АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
Справа № 11-кп/796/647/2013
Головуючий у суді першої інстанції
КатегоріяКК:ч. 3 ст. 190 КК України
Доповідач в апеляційній
інстанції - Жук О.В.
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2 грудня 2013 року колегія суддів судової
палати з розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду м. Києва

в складі головуючого судді
Жук О.В.,

суддів
Лашевича В.М., Паленика І.Г.,

при секретарі
Трончуку М.Ю.,

за участю прокурорів
Карпука Ю.А., Глиняного С.В.,

представника потерпілого
ОСОБА_4,

обвинуваченого
ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві кримінальне
провадження по обвинуваченню

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.
МиргородПолтавської області, який
проживає за адресою: АДРЕСА_1, раніше не
судимого,

у вчиненні кримінального
правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190
КК України,

В С Т А Н О В И В:

Вироком Деснянського районного суду м.
Києва від 14 лютого 2013 року ОСОБА_5
засуджено ч.3 ст. 190 КК України до 4 років
позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК
України ОСОБА_5 звільнено від
відбування покарання з випробуванням,
встановлено іспитовий строк 2 роки та
покладено обов'язки, передбачені ст. 76
КК України.

Цивільний позов ТОВ «Компанія
«Імпорт-Офіс» задоволено та стягнуто з
ОСОБА_5 на користь останнього 233 962
гривні 76 копійок.

Вироком ОСОБА_5 визнано винним у тому,
що з серпня 2011 року по червень 2012 року
він, працюючи на посаді старшого
менеджера зі збуту ТОВ «Компанія
«Імпорт-Офіс» по вул. Гусовського, 12/7 в
м. Києві, не будучи
матеріально-відповідальною особою,
шляхом обману заволодів коштами ТОВ
«Компанія «Імпорт-Офіс» на загальну
суму 233 962 гривні 76 копійок, що є великим
розміром.

В апеляційній скарзі представник
потерпілого ТОВ «Компанія
«Імпорт-Офіс» - ОСОБА_4 просить
скасувати вирок суду в частині
призначеного покарання, ухвалити новий
вирок, яким призначити більш суворе
покарання у виді 6 років позбавлення
волі, оскільки вважає, що призначене
судом покарання не відповідає ступеню
тяжкості вчиненого кримінального
правопорушення та особі
обвинуваченого внаслідок м'якості.

Свої вимоги представник потерпілого
обґрунтовує тим, що за ступенем
тяжкості вчинене ОСОБА_5 кримінальне
правопорушення відноситься до
категорії тяжких, є умисним та
закінченим, сума збитків завдана ТОВ
«Компанія «Імпорт-Офіс» у великих
розмірах, кількість епізодів злочинної
діяльності становить 16.

Крім того, стверджує, що суд не в повній
мірі перевірив відношення
обвинуваченого до виконання свого
батьківського обов'язку, обмежившись
лише довідкою про те, що на його
утриманні перебуває малолітня дитина.

Також, представник потерпілого не
погоджується з висновком суду про
наявність щирого каяття з боку
обвинуваченого, так як з матеріалів
справи і його вчинків не вбачається, що
останній засуджує свою поведінку,
зазнає моральних страждань у зв'язку з
почуттям сорому за вчинене. До того ж,
звертає увагу на те, що ОСОБА_5 не вчинив
жодних дій, які б свідчили про дійсне
його щире каяття, зокрема, не
відшкодував матеріальну шкоду ні
повністю, а ні частково, не намагався
примиритися з потерпілим, хоча останні
неодноразово зверталися до
обвинуваченого з пропозицією
добровільного відшкодування шкоди.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
представника потерпілого та прокурора,
які підтримали апеляційну скаргу,
пояснення обвинуваченого, який просив
відмовити в задоволенні апеляційної
скарги, провівши судові дебати,
заслухавши останнє слово
обвинуваченого, вивчивши матеріали
кримінального провадження,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає її такою, що
підлягає задоволенню частково з
наступних підстав.

