Справа №1-87
ВИРОК

ІМ"ЯМ УКРАЇНИ

17 травня 2007
року

Ямпільський районний суд Вінницької
області

в складі
головуючого судді ГОЛОВІНА В.А.

при секретарі ГРОМ JT.M.

з участю
прокурора НАГІРНЯКА Б.М.

та адвокатів ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому
засіданні в місті Ямпіль

кримінальну справу
про обвинувачення ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1народження,
уродженки с.Вербка, Крижопільського
району,

Вінницької
області, жительки АДРЕСА_1

області,
українки, громадянки України, освіта середня, вдова, непрацюючої,

раніше несудимої, в скоєнні
злочину, передбаченого ст.185 ч.З, ст.304 КК

України;

ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2 народження, уродженця та жителяАДРЕСА_2, українця, громадянина
України, учня ЗОШ №1 м.Ямпіль, неодруженого, раніше несудимого, в скоєнні злочину,
передбаченого ст.185 ч.З КК України;

ВСТАНОВИВ:

24.07.2005 року приблизно о 12 годині ОСОБА_1 за попередньою змовою з
ОСОБА_4, ОСОБА_5
та ОСОБА_6 з корисливих спонукань, розподіливши між собою ролі, а саме: ОСОБА_1
залишилась на сторожі дивитись чи ніхто не йде, а в той час ОСОБА_4 ОСОБА_5 та
ОСОБА_6 шляхом демонтажу дерев"яних дощок, якими було забите вікно, таємно
проникли до складського приміщення МДПМК-56, яке розташоване за адресою
м.Ямпіль, вул.Автотранспортна, 8, звідки умисно, з корисливих мотивів здійснили
крадіжку речей, а саме: замок накладний дверний в кількості 43 шт., вартістю 8,5
гривень кожен; поршень в кількості 133 шт.,
вартістю 1,62 грн кожний, кран тормозний, в кількості 5 шт., вартістю 16,86
грн. кожний; корпус тормозного крана, кількістю 2 шт., вартістю 5,11 грн.
кожний, після чого з викраденим з місця події зникли, спричинивши матеріальні
збитки МДПМК-56 на загальну суму 675,67 гривень.

Крім цього, 24.07.2005 року, ОСОБА_1, маючи намір на вчинення крадіжки з
території МДПМК-56, запропонувала своєму неповнолітньому синові ОСОБА_4 та
неповнолітнім ОСОБА_5 і ОСОБА_6, вчинити даний злочин, на що вони погодились.

Допитана в судовому засіданні підсудна ОСОБА_1винною себе в скоєнні даного
злочину визнала повністю і пояснила, що в 20 числах липня 2005 року вона
проходила по території МДПМК, що знаходиться в м.Ямполі по вул.Автотранспортна,
8 та бачила, що там можна дещо викрасти. Тоді в неї виникла думка здійснити
крадіжку запчастин з території МДПМК. Так як вона сама похилого віку і не спроможна
скоїти крадіжку, то вирішила задіяти до скоєння даного злочину свого
неповнолітнього сина Володимира та його друзів: ОСОБА_5та ОСОБА_6. Про це вона
розповіла своєму синові. 24.07.2005 року, в неділю, ОСОБА_1, знаючи, що на
території МДПМК нікого немає, крім сторожа, сказала синові, щоб він покликав
свої друзів йти скоювати крадіжку. Цього ж дня, в обідню пору, вони в чотирьох
пішли до території МДПМК. Прийшовши туди, вона сказала дітям, щоб вони стояли
біля воріт МДПМК та чекали на її команду, а сама пішла до приміщення
охоронника, в якому на той момент був охоронник ОСОБА_7. Впевнившись в тому, що
сторож не виходить з приміщення, яке

знаходиться біля в"їзних воріт МДПМК, вона сказала синові та його
друзям, щоб вони йшли на територію МДПМК та шукали там вироби з кольорового
металу та викрадали їх, а також зазначила, що вона буде стояти і дивитись, щоб
ніхто не приїхав на територію МДПМК. Діти через гаражі райсоюзу проникли на
територію МДПМК. Через 40 хвилин діти повернулись і повідомили про те, що вони
вже накрали багато речей та сховали їх на території, поскільки вони не можуть
їх винести, так як вони важкі. Вона сказала дітям піти до неї додому і взяти
там два мішки. Через 10 хвилин вони повернулись з мішками і потім поскладали
викрадені речі в мішки. Після чого вона пішла з дітьми до складського
приміщення і побачила там два мішки, в яких були вироби з алюмінію. Потім
ОСОБА_1 пішла до своєї сусідки ОСОБА_8 і попросила тачку, щоб забрати викрадене
додому. Повернувшись, вона разом з дітьми погрузили
мішки. Один з мішків, вона завезла до ОСОБА_9, щоб продати. Поскільки там
не було нікого дома, то даний мішок вона залишила у неї на подвір"ї біля
воріт, з метою продати. Наступного дня ОСОБА_1 з метою реалізації краденого
майна, завезла другий мішок до ОСОБА_9, так як знала, що вона може придбати
металобрухт. За викрадені вироби ОСОБА_9 дала їй 100 гривень, а пізніше ще дала
48 гривень її синові ОСОБА_4. Виручені гроші вона потратила на власні потреби.
В скоєному розкаялася.

