У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати Верховного Суду України

у кримінальних справах у складі:

головуючого

Коновалова В.М.

суддів

Кравченка К.Т., Канигіної Г.В.

розглянула
у судовому засіданні у м. Києві 22 травня 2008 року кримінальну справу за
касаційним поданням заступника прокурора Чернігівської області на ухвалу
Апеляційного суду Чернігівської області від 27 листопада 2007 року щодо
ОСОБА_1.

Вироком Ніжинського міськрайонного суду
Чернігівської області від 19 липня 2007 року

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженця та жителя м. Ніжин

Чернігівської області,

такого, що не має судимості,

засуджено за ч.1 ст.121 КК України до позбавлення волі на пґять років.

Постановлено стягнути із ОСОБА_1:

- на користь потерпілого ОСОБА_2 на відшкодування матеріальної шкоди 1 468
грн. 40 коп. та моральної - 25 000 грн.;

- у доход держави - 50 грн. 54 коп.
витрат на лікування потерпілого.

Як визнав суд, у ніч з 1 на 2 травня
2005 року, приблизно о 3 годині, ОСОБА_1, перебуваючи у стані алкогольного
спґяніння, біля приміщення кафе “Бістро” у м. Ніжин Чернігівської області, під
час сварки та бійки, на грунті особистих неприязних стосунків, ОСОБА_2, який
також перебував у стані алкогольного
спґяніння, умисно заподіяв тяжкі тілесні ушкодження.

Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 27 листопада 2007 року
апеляцію прокурора залишено без задоволення, апеляцію засудженого задоволено
частково, апеляцію захисника - повністю.

Вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 19 липня
2007 року щодо ОСОБА_1 змінено. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_1 звільнено
від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік. Відповідно
до ст.76 КК України на засудженого покладено обовґязки не виїжджати за межі України
на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи та
періодично зґявлятися для реєстрації в цей орган.

У касаційному поданні прокурор, не оспорюючи висновок суду щодо доведеності
винності та кваліфікації дій засудженого, просить ухвалу Апеляційного суду
Чернігівської області від 27 листопада 2007 року щодо ОСОБА_1 скасувати, а
справу направити на новий апеляційний розгляд, оскільки суд апеляційної
інстанції істотно порушив кримінально-процесуальний закон.

На думку прокурора призначене ОСОБА_1 покарання не відповідає тяжкості вчиненого злочину та
даним про його особу внаслідок мґякості.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи
касаційного подання, колегія суддів вважає, що підстав для призначення справи
до розгляду у касаційному порядку, із дотриманням вимог ст.389 КПК України,
немає.

Висновок суду
першої інстанції, щодо доведеності винності ОСОБА_1 в умисному заподіянні
тяжких тілесних ушкоджень, за обставин вказаних у вироку, стверджується
сукупністю зібраних та перевірених судом доказів, є правильним і у поданні не
оспорюється.

Що стосується доводів прокурора про порушення апеляційним
судом кримінально-процесуального закону, то вони не підтверджуються матеріалами
справи.

Так, посилання прокурора на те, що суд апеляційної
інстанції безпідставно відмовив прокурору у прийнятті доповнення до його
апеляції, чим істотно порушив кримінально-процесуальний закон, не можна визнати
обґрунтованим.

Відповідно до ч.2 ст.355 КПК України внесення до апеляції
змін, які тягнуть за собою погіршення становища засудженого, за межами строку
на апеляційне оскарження, не допускається.

Зі справи видно, що вирок щодо ОСОБА_1 постановлено 19
липня 2007 року, а прокурор подав зміни до апеляції 11 жовтня 2007 року, тобто
поза межами строку на апеляційне оскарження. Твердження прокурора про те, що у
змінах до апеляції він не просив погіршити становище засудженого, не можна
визнати підставним.

Посилання прокурора на те, що суд апеляційної інстанції
не зґясував думку учасників процесу, чи підтримують вони свої апеляції, було
предметом перевірки в апеляційному суді. Розглянувши зауваження прокурора
зазначеного змісту до протоколу судового засідання, суд апеляційної інстанції,
належним чином умотивував своє рішення і обґрунтовано відхилив їх (а/с 343).

Зі змісту протоколу судового засідання та ухвали
Апеляційного суду Чернігівської області від 27 листопада 2007 року щодо
ОСОБА_1 видно, що суд апеляційної
інстанції належним чином перевірив доводи прокурора щодо порушення місцевим
судом кримінально-процесуального закону та призначення винному мґякого
покарання і не знайшов підстав для їх задоволення. При цьому суд апеляційної
інстанції, відповідно до вимог ст.377 КПК України, спростував усі доводи прокурора,
наведені у його апеляції та навів докладні мотиви прийнятого рішення.

Звільняючи ОСОБА_1 від відбування покарання з
випробуванням, суд апеляційної інстанції, дотримався вимог ст.65 КК України,
урахував тяжкість вчиненого винним злочину, його щире каяття у заподіянні
потерпілому тяжких тілесних ушкоджень, особу засудженого, який судимості не має
та позитивно характеризується.

Суд апеляційної інстанції
урахував також і думку потерпілого, який
у судовому засіданні просив не позбавляти волі ОСОБА_1

З огляду на вказані
обставини, апеляційний суд дійшов до обґрунтованого висновку про можливість
виправлення ОСОБА_1 без ізоляції його від суспільства та звільнив винного від
відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік, поклавши на нього
обовґязки, передбачені п.п. 2, 4 ст.76
КК України.

Не вбачаючи підстав для задоволення касаційного подання, колегія суддів не
знаходить підстав і для призначення справи до касаційного розгляду з викликом
осіб, зазначених у ст.384 КПК України.

Керуючись
ст.394 КПК України, колегія суддів

у х в а л и
л а:

у задоволенні касаційного подання заступника прокурора Чернігівської
області відмовити.

Судді:

Кравченко
К.Т. Коновалов В.М. Канигіна Г.В.