Винність обвинуваченого ОСОБА_5 у
вчиненні кримінального правопорушення
за обставин, викладених у вироку,
доведена дослідженими судом в порядку
ч. 3 ст. 349 КПК України доказами і в
апеляційній скарзі не заперечується.

Кваліфікація його дій за ч. 3 ст. 190 КК
України є правильною.

При призначенні ОСОБА_5 покарання суд
першої інстанції дотримався вимог ст.
65 КК України і призначив покарання, вид
та розмір якого відповідає вчиненому
та особі обвинуваченого у виді 4 років
позбавлення волі.

Тому доводи апеляційної скарги
представника потерпілого в цій частині
не заслуговують на увагу.

Однак, на думку колегії суддів, судом
першої інстанції безпідставно
застосовано ст. 75 КК України та
звільнено обвинуваченого від
відбування покарання з випробуванням.
Вирок суду не містить належного
мотивування прийнятого рішення,
оскільки одні і ті ж самі обставини
враховано і при призначенні покарання,
і при прийнятті рішення про звільнення
від його відбування.

Відповідно до ст. 75 КК України якщо суд
при призначенні покарання у виді
позбавлення волі на строк не більше
п'яти років, враховуючи тяжкість
злочину, особу винного та інші
обставини справи, дійде висновку про
можливість виправлення засудженого
без відбування покарання, він може
прийняти рішення про звільнення від
відбування покарання з випробуванням.

Вказаних вимог кримінального закону
судом першої інстанції не дотримано.

Так, належним чином не враховані
ступень тяжкості та фактичні обставини
скоєного кримінального
правопорушення, а саме те, що ОСОБА_5
шахрайським шляхом заволодівав майном
потерпілого на протязі тривалого часу,
в результаті чого спричинив ТОВ
«Компанія «Імпорт-Офіс» великої шкоди.
Кримінальне правопорушення,
передбачене ч.3 ст. 190 КК України, є
відповідно до ст. 12 КК України тяжким.

Крім того, вчинення ОСОБА_5
кримінального правопорушення було
пов'язано з тим, що він працював на ТОВ
«Компанія «Імпорт-Офіс» та мав доступ
до майна останнього. А тому судом
безпідставно прийнято до уваги, що на
час вчинення кримінального
правопорушення він працював. Крім того,
не надано належної оцінки і тим
обставинам, що ОСОБА_5 відшкодував лише
незначну частину заподіяної шкоди вже
після постановлення в справі вироку.

Отже, на думку колегії суддів, законні
підстави для звільнення
обвинуваченого від відбування
покарання з випробуванням відповідно
до ст. 75 КК України, відсутні.

Виходячи з наведеного, апеляційна
скарга представника потерпілого
підлягає частковому задоволенню, а
вирок суду першої інстанції на
підставі ст. 413, ст. 420 КПК України
підлягає скасуванню в частині
призначення покарання зі звільненням
від його відбування з випробуванням,
внаслідок неправильного застосування
кримінального закону, а саме ст. 75 КК
України, із ухваленням апеляційним
судом свого вироку.

Керуючись ст. 404, ст. 407, ст. 420, КПК
України, колегія суддів, -

З А С У Д И Л А:

Апеляцію представника потерпілого ТОВ
«Компанія «Імпорт-Офіс» - ОСОБА_4
задовольнити частково.

Вирок Деснянського районного суду м.
Києва від 14 лютого 2013 року в частині
призначення покарання ОСОБА_5 зі
звільненням від його відбування з
випробуванням на підставі ст. 75 КК
України скасувати.

В цій частині ухвалити новий вирок,
яким призначити ОСОБА_5 покарання за ч. 3
ст. 190 КК України у виді 4 (чотирьох)
років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_5
обчислювати з моменту звернення вироку
до виконання.

В решті вирок Деснянського районного
суду м. Києва від 14 лютого 2013 року
залишити без змін.

Вирок Апеляційного суду м. Києва
набирає законної сили з моменту його
проголошення та може бути оскаржений в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом трьох місяця з дня його
проголошення.

Судді:

__________________ _________________
___________________

Жук О.В. Лашевич В.М.
Паленик І.Г.

З оригіналом згідно

Суддя Апеляційного суду м. Києва
О.В.Жук