Допитаний в судовому засіданні підсудний ОСОБА_6винним себе в скоєнні
даного злочину визнав повністю і пояснив, що 24.07.2005 року о 12 годині до
нього прийшов знайомий ОСОБА_5 який повідомив, що ОСОБА_4та його мати знають
звідки можна викрасти алюміній. Вони разом пішли до ОСОБА_4, де була також
його мати - ОСОБА_1 і всі разом пішли на територію МДПМК, а ОСОБА_4взяв з собою
двоє плоскогубців. Прийшовши туди, вони за вказівкою ОСОБА_1 залишились чекати
на вулиці, поблизу воріт, а ОСОБА_1 пішла до приміщення сторожа МДПМК. Через
пару хвилин вийшла ОСОБА_1 і сказала їм, що сторож пішов додому і щоб вони
заходили на теритрію МДПМК та шукали метал. На території МДПМК вони побачили
трактор, з якого він разом з ОСОБА_4 відкрутили 6-8 болтів і зняли металевий
предмет, виготовлений з алюмінію і віднесли до кущів, які були неподалік. Потім
вони пішли по території МДПМК шукати, що можна ще викрасти. Там вони побачили
вікно, забите дошками, що вело до складського приміщення і вирішили подивитись,
що там є. ОСОБА_4відірвав другу дошку, якими було забито вікно і, побачивши, що
всередині приміщення є металеві предмети, запропонував залізти туди і викрасти
їх. ОСОБА_4, він та
ОСОБА_5 залізли до приміщення, де побачили багато металевих предметів, серед
яких були двигун, алюмінієві замки та поршня і які вони вирішили викрасти.
Поскільки алюмінієві замки були заповнені металевими деталями, то вони
домовились, що ОСОБА_5 з ОСОБА_4 будуть збирати речі, які можна викрасти, а він
буде виймати з замків металеві предмети, щоб залишився лише алюміній. Речі вони
збирали в сумки від противогазів, які були в даному приміщенні. Через 40 хвилин
він виліз через згадане вікно з приміщення складу, а ОСОБА_4та ОСОБА_5 подали
йому три сумки з металевими предметами. В двох сумках були алюмінієві предмети
(поршня, замки), а в одній сумці були латунні вироби, а саме: болти та трубочки
невеликих розмірів. Також вони подали йому 5-7 металевих предметів та один противогаз чорного кольору.
Всі речі вони сховали на даху будівлі, а саме під шифером. Після чого
повідомили ОСОБА_1 про здійснене, взяли в її будинку два мішки, в які потім
поскладали викрадені речі. ОСОБА_1 пішла за тачкою, якою потім перевезли
викрадені речі в будинок ОСОБА_1, які в подальшому ОСОБА_1 разом зі своїм сином
ОСОБА_4 мали здати в пункт прийому металобрухту. Після здачі металобрухту,
вирученими грошима мали поділитись. Однак ні йому, ні ОСОБА_5 ніяких грошей
ОСОБА_1 зі своїм сином не давали. В скоєному розкаявся.

Крім цього, вина підсудних підтверджена доказами, які зібрані на
попередньому слідстві, а саме: заявою (а.с.2); довідкою вартості (а.с.З);
протоколом огляду місця події (а.с.4); рапортами (а.с.13,14); протоколом обшуку
(а.с.32-33); протоколом огляду речового доказу (а.с.35); протоколами допиту
свідків: ОСОБА_5. (а.с.47), ОСОБА_10 (а.с.52), ОСОБА_11 (а.с.65), ОСОБА_9
(а.с.66), ОСОБА_12 (а.с.68), ОСОБА_13 (а.с.98), ОСОБА_14 (а.с.99), ОСОБА_15

(а.с.110),
ОСОБА_16 (а.с.120),
ОСОБА_17 (а.с.121); позовною заявою (а.с.63); витягами з паспортів (а.с.85, 96,
108); адресною довідкою (а.с.87); вимогами (а.с.89, 97, 109, 119);
довідками-характеристиками (а.с.90, 100, 111, 122); свідоцтвами про народження
(а.с.95, 107, 118); характеристиками (а.с.102, 113), з якими підсудні згідні у
повному об"ємі, тому суд відповідно ст.299 КПК України приходить до
висновку, про недоцільність дослідження даних доказів, оскільки вони ніким не
оспорюються, а тому суд вважає їх правдивими та обгрунтованими і такими, які
підтверджують вину підсудних у повному об"ємі.

