Справа № 11-367, 2007 року Головуючий
в 1-й інстанції Болотов Є.В.
КК України Доповідач Майданюк
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2007
року Колегія суддів судової палати у
кримінальних справах апеляційного суду Хмельницької області у складі:

головуючого
судді Дуфнік Л.М. ,

суддів Майданюк К.І., Задворного О.Л.,

при
секретарі Купельська Н. П.

з участю
прокурора Бантюка І.М.

захисника ОСОБА_1

розглянула
у відкритому судовому засіданні в м.
Хмельницькому кримінальну справу за апеляціями засудженого ОСОБА_3 та в
його інтересах захисника ОСОБА_1,
потерпілого ОСОБА_2 на вирок Хмельницького міськрайонного суду від 10
квітня 2007 року.

Цим вироком ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 року

народження,
уродженця с. Голохвасти Ярмолинецького району

Хмельницької області,
жителя АДРЕСА_1,
українця, громадянина
України, з середньою освітою, не працюючого, неодруженого,
раніше судимого 09 березня 2006 року Ярмолинецьким районним судом за
ч.2 ст. 296 КК України на 2 роки
обмеження волі із звільненням від призначеного покарання з випробуванням на 1
рік.

засуджено
за ст. 121 ч.1 КК України до 5 років
позбавлення волі.

Відповідно
до ст. 71 КК України до даного покарання
частково приєднано не відбуту частину покарання за вироком Ярмолинецького
районного суду від 09 березня 2006 року і остаточно призначено покарання у
вигляді 5 років 6 місяців позбавлення волі.

Строк
відбування покарання ОСОБА_3
постановлено рахувати з 10 квітня 2007 року, зарахувавши до даного строку час перебування
його під вартою з 09 грудня 2006 року по 09 квітня 2007 року включно.

Запобіжний захід
ОСОБА_3 залишено
попередній - тримання під вартою.

Долю речових
доказів вирішено відповідно до ст. 81
КПК України.

Стягнуто з
ОСОБА_3 судові
витрати по справі в розмірі 235 грн. 30 коп.

Згідно з
вироком суду ОСОБА_3
засуджено за те, що він 14 листопада
2006 року приблизно о 23 год.
30 хв. знаходячись біля складських приміщень по вул. Кооперативній, 5 в М. Хмельницькому, перебуваючи в стані алкогольного
сп'яніння, під час сварки з ОСОБА_2
умисно наніс останньому удар кухонним ножем в грудну клітку, чим заподіяв потерпілому тяжке тілесне
ушкодження, небезпечне для життя в
момент заподіяння.

Захисник
ОСОБА_1 в своїй апеляції просить скасувати вирок суду першої інстанції в
зв'язку з невідповідністю висновків суду викладених у вироку фактичним
обставинам справи, істотним порушенням
вимог кримінально-процесуального закону та неправильним застосування
кримінального закону. Судом однобічно дослідженні

2

обставини, які впливають на ступінь і характер
відповідальності засудженого. Так суд не повно дослідив версію про спричинення
засудженим ОСОБА_2 тілесних ушкоджень при перевищенні меж необхідної оборони.
Крім того, незважаючи на психічні вади
ОСОБА_3 під час
досудового та судового слідства не перевірялось чи є засуджений осудним. Суд першої інстанції не врахував, що ОСОБА_3 частково визнав свою вину у
скоєному, щиро розкаявся, неодноразово приносив свої вибачення
потерпілому, які останній прийняв, засуджений молодого віку, хворіє,
що є пом'якшуючими покарання обставинами. На думку захисника, дії ОСОБА_3 слід було
кваліфікувати не за ст. 121 ч.1 КК
України а за ст. 124 КК України. Ні
судом, ні слідством належним чином не
з'ясовані про особу ОСОБА_3, який
лікувався в психіатричній лікарні.

Як
вбачається з апеляції потерпілого ОСОБА_2,
він вважає призначене ОСОБА_3 покарання надто суворим, оскільки,
на його думку, ОСОБА_3 під час бійки
наніс йому удар ножем захищаючи своїх близьких. Конфлікт виник за не зовсім
правильної поведінки самого потерпілого.

Як
вбачається із апеляції засудженого ОСОБА_3,
він просить скасувати вирок суду першої інстанції, оскільки під час бійки вважав, що захищає свою сестру та племінника від
потерпілого. На думку засудженого, його
дії слід перекваліфікувати з ст. 121 ч.1
КК України на ст. 124 КК України.

