Ухвала

іменем україни

27 листопада 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Тельнікової
І.Г.,

суддів Кравченка
С.І., Франтовської Т.І.,

при секретарі Медицькій У.І.,

розглянувши у судовому засіданні
кримінальне провадження, внесене до
ЄРДР за № 0000291 за обвинуваченням

ОСОБА_1

ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженця та жителя АДРЕСА_1,

у вчиненні кримінальних правопорушень,
передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК
України,

за участю прокурора Парусова А.М.,

захисника ОСОБА_2,

за касаційною скаргою засудженого
ОСОБА_1 на вирок Сарненського районного
суду Рівненської області від 15
листопада 2013 року та ухвалу
Апеляційного суду Рівненської області
від 12 лютого 2014 року,

в с т а н о в и л а :

У касаційній скарзі з доповненнями
засуджений ставить питання про
скасування постановлених судових
рішень та направлення справи на новий
судовий розгляд через істотні
порушення кримінального
процесуального закону, перекручування
його показань працівниками органів
досудового розслідування, порушення
при проведенні експертиз та
відтворенні обстановки і обставин
події, що потягло неправильну
кваліфікацію його дій за ч. 1 ст. 115 КК
України. Вважає, що його дії слід
кваліфікувати за ч. 1 ст. 119 КК України та
призначити покарання за цим законом
тому, що умислу на вбивство потерпілої
не мав, постріл стався через
необережність. Зазначає, що
призначаючи покарання суд не врахував
такі пом'якшуючі обставини, як
з'явлення із зізнанням, визнання вини
та щире каяття, відсутність судимості,
позитивні характеристики за місцем
проживання та роботи, нагороди
почесними грамотами, що він є
постраждалим від наслідків аварії на
ЧАЕС. У доповненнях до касаційної
скарги просить направити справу на
новий судовий розгляд, посилаючись на
необ'єктивність досудового слідства і
судовий розгляд.

Заслухавши доповідь судді; пояснення
захисника який підтримав доводи
касаційної скарги засудженого; думку
прокурора, який заперечував проти
задоволення скарги, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи
касаційної скарги; колегія суддів
вважає, що вона не підлягає задоволенню
з наступних підстав.

Вироком Сарненського районного суду
Рівненської області від 15 листопада 2013
року ОСОБА_1 засуджено за:

- ч. 1 ст. 263 КК України на три роки
позбавлення волі;

- ч. l ст. 115 КК України на дванадцять
років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за
сукупністю злочинів, шляхом часткового
складання призначених покарань, ОСОБА_1
остаточно визначено покарання
тринадцять років позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 70000
грн. відшкодування моральної шкоди та
2500 грн. витрат за надання правової
допомоги.

Вирішені питання про речові докази та
судові витрати у провадженні.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_1, не маючи
передбаченого законом дозволу на
придбання зберігання та носіння
бойових припасів та вибухових речовин,
в порушення "Положення про дозвільну
систему" та "Інструкції про порядок
виготовлення, придбання, зберігання,
обліку, перевезення та використання
вогнепальної, пневматичної і холодної
зброї, пристроїв вітчизняного
виробництва для відстрілу патронів,
споряджених гумовими чи аналогічними
за своїми властивостями метальними
снарядами несмертельної дії, та
зазначених патронів, а також
боєприпасів до зброї та вибухових
матеріалів", з літа 2011 року до моменту
вилучення працівниками міліції,
незаконно, без передбаченого законом
дозволу зберігав за місцем проживання
по АДРЕСА_1 83 набої калібру 5,6 мм, які є
спортивно-мисливськими патронами
кільцевого запалення, та 260 г пороху, що
є вибуховою речовиною, які без
відповідного дозволу на придбання
частково купив у магазині м.
Новоград-Волинський, частково отримав
від ОСОБА_4

Крім того, він 24 травня 2013 року
приблизно о 6 год. 30 хв., власним мопедом
марки "Forvard 50 Forester" без державних
номерних знаків, заздалегідь взявши із
собою мисливську рушницю марки "ИЖ-58
МАЕ" 12 калібру НОМЕР_1 в розібраному
стані та 16 набоїв 12-го калібру до неї,
споряджених картеччю, дістався
господарства ОСОБА_5, яке знаходиться у
с. Сівки Березнівського району
Рівненської області, де перебувала
його колишня дружина ОСОБА_6 Під час
конфлікту з ОСОБА_6, на ґрунті особистих
неприязних відносин до своєї колишньої
дружини, склавши наявну у нього
рушницю, спорядив її набоєм 12-го
калібру, спорядженого картеччю
діаметром 8,6 мм, в той час як остання
почала втікати, з метою умисного
позбавлення життя, усвідомлюючи
суспільно-небезпечний характер свого
діяння, передбачаючи настання
суспільно-небезпечних наслідків своїх
дій у вигляді смерті людини, здійснив з
відстані 38 метрів один прицільний
постріл у напрямку потерпілої.
Останній заподіяно вогнепальне
дробове проникаюче поранення лівої
сідниці, спини та правого передпліччя з
наскрізним ушкодженням серця та
легень, які є небезпечними у момент їх
заподіяння, відносяться до тяжких
тілесних ушкоджень, які призвели до
внутрішньої і зовнішньої кровотечі,
масивної крововтрати та настання
смерті потерпілої на місці події.

Згідно з ч. 1 ст. 438 КПК України
підставами для скасування або зміни
касаційним судом судового рішення є
істотне порушення кримінального
процесуального закону, неправильне
застосування закону України про
кримінальну відповідальність та
невідповідність призначеного
покарання тяжкості кримінального
правопорушення та особі засудженого.

Обставини, на які, зокрема, посилається
у касаційній скарзі засуджений, були
предметом перевірки судів першої та
апеляційної інстанцій, які зазначили
про відсутність істотних порушень
вимог КПК України при проведенні
досудового розслідування і розгляді
справи в суді першої інстанції. Тому,
при перегляді кримінального
провадження у касаційному порядку
колегія суддів виходить із фактичних
обставин справи, встановлених судом.

Як убачається з вироку, винуватість
ОСОБА_1 у вчиненні ним кримінальних
правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115,
ч. 1 ст. 263 КК України, за викладених у
вироку обставин, доведено об'єктивними
доказами, які зібрані у передбаченому
законом порядку, є допустимими. У
вироку проаналізовані усі розглянуті в
судовому засіданні докази, які
досліджені, оцінені судом за своїм
внутрішнім переконанням, з наданням
критичних оцінок окремим з них, а
висновок про подію злочинів та про
винуватість засудженого ґрунтується
на всебічному і об'єктивному розгляді
всіх обставин справи в їх сукупності.

Так, свої висновки про винуватість
ОСОБА_1 суд першої інстанції
обґрунтував, дослідивши і
проаналізувавши показання самого
ОСОБА_1, який вину у вчиненні
правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263
КК України визнав повністю, повідомив,
що набої та мисливську рушницю придбав
три роки тому, доглядав за нею та
систематично чистив, однак навиків
стрільби не мав. У вчиненні
правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115
КК України вину визнав частково, не
заперечував факт пострілу і заподіяння
потерпілій вогнепального поранення,
однак посилався, що наміру вбивати не
мав, постріл здійснив з метою налякати
ОСОБА_6

Свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8, яким зі слів
матері стало відомо, що за ОСОБА_6
поїхав на мопеді її колишній чоловік
ОСОБА_1, потерпіла від нього втікала, а
ОСОБА_1 побіг за нею, після цього почули
звук, схожий на постріл. Коли вийшли на
вулицю побачили, що у напрямку,
протилежному їх будинку, йшов
обвинувачений. ОСОБА_8 засвідчив, що
потерпіла лежала на їхній присадибній
ділянці, він підійшов та побачив
численні дірочки на спині, після чого
викликав швидку.

