ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/1591/15-к
провадження № 1-кп/753/190/15
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" березня 2015 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,
за участю секретаря: ОСОБА_2 ,
прокурорів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
потерпілого: ОСОБА_5 ,
захисника: ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за обвинуваченням
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:
- 30 липня 2007 року Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 185, ст. 70 КК України на 3 роки позбавлення волі, звільненого 23 грудня 2008 року по відбуттю строку покарання;
- 25 жовтня 2010 року Шевченківським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 185 КК України на 2 роки позбавлення волі, звільненого 16 жовтня 2011 року по відбуттю строку покарання,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,
в с т а н о в и в:
ОСОБА_7 1 лютого 2014 року близько 19 год. 00 хв., перебуваючи біля будинку 7-А по вул. Тростянецька в м. Києві, та помітивши припаркований автомобіль «Great Woll» д.н.з. НОМЕР_1 , належний потерпілому ОСОБА_8 , переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає та у середині автомобіля нікого не має, керуючись раптово виниклим умислом, з корисливих мотивів, за допомогою камінця розбив скло лівих передніх дверей автомобіля. Потрапивши до салону вказаного автомобіля, ОСОБА_7 , діючи повторно, таємно викрав майно, належне потерпілому ОСОБА_8 , а саме: GPS - навігатор «SHUTLE», вартістю 900 грн., зарядний автомобільний пристрій до мобільного телефону «Nokia», вартістю 100 грн., діодний ліхтарик, вартістю 50 грн., автомобільні кліпси карт дверей, в кількості 40 шт., загальною вартістю 200 грн., зарядний пристрій під «USB», вартістю 100 грн., шлейф «міні USB», «USB-2» - вартістю 40 грн. та з місця вчинення злочину зник, спричинивши потерпілому ОСОБА_5 матеріальних збитків на загальну суму 1390 грн.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті, визнав повністю, щиро розкаявся та пояснив, що в лютому місяці 2014 року, ввечері, знаходячись біля будинку 7-А по вул. Тростянецька в м. Києві, помітив автомобіль, марки якого не пам`ятає. Бажаючи збагатитися через скрутне матеріальне становище, за допомогою камінця розбив скло передніх дверей автомобіля, звідки викрав GPS - навігатор та інше майно, і з місця вчинення злочину зник, однак невдовзі був затриманий особами з викраденим.
Крім того, ОСОБА_7 , надаючи відповіді на питання зазначив, що погоджується з вартістю викраденого.
Стосовно викраденого майна, то останній також не заперечував його перелік вказаний у обвинувальному акті, оскільки він відповідає дійсності, зазначивши при цьому, що вже точно не пам`ятає, які речі він забирав з машини.
Ураховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_7 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування злочину при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що прокурор, потерпілий та захисник також не оспорюють фактичні обставини провадження, і судом установлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Ураховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують його особу, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно.
При призначенні ОСОБА_7 покарання, суд ураховуючи тяжкість вчиненого злочину, який відповідно до вимог ст. 12 КК України відноситься до злочину середньої тяжкості, обставини вчинення злочину, дані про особу обвинуваченого, який неодноразово судимий, належних висновків для себе не зробив та вчинив новий аналогічний умисний злочин, за даними облікової документації не перебуває на обліку у лікарів психіатра та нарколога, має постійне місце проживання, наявність обставини, що пом`якшує покарання щире каяття, відсутність обставин, що обтяжують покарання, думку потерпілого, який не має до обвинуваченого претензій матеріального характеру, проте уважав, що останній повинен понести реальне покарання, уважає за необхідне призначити останньому покарання у виді позбавлення волі, але не в максимальних межах, передбачених санкцією ч. 2 ст. 185 КК України.
Крім того, як убачається з обвинувального акту, органи досудового розслідування прийшли до висновку про наявність у ОСОБА_7 обставини, що обтяжує його покарання, - рецидив злочину.
Між тим, відповідно до вимог ч. 4 ст. 67 КК України, якщо будь-яка з обставин, що обтяжує покарання, передбачена в статті Особливої частини цього Кодексу як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, суд не може ще раз враховувати її при призначенні покарання як таку, що його обтяжує.

Також, згідно з роз`ясненнями, що містяться у п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 4 червня 2010 року № 7 «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки», якщо рецидив злочинів утворює одночасно і їх повторність, яка передбачена у статті чи частині статті Особливої частини КК як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, то за змістом частини четвертої статті 67 КК як повторність, так і рецидив злочинів суд не може ще раз враховувати при призначенні покарання як обставину, що його обтяжує.

Ураховуючи викладене, така обтяжуюча обставина, як рецидив злочину, підлягає виключенню з обвинувального акту.
Підстав для застосування до обвинуваченого ст. 75 КК України, як про це просив захисник, суд не вбачає, оскільки виправлення ОСОБА_7 , ураховуючи викладене, а також те, що останній вперто не бажає стати на шлях виправлення, можливо лише за умови його ізоляції від суспільства.
Та обставина, що у обвинуваченого є мати інвалід 2-ї групи не є достатньою підставою для його звільнення від відбування покарання.
Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Судові витрати по справі відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 370, 374 КПК України, суд -
з а с у д и в:
ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, і призначити йому покарання у виді 3 років позбавлення волі.
До набрання вироком законної сили міру запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 обрати у виді взяття під варту.

Під варту обвинуваченого ОСОБА_7 взяти в залі судового засідання.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту проголошення вироку, тобто з 3 березня 2015 року.
Речові докази по справі, а саме: GPS - навігатор «SHUTLE», зарядний автомобільний пристрій до мобільного телефону «Nokia», діодний ліхтарик, автомобільні кліпси, зарядний пристрій під «USB-2», шлейф «міні USB», «USB-2», які передано на зберігання під розписку потерпілому залишити у власності останнього; сумка, в якій знаходяться: плоскогубці, кусачки, ключі рожкові, викрутки, ножиці, ніж, ліхтарик, сверла, кашкет чоловічий літній, шапка в`язана, ручка, пуста пляшка з автомобільної пахучки, ампула води для ін`єкції, пакет полієтиленивий, які передано на зберігання у камеру схову Дарницького РУ ГУ МВС України в м. Києві, - знищити.
На вирок може бути подана апеляція до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Суддя