АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ справи
11-а-2301 Головуючий
1 інстанції-Дзюба О.А.
Категорія ст. 236-7 КПК України Доповідач - Бачурін О.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія
суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого
судді -Полтавцевої Г А.

суддів -Журавля
О.О., Бачуріна О.В.

за участю
прокурора - Карпука Ю.А.

адвоката
зацікавленої сторони - ОСОБА_2

скаржника -
ОСОБА_1,

розглянувши
у судовому засіданні в м. Києві 31
жовтня 2007 року апеляцію ОСОБА_1 на постанову Дніпровського районного суду
м. Києва від 26 вересня 2007 року;

ВСТАНОВИЛА:

26
вересня 2007 року Дніпровський районний суд м.
Києва залишив без задоволення скаргу ОСОБА_1 на постанову заступника
прокурора Дніпровського району м. Києва
від 27.04.2007 року про порушення кримінальної справи за фактом шахрайських дій
невстановленими особами за ч.3 ст. 190 КК України. Приймаючи таке рішення, суд виходив з того, що в матеріалах справи достатньо приводів та
підстав для порушення кримінальної справи.

Не
погодившись з таким рішенням, ОСОБА_1
звернувся з апеляцією і просить скасувати постанови суду і прокурора, посилаючись.на порушення ст.
ст.

94, 98 КПК
України та Постанов
Пленуму ВСУ №12 від 25.12.1992 року і №1 від 11.07.2005 року, в зв'язку з відсутністю даних, які вказують на наявність ознак злочину і на
формальність перевірки судом приводів і підстав для порушення справи.

Заслухавши
доповідача, скаржника, який підтримав апеляцію в повному
обсязі, прокурора, який заперечував проти її задоволення, перевіривши матеріали по справі, колегія суддів вважає апеляцію
необгрунтованою з наступних підстав.

Розглядаючи
скаргу на постанову про порушення справи,
суд, відповідно до вимог ст. 236-8 КПК України, повинен перевіряти наявність приводів і
підстав для винесення зазначеної постанови,
законність джерел отримання даних,
які стали підставою для винесення постанови про порушення справи, і не вправі розглядати й заздалегідь
вирішувати ті питання, які вирішуються
судом при розгляді справи по суті.

Відмовляючи
в задоволенні скарги, районний суд
дійшов до обґрунтованого висновку про наявність приводів і підстав для
порушення справи та відсутність порушень ст.
ст. 94, 97 - 98 КПК України при винесенні
оскаржуваної постанови. З такою постановою суду першої інстанції колегія суддів
погоджується, тому що вона відповідає
матеріалам справи, з яких
вбачається, що приводом до винесення
відповідної постанови була заява директора ТОВ «Господарка» ОСОБА_3 про
вчинення злочину, а підставами -
матеріали дослідчої перевірки, в якої є
фактичні дані про те, що особи, які втратили право на участь в управлінні
товариством, 20.03.2006 року уклали
договори купівлі-продажу приміщення, не
маючи на це права, в результаті чого
ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5
придбали майно, що належить ТОВ
«Господарка» на праві приватної власності,
чим заподіяли товариству збитків на суму 68 925, 73 грн.

Ці
фактичні дані містяться в рішенні Дніпровського районного суду м. Києва від 07.05.2004 року, в ухвалі Апеляційного суду м. Києва від 20.07.2004 року, в ухвалі колегії суддів Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду України від 30.03.2006 року та інше.

Доводи ОСОБА_1
не відповідають матеріалам справи.

Виходячи
із зазначеного, колегія суддів вважає необхідним
залишити постанову суду без змін а апеляцію без задоволення.

На підставі
наведеного, керуючись ст.
ст. 365; 366; 382 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Постанову
Дніпровського районного суду м. Києва
від 26 вересня 2007 року, якою залишена
без задоволення скарга ОСОБА_1 на постанову заступника прокурора Дніпровського
району м. Києва від 27.04.2007 року про
порушення кримінальної справи за фактом шахрайських дій невстановленими особами
за ч.3 ст. 190 КК України, залишити без змін, а апеляцію ОСОБА_1 без задоволення.