Заслухавши
доповідача, пояснення засудженого та
його захисника, які підтримали подані
апеляції, думку прокурора про законність
та обґрунтованість вироку, перевіривши
матеріали справи, обговоривши доводи
апеляції, колегія суддів вважає їх
такими, що підлягають до задоволення
частково.

Висновок
суду про доведеність вини засуджених у вчиненні злочинних дій при викладених у
вироку обставинах, ґрунтується на
досліджених в судовому засіданні доказах і відповідає фактичним обставинам
справи.

Не
оспорюючи самого факту заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому, ОСОБА_3 пояснив, що 14
листопада 2006 року між ним та потерпілим розпочалась сварка, а потім бійка, під час якої вони обидва наносили удари один
одному. Коли їх розборонили, він пішов у
будинок, де взяв ніж і, коли вони з потерпілим знову почали
сперечатись, а потім боротись, то необережно заподіяв ножем потерпілому
тілесне ушкодження.

Потерпілий
ОСОБА_2 пояснив, що не пам'ятає обставин
бійки, але впевнений, що засуджений заподіяв йому тілесні
ушкодження ножем умисно.

Його
покази узгоджуються з показами свідка ОСОБА_4, який 14
листопада 2006 року розбороняв потерпілого і засудженого. При цьому він
стверджує, що чув крик „ніж", але самого удару ним не бачив. Звернув увагу
на те, що ОСОБА_2 тримався за бік, при цьому ні потерпілий, ні засуджений не падали.

Дані покази
Демчук підтвердив і на очній ставці із Заболотним.

Про
те, що тілесні ушкодження потерпілому
заподіяв саме ОСОБА_3 підтвердили на досудовому слідстві свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Відповідно
до висновку судово-медичної експертизи від 19 січня 2007 року у ОСОБА_2
виявлено тілесне ушкодження у вигляді різаної рани грудної клітки справа
проникаючої в плевральну порожнину, яка
ускладнилась гемотораксом та посттравматичною нижньо-дольовою плевропневмонією
справа, яке могло утворитись від дії
ріжучого предмету та своїм характером є тяжким тілесним ушкодженням, небезпечним в момент заподіяння. Утворення
ушкодження у ОСОБА_2 внаслідок самовільного падіння з висоти власного зросту на
ніж - малоймовірне.

Крім
того, винність ОСОБА_3 підтверджується
протоколом огляду місця події

3

від 15
листопада 2006 року, коли було виявлено
кухонний ніж, та висновком судово-медичної
експертизи від 17 січня 2007 року,
відповідно до якого кров на клинку ножа,
вилученому з місця події, може
належати ОСОБА_2

Аналізуючи
в судовому засіданні докази в їх сукупності,
суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність
вини ОСОБА_3 в
умисному заподіянні потерпілому тілесних ушкоджень, небезпечних в момент заподіяння, правильно кваліфікував його дії за ст.
121 ч.1 КК України і підстав для кваліфікації дій засудженого за ст.
124 КК України, про що ставиться
питання в апеляції, колегія суддів не
вбачає.

Разом з
тим, призначаючи ОСОБА_3 покарання у
вигляді позбавлення волі у мінімальні межі,
суд не навів даних, що
посереднього характеризують засудженого,
його щире каяття та вчинення злочину внаслідок неправомірної поведінки
самого потерпілого і в зв'язку з цим помилково не обговорив можливість
призначення засудженому покарання із застосуванням ст. 69
КК України.

Враховуючи
наведене, а також думку потерпілого про
призначення ОСОБА_3 більш м'якого покарання,
колегія суддів вважає справедливим призначити йому покарання нижче
нижчої межі, передбаченої ч.1 ст.
121 КК України.

Керуючись ст.
ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів судової палати

Ухвалила:

Апеляцію
потерпілого задоволити повністю, а апеляцію
засудженого та його захисника задоволити частково.

Вирок
Хмельницького міськрайонного суду від 10 квітня 2007 року щодо ОСОБА_3
змінити, за ст.
121 ч.1 КК України із застосуванням
ст. 69 КК України призначити 2
роки 6 місяців позбавлення волі.

На
підставі ст. 71 КК України частково приєднати не відбуте
покарання за вироком Ярмолинецького райсуду
від 9.03.2006 року і остаточно призначити 3 роки позбавлення волі.

В решті
вирок залишити без зміни.