Оцінюючи всі зібрані докази в їх сукупності, суд знаходить вину підсудної
ОСОБА_1встановленою, а її дії кваліфікує по ч.3 ст.185 КК України, тобто таємне
викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у приміщення,
вчинена за попередньою змовою групою осіб, на загальну суму 675 гривень 67
копійок.

Оцінюючи всі зібрані докази в їх сукупності, суд знаходить вину підсудної
ОСОБА_1встановленою, а її дії кваліфікує по ст.304 КК України, тобто втягнення
неповнолітніх у злочинну діяльність.

Оцінюючи всі
зібрані докази в їх сукупності, суд
знаходить вину підсудного ОСОБА_3 встановленою, а його дії кваліфікує по ч.3
ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з
проникненням у приміщення, вчинена за попередньою змовою групою осіб, на
загальну суму 675 гривень 67 копійок.

При призначенні підсудній ОСОБА_1міри покарання, суд враховує характер та
ступінь суспільної небезпеки скоєного, так і особу підсудної, що вона вперше
притягується до кримінальної відповідальності, усвідомила свою вину, розкаялася
у скоєному, позитивно характеризуються, дані обставини суд відносить до
пом"якшуючих вину обставин. До обтяжуючих вину обставин суд відносить те,
що підсудна скоїла злочин за попередньою змовою групою осіб.

З врахуванням вище викладеного, суд вважає, що підсудна ОСОБА_1може бути
виправлена та перевихована без позбавлення волі, а тому вважає можливим
застосувати до неї ст.75 КК України і звільнити її від відбуття призначеного
покарання з випробуванням.

При призначенні підсудному ОСОБА_6міри покарання, суд враховує характер та
ступінь суспільної небезпеки скоєного, так і особу підсудного, що він вперше
притягується до кримінальної відповідальності, неповнолітній, усвідомив свою
вину, розкаявся у скоєному, позитивно характеризуються, дані обставини суд
відносить до пом"якшуючих вину обставин. До обтяжуючих вину обставин суд
відносить те, що підсудний скоїв злочин за попередньою змовою групою осіб.

З врахуванням вище викладеного, суд вважає, що підсудний ОСОБА_6може бути
виправлений та перевихований без позбавлення волі, а тому вважає можливим
застосувати до нього ст.75 КК України і звільнити його від відбуття
призначеного покарання з випробуванням.

Цивільний позов
суд вважає залишити без розгляду, так як цивільний позивач не надав
підтверджуючих матеріалів про розмір матеріальних збитків, та в чому вони виразились,
роз"яснивши йому, що він має право звернутись до суду з цивільним позовом
в порядку цивільного судочинства із наданням доказів за нанесені збитки та
визначившись з його розміром.

Керуючись
ст.323,324 КПК України, суд

ПРИГОВОРИВ
:

ОСОБА_1визнати винною та засудити: по ч.З ст.185 КК України до чотирьох
років позбавлення волі, по ст.304 КК України до двох років позбавлення волі.

На підставі ст.ст.70 КК України призначити остаточну міру покарання за
сукупністю злочинів у вигляді п"яти років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити засуджену ОСОБА_1від відбуття
призначеного покарання з випробуванням, встановивши їй іспитовий строк в два
роки.

На підставі ст.7 6 п.З, п.4 КК України зобов"язати ОСОБА_1повідомляти
органи кримінально-виконавчої системи
про зміну

місця
проживання, роботи або навчання, періодично з"являтися для реєстрації в
органи кримінально-виконавчої системи.

ОСОБА_3 визнати
винним та засудити по ч.3 ст.185 КК України до трьох років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_3 від відбуття
призначеного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк в один
рік.

Міру запобіжного заходу засудженим до вступу вироку в законну силу залишити
попередню - підписки про невиїзд.

Цивільний позов залишити без розгляду, роз"яснивши цивільному
позивачу, що він має право звернутись до суду з цивільним позовом в порядку
цивільного судочинства із наданням доказів за нанесені збитки та визначившись
із його розміром.

Речові докази: чотири поршні, діаметром 10,5 см., висотою 15см;
номерні знаки в кількості 10 штук (автомобільні); алюмінієвий дріт, змