№1-кп/0202/180/2015
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 квітня 2015 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

законного представника потерпілих ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпропетровськ кримінальне провадження № 0000263 від 16.02.2015 року відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Дніпропетровську, громадянина України, не працюючого, освіта середньотехнічна, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,

обвинуваченого за ч. 1 ст. 164 КК України,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_5 за рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12.07.2012 року ОСОБА_5 зобов`язаний до щомісячної сплати на користь ОСОБА_4 на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у твердій грошовій сумі у розмірі 800 гривень щомісячно, починаючи з 26 березня 2012 року та до досягнення дітьми повноліття.
Однак, ОСОБА_5 умисно, порушуючи ч. 2 ст.51, ч.5 ст. 124 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України, згідно положення яких «батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття», в період часу з 01.01.2014 року до 01.03.2015 року злісно ухилявся від сплати, встановлених рішенням суду, коштів на утримання своїх дітей (аліментів). З січня 2014 року по теперішній час ОСОБА_5 має неофіційні джерела доходів. Іншої матеріальної допомоги громадянці ОСОБА_4 , на утримання своїх дітей не надавав. На неодноразові виклики Індустріального ВДВС ДМУЮ, попередження про необхідність погашення заборгованості по аліментам та кримінальну відповідальність за ухилення від сплати аліментів не реагував, в результаті чого у ОСОБА_5 утворилась заборгованість по виплаті встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), за виключенням лютого 2014 року, коли ОСОБА_5 знаходився на стаціонарному лікуванні в КЗ MKJI № 16, що сукупно перевищує суму виплат за шість місяців відповідних платежів, а саме в період з 01.01.2014 року до 01.03.2015 рік становить 10 400 грн. 00 коп.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України визнав у повному обсязі, щиро розкаявся і показав, що він знає, що згідно рішення суду він повинен сплачувати аліменти на утримання своїх дітей сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , однак вказані аліменти він в період з 01.01.2014 року до 01.03.2015 рік не сплачував. Офіційно в даний час ніде не працює, на обліку в центрі зайнятості не перебуває. Зазначив, що йому було відомо про кримінальну відповідальність за невиплату аліментів.

Допитана у судовому засіданні законний представник потерпілих ОСОБА_4 пояснила за період з 01.01.2014 року до 01.03.2015 рік ОСОБА_5 грошові кошти на утримання дітей не сплачував.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд за згодою всіх учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого ОСОБА_5 , законного представника потерпілих, розрахунком заборгованості та дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого. При цьому судом з`ясовано чи правильно учасники судового провадження розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.
Згідно довідки з Індустріального ВДВС Дніпропетровського МУЮ заборгованість по сплаті аліментів ОСОБА_5 з 01.01.2014 по 01.03.2015 р. становить 10 400 грн. 00 коп.
Суд встановив, що дії ОСОБА_5 органами досудового розслідування по ч. 1 ст. 164 КК України кваліфіковані вірно, оскільки він своїми умисними діями, які виразились злістному ухиленні від сплати встановлених рішеням суду коштів на утримання дітей (аліментів), вчинив злочин передбачений ч. 1 ст. 164 КК України.
При призначенні покарання ОСОБА_5 , суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься відповідно до вимог ст. 12 КК України до злочину невеликої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, те, що він не працює, по місцю проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває.
Також суд враховує обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченого, а саме щире каяття, що передбачено ст.66 КК України.
Із врахуванням всіх обставин справи та особи обвинувачуваного, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 покарання у виді обмеження волі в межах санкції статті. Саме таке покарання є необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.
Враховуючи тяжкість злочину, особу винного, а також обставини справи суд доходить висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання у виді обмеження волі. В зв`язку з цим суд вважає доцільним застосувати ст. 75 КК України і звільнити ОСОБА_5 від відбування основного покарання у виді обмеження волі з випробовуванням з одночасним покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.366-368, 371, 374, 376, 395 КПК України, суд ,-
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України та призначити йому покарання у виді одного року обмеження волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом одного року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.
Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку після проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1