемоги, біля метро «Житомирська», надав останньому елетрофотокопію підробленого розпорядження голови Брусиліської РДА разом із копією додатку до вказаного розпорядження. У такий спосіб, заволодівши грошовими коштами ОСОБА_8, ОСОБА_6 розпорядився ними на власний розсуд, чим завдав потерпілому матеріального збитку в особливо великому розмірі на суму 1 262 500 грн.

Він же, з метою заволодіння грошовими коштами громадян ОСОБА_7 та ОСОБА_8, в грудні 2006 року - лютому 2007 року у невстановленому місці, невстановленим способом виготовив підроблене розпорядження голови Брусилівської РДА від 21 лютого 2007 року № 542 «Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок» разом з додатком до розпорядження, яке вподальшому пред'явив потерпілим.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_5 просить судові рішення щодо ОСОБА_6 скасувати, а справу закрити у зв'язку з відсутністю в його діях складу інкримінованих злочинів. Стверджує, що умисел ОСОБА_6 на заволодіння грошовим коштами потерпілих не доведений, оскільки між ними склалися виключно цивільно-правові відносини. Посилається на часткове повернення ОСОБА_9 грошових коштів потерпілим замість ОСОБА_6 та зазначає, що кримінальна відповідальність за підробку копій будь-яких документів нормами чинного кримінального Кодексу не передбачена. Крім того, вказує на неправильне обчислення строків відбуття покарання засудженого ОСОБА_6

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, яка вважала касаційну скаргу такою, що підлягає задоволенню частково зі звільненням ОСОБА_6 від покарання за частинами 1, 4 ст. 358 КК у зв'язку зі сплином строків давності та зазначала про необхідність перекваліфікації дій засудженого з ч. 4 ст. 358 КК на ч. 3 цієї статті згідно редакції Закону, яка діяла на момент вчинення злочину, пояснення захисника на підтримку своєї касаційної скарги, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга ОСОБА_5 підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

За змістом касаційної скарги захисник порушує питання про перегляд судових рішень у зв'язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, однобічністю і неповнотою досудового та судового слідства. Проте зазначені обставини були предметом дослідження суду першої інстанції і перегляду в касаційному порядку відповідно до вимог ст. 398 КПК 1960 року не підлягають. Тому при касаційному розгляді кримінальної справи колегія суддів виходить із фактичних обставин справи, встановлених судом першої інстанції.

Твердження захисника про недоведеність вини засудженого у вчиненні шахрайства є безпідставними.

Як убачається з матеріалів справи, доводи щодо своєї невинуватості засуджений висловлював під час розгляду справи судом першої та апеляційної інстанцій. Ці суди обґрунтовано визнали їх безпідставними. Свої висновки щодо винуватості ОСОБА_6, з якими погодилася і колегія суддів, суди належним чином умотивували у постановлених судових рішеннях. Ці висновки підтверджені доказами, які суди ретельно перевірили та належним чином оцінили.

Будь-яких даних, які б ставили під сумнів достовірність наявних у справі доказів, у тому числі речових доказів та показань потерпілих або свідків, перевіркою матеріалів справи не встановлено.

Уся сукупність зібраних по справі доказів була ретельно проаналізована судами, що дало можливість дійти обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні зазначених у вироку злочинів. Виходячи зі встановлених судом фактичних обставин справи, дії ОСОБА_6 за ч. 4 ст. 190 КК та частинами 1, 4 ст. 358 КК кваліфіковано правильно.

Доводи захисника, що відносини ОСОБА_6 з потерпілими носили виключно цивільно-правовий характер є безпідставними та спростовуються матеріалами справи.

Відповідно до положень кримінального закону отримання майна з умовою виконання якого-небудь зобов'язання може бути кваліфіковане як шахрайство лише у тому разі, коли винна особа в момент заволодіння цим майном мала на меті його привласнити, не виконуючи зобов'язання.

У матеріалах справи міститься достатньо доказів, аналізуючи які суд дійшов правильного висновку про те, що ОСОБА_6 ще на стадії неправдивого повідомлення потерпілим про свої начебто дружні стосунки з головою Брусилівської РДА Житомирської області та можливості здійснювати посередницькі послуги для придбання земельних ділянок, не мав наміру виконувати взяті на себе забов'язання, про які були складені відповідні розписки, а навпаки свідомо підробляв необхідні дозвільні документи з метою створення уявлення у потерпілих дійсності та законності угод, а також зник з місця проживання та не виходив на зв'язок.

