Справа № 1-кп/760/20/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 травня 2015 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лубни Полтавської області, з неповною середньою освітою, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України,-

в с т а н о в и в :
ОСОБА_4 12.09.2014 приблизно о 20.30 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, зустрівся біля сходів до спуску на 13-14 платформу залізничного вокзалу Київ-Пасажирський з потерпілим ОСОБА_5 , познайомившись з яким попросив придбати йому пляшку пива, на що останній погодився. Під час придбання пива потерпілим, обвинувачений ОСОБА_4 побачив у останнього гаманець і у нього виник умисел на його викрадення.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, потискуючи руку потерпілого ОСОБА_5 , ОСОБА_4 викрав з кишені його штанів гаманець, який матеріальної цінності для потерпілого не представляє, в якому знаходились гроші в сумі 173 грн та банківська картка Бінбанк, яка також матеріальної цінності для ОСОБА_5 не представляє, і з місця вчинення злочину намагався зникнути, однак потерпілий, помітивши такі дії обвинуваченого, почав кликати на допомогу.

Обвинувачений, розуміючи, що його дії викриті, намагався втекти та розпорядитись викраденим на власний розсуд, але невдовзі був затриманий співробітниками міліції, які в подальшому викрадений ним у потерпілого ОСОБА_5 гаманець був вилучений, внаслідок чого потерпілому було спричинено матеріальну шкоду на загальну суму 173 грн.

Допитаний в ході судового розгляду ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, розкаявся та показав, що він дійсно, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, 12.09.2014 приблизно о 21.00 год. на залізничному вокзалі в м. Києві познайомився з потерпілим ОСОБА_5 і разом вирішили випити пива. Спускаючись на 13-14 платформу він побачив у кишені потерпілого гаманець, який викрав, але потерпілий замітивши крадіжку почав кричати і невдовзі його затримали співробітники міліції, які виявили і вилучили у нього викрадене. Просив не позбавляти його волі.

За згодою учасників судового провадження, згідно з ч.3 ст.349 КПК України, після допиту обвинуваченого, суд визнав недоцільним дослідження доказів зібраних в ході досудового розслідування стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, крім матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого.

При цьому судом з`ясовано, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, суд переконався у добровільності їх позиції, а також роз`яснив, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

З урахуванням викладеного суд приходить висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому правопорушенні доведена повністю, і його умисні дії, які виразились у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), суд кваліфікує за ч. 1 ст. 186 КК України.

Обираючи обвинуваченому ОСОБА_4 вид та міру покарання, суд враховує тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення та дані про його особу, який раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, має постійне місце реєстрації та проживання, характеризується позитивно, є єдиним сином у тяжко хворих батьків похилого віку.

Згідно зі ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , є його щире каяття.

Згідно зі ст.67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , судом не встановлено.

Отже, з урахуванням наведеного, суд вважає необхідним призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі, оскільки саме таке покарання буде необхідним для його виправлення та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Разом з тим, враховуючи дані про особу ОСОБА_4 , його критичне ставлення до вчиненого і щире каяття, відсутність цивільного позову, наявність на утриманні, як єдиного сина, батьків пенсіонерів інвалідів, які не можуть обходитись без сторонньої допомоги, суд дійшов висновку про можливість виправлення останнього без відбування покарання, а тому на підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки відповідно до ст. 76 КК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Речові докази та судові витрати по справі відсутні.

Керуючись ст.ст.368, 374 КПК України, суд,-

з а с у д и в:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України та призначити покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік та покласти на нього обов`язки, передбачені п.п.2,3,4 ст.76 КК України: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально - виконавчої інспекції; повідомляти кримінально - виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи та періодично з`являтися для реєстрації.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити без зміни.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Солом`янський районний суд м. Києва протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1