Справа № 466/2641/15-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/550/15 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2015 року м.Львів
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_3

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5

при секретарі ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові справу про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Гірник Сокальського району Львівської області, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, одруженого, жителя АДРЕСА_1 , раніше судимого: 1) 23 грудня 2009 року вироком Червоноградського міського суду Львівської області за ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ст. ст. 69, 70 на 3 роки 2 місяці позбавлення волі, звільненого 27 серпня 2011 року згідно Закону України «Про амністію» від 08 липня 2011 року;

2) 02 квітня 2012 року вироком Червоноградського міського суду Львівської області за ч.2 ст. 186 КК України на 4 роки позбавлення волі,

з участю прокурора ОСОБА_8

та засудженого ОСОБА_9

за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Шевченківського районного суду м.Львова від 08 травня 2015 року,

в с т а н о в и л а :
Ухвалою Шевченківського районного суду м.Львова від 08 травня 2015 року у задоволенні заяви про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_10 відмовлено з підстав ненадання засудженим достатніх доказів того, що він своєю сумлінною поведінкою та ставлення до виконання своїх обов`язків в період відбування покарання засвідчив успішність процесу виправлення.

Не погоджуючись з даною ухвалою, засуджений ОСОБА_10 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити рішення про звільнення його умовно-достроково від відбування покарання, оскільки сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення. Вказує, що за час відбування покарання створив сім`ю, народилася дитина, здобув професію, став на шлях виправлення.
Заслухавши доповідача, думку засудженого про задоволення апеляційної скарги, прокурора про залишення ухвали без змін, а апеляційної скарги без задоволення, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого до задоволення не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Згідно п.2 ч.3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин.
Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення (ч.2 ст. 81 КК України).

За змістом ст. 107 КК України умовно-дострокове звільнення засуджених від відбування покарання після фактичного відбуття певної частини строку покарання є правом, а не обов`язком суду.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні подання про звільнення від подальшого відбування покарання ОСОБА_10 , правильно та об`єктивно врахував особу засудженого, його поведінку за весь час відбуття покарання та дійшов правильного висновку про відсутність переконливих доказів, які б свідчили про доведеність виправлення засудженого та відсутність передбачених законом підстав для його умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, та підставно відмовив у задоволенні заяви про його умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до переконання, що ухвала суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, а тому підстав для її скасування немає.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів
у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Шевченківського районного суду м.Львова від 08 травня 2015 року про відмову у задоволенні заяви про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим у той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

С У Д Д І :

ОСОБА_3 ОСОБА_11