Справа № 635/7374/13-к
Номер провадження 1-кп/635/360/2013
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 жовтня 2013 року с. Покотилівка.
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Глибоке Харківського району Харківської області, українки, громадянки України, освіта середня, не працює, відповідно до ст. 89 КК України, раніше не судима, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 321 КК України,
в с т а н о в и в:
20.06.2013 року, ОСОБА_4 , знаходячись на вулиці Ювілейна села Глибоке Харківського району Харківської області, зустріла малознайомого ОСОБА_5 , якому запропонувала купити у неї упаковку таблеток Димедрол в кількості 10 таблеток за двадцять гривень, на що ОСОБА_5 погодився, Після чого, ОСОБА_4 , переслідуючи злочинний намір, направлений на збут сильнодіючих речовин, що не є наркотичними, продала 10 таблеток Димедролу в упаковці.
20.06.2013 року приблизно о 20 годині злочинна діяльність ОСОБА_4 була припинена працівниками міліції Липецького ВМ Харківського РВ ГУ МВС України в Харківській області, які знаходились по вулиці Шкільній в с. Глубокому Харківського району Харківської області, зупинили ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , та в ході огляду місці події, вилучили у ОСОБА_4 десять таблеток в упаковці з надписом Димедрол, та грошову купюру номіналом двадцять гривень, у ОСОБА_5 вилучили десять таблеток в упаковці з надписом Димедрол.
Згідно висновку хімічної експертизи № 1057 від 26.06.2013 року, таблетки, масою: 3,9280 грама містять у своєму складі сильнодіючий лікарський засіб дифенгідрамін (димедрол). Маса дифенгідраміну (димедролу) (в перерахунку на загальну масу таблеток), склала: 1,9544 грама.
Вказані дії органом досудового слідства кваліфіковані за ч.1 ст. 321 КК України, як незаконне зберігання з метою збуту та збут отруйних або сильнодіючих речовин, що не є наркотичними чи їх аналогами.
25 липня 2013 року між прокурором Харківської міжрайонної Харківської області ОСОБА_3 та підозрюваною ОСОБА_4 було укладено угоду про визнання винуватості.
Згідно з умовами вказаної угоди, обвинувачена ОСОБА_4 під час досудового розслідування повністю визнала свою винуватість у зазначеному діянні і зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні, сприяти досудовому слідству. Сторони погодились на призначення ОСОБА_4 покарання за ч.1 ст. 321 КК України у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян.
Вирішуючи питання щодо наявності підстав для затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.
Згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду про визнання винуватості.
Відповідно до п.2 ч.1 ст. 468, ч.4 ст. 469 КПК України, у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена угода про визнання винуватості.
Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги КК України та КПК України, просить суд угоду затвердити і призначити обвинуваченій ОСОБА_4 узгоджене в угоді покарання.
Обвинувачена ОСОБА_4 в судовому засіданні просила суд угоду затвердити та призначити узгоджене з прокурором покарання. При цьому обвинувачена ОСОБА_4 визнала себе винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 321 КК України в обсязі підозри та дала згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання.
Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачена ОСОБА_4 визнала себе винною, відповідно до ч.3 ст. 12 КК України, відноситься до категорії середньої тяжкості. Покарання, узгоджене сторонами угоди, відповідає санкції, яка передбачена ч.1 ст. 321 КК України.
Судом встановлено, що укладення угоди сторонами кримінального провадження є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
При цьому, судом з`ясовано, що ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, а також наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України.
Враховуючи викладене, оскільки умови угоди відповідають вимогам ст. 471 КПК України, ч.1 ст. 321 КК України та інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, суд, враховуючи заслухані доводи сторін кримінального провадження, дійшов до висновку про наявність правових підстав для затвердження угоди про визнання винуватості.
За таких обставин суд вважає доведеним в підготовчому судовому засіданні те, що ОСОБА_4 вчинила незаконне зберігання з метою збуту та збут отруйних або сильнодіючих речовин, що не є наркотичними чи їх аналогами.
Відомості щодо речових доказав в провадженні відсутні.
Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.
Керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 468, 469, 475 КПК України суд, -
у х в а л и в:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 25 липня 2013 року, укладену між прокурором Харківської міжрайонної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_4 .
ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 321 КК України та призначити узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості покарання у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, в розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Роз`яснити обвинуваченій ОСОБА_4 що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення її до відповідальності, встановленої законом.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до апеляційного суду Харківської області через Харківський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з моменту його проголошення. Суддя: ОСОБА_1