Ці обставини об'єктивно підтверджуються показаннями потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_8, свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15 та ОСОБА_16, яким не довіряти у колегії суддів підстав немає. Вони відповідають даним протоколів виїмки, огляду речових доказів, висновками експертиз, листу голови Брусилівської РДА Житомирської області, електрофотокопіям розпорядження голови Брусилівської РДА Житомирської області № 542 та матеріалам про відмову в порушенні кримінальної справи за заявою ОСОБА_13, а також іншим наявним у матеріалах справи доказам.

Усі наведені обставини у своїй сукупності свідчать про наявність у ОСОБА_6 прямого умислу на вчинення шахрайства щодо потерпілих та відсутність наміру виконувати взяті на себе забов'язання ще до їх укладення.

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що засуджений при повідомлені потерпілим неправдивої інформації про корисні знайомства та можливості вже мав намір створити у них уявлення вигідності та законності укладеної угоди. При написанні розписок на підтвердження дійсності взятих на себе забов'язань, не маючи наміру їх виконувати, ОСОБА_6 діяв виключно в своїх особистих інтересах з метою отримання грошових коштів.

Такі ж доводи, аналогічні доводам, наведеним у касаційній скарзі були наведені і в апеляційних скаргах засудженого та його захисника, вони перевірялися судом апеляційної інстанції та були визнані безпідставними. Свій висновок апеляційний суд переконливо мотивував в ухвалі, і вважати його необґрунтованим чи сумнівним підстав немає. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 377 КПК 1960 року.

Що стосується доводів захисника щодо караності такого діяння, як підробка копій офіційних документів, то вони є неспроможними. Оскільки, предметом підробки був саме офіційний документ, який посвідчує надання певних прав, а пред'явлена ОСОБА_6 копія цього документа, з метою створення у потерпілих враження дійсності та законності укладеної з ним угоди, яку до того ж вони сприймали реально, не мають значення для правової кваліфікації.

Що стосується вирішення окремих питань, що стосується всякого роду сумнівів та протиріч, у тому числі щодо початку відбування строку покарання, на які у своїй скарзі вказує захисник, то ці питання можуть бути вирішені в порядку статей 409, 411 КПК 1960 року судом, який постановив вирок.

Призначене ОСОБА_6 покарання, на думку колегії суддів, є необхідним та достатнім для виправлення засудженого, попередження вчинення нових злочинів та є домірним скоєному.

Разом з тим, слушними є доводи про те, що на день постановлення вироку та ухвали апеляційного суду минули визначені у ст. 49 КК строки давності притягнення ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених ч. 1, ч. 3 ст. 358 КК, які відповідно до ст. 12 КК є злочинами невеликої тяжкості.

Проте, як визначено у ч. 5 ст. 74 КК на підставах, передбачених ст. 49 цього Кодексу, особа також може бути за вироком суду звільнена від покарання. Ухвалити рішення про звільнення особи від кримінальної відповідальності можна лише за наявності її згоди на закриття справи з відповідної підстави.

Оскільки при перевірці матеріалів справи не виявлено згоди засудженого на закриття кримінального провадження щодо нього з нереабілітуючих підстав, колегія суддів вважає за можливе звільнити його від призначеного покарання.

Істотних порушень вимог кримінально-процесуального закону, які б були безумовною підставою для скасування судових рішень по справі, не виявлено.

Керуючись статтями 394-396 КПК 1960 року, пунктами 11, 15 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_5 - задовольнити частково.

Вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 червня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 20 листопада 2013 року щодо ОСОБА_6 змінити.

Звільнити ОСОБА_6 від призначеного покарання за ч. 1 та ч. 4 ст. 358 КК у зв'язку із закінченням строків давності, передбаченими ст. 49 КК.

Виключити із судових рішень призначення ОСОБА_6 покарання за сукупністю злочинів на підставі ст. 70 КК.

Вважати ОСОБА_6 засудженим за ч. 4 ст. 190 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років з конфіскацією всього майна, що належить засудженому.

С у д д і:

ОСОБА_23 ОСОБА_22 ОСОБА_21