Також, судом належним чином
проаналізовано і оцінено показання
свідків ОСОБА_3, ОСОБА_9 та ОСОБА_10, які в
суді свідчили про неприязнені
стосунки засудженого до потерпілої на
ґрунті ревнощів, які супроводжувалися
її систематичним побиттям.

Досліджені судом також: протокол
огляду місця події, згідно з яким на
території господарства ОСОБА_5
виявлено труп потерпілої з
вогнепальними пораненнями, дві доріжки
слідів взуття; висновок
судово-медичної експертизи трупа
ОСОБА_6 щодо наявності та ступеня
тяжкості тілесних ушкоджень, від яких
настала смерть потерпілої; висновки
балістичних експертиз, згідно з якими
постріл, внаслідок якого настала
смерть потерпілої було здійснено саме
із мисливської рушниці, вилученої у
ОСОБА_1; висновок судово-медичної
експертизи трупа ОСОБА_6, згідно з яким
на трупі потерпілої виявлено синці та
садна, які утворились в результаті
щонайменше шестиразової дії за 2-3 доби
до смерті, алкогольні напої незадовго
до смерті ОСОБА_6 не вживала.

Перевірив суд у сукупності з іншими
доказами і показання засудженого про
вчинення пострілу не прицільно, а
навмання, оскільки він не мав навиків
стрільби з рушниці шляхом дослідження
і оцінки його показань при проведенні
слідчого експерименту, показань свідка
ОСОБА_5, якому ОСОБА_1 говорив, що
систематично ходить на полювання.

У вироку суд проаналізував і дав
належну оцінку всім розглянутим в
судовому засіданні доказам у їх
сукупності та, враховуючи факт
неприязних відносин до колишньої
дружини з боку ОСОБА_1, спрямованість
здійснення пострілу в сторону
потерпілої, суд вірно дійшов висновку,
що дії останнього носили умисний
характер, були направлені на
протиправне заподіяння смерті ОСОБА_6,
тому дії винного вірно кваліфіковано
за ч. 1 ст. 115 КК України.

Переліченими доказами
підтверджується, що дії ОСОБА_1, який
для здійснення пострілу зібрав
рушницю, вчинив прицільний постріл у
потерпілу, яка тікала від нього, були
направлені на умисне вбивство ОСОБА_6,
тому суб'єктивна сторона складу
злочину, передбаченого ч. 1 ст.119 КК
України, - вбивство через
необережність, в діях ОСОБА_1 відсутня.

Сукупність наведених у вироку доказів,
які узгоджуються між собою,
переконливо свідчать про те, що ОСОБА_1
вчинив злочини, передбачені ч. 1 ст. 263, ч.
1 ст. 115 КК України, а тому доводи
касаційної скарги про неправильну
кваліфікацію його дій безпідставні.

Правильно, відповідно до вимог ст. 65 КК
України, з урахуванням даних про особу
ОСОБА_1, серед яких й ті, на які він
посилається у касаційній скарзі,
засудженому призначене покарання, яке
є необхідним та достатнім для його
виправлення і попередження вчинення
нових злочинів.

Доводи засудженого щодо неправильної
кваліфікації його дій, суворості
призначеного покарання, належно
перевірені апеляційним судом, на них
надано докладні, вмотивовані
відповіді, ухвала суду відповідає
вимогам ст. 419 КПК України.

Правильність і законність судових
рішень сумнівів у колегії суддів не
викликає.

Істотних порушень кримінального
процесуального закону чи
неправильного застосування закону
України про кримінальну
відповідальність, колегія суддів не
вбачає, а тому підстави для задоволення
касаційної скарги відсутні.

Керуючись ст. ст. 434, 436 КПК України,
колегія суддів

у х в а л и л а :

Вирок Сарненського районного суду
Рівненської області від 15 листопада 2013
року та ухвалу Апеляційного суду
Рівненської області від 12 лютого 2014
року щодо ОСОБА_1 залишити без зміни, а
касаційну скаргу засудженого - без
задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та оскарженню не
підлягає.

Судді:

І.Г.Тельнікова С.І.Кравченко
Т.І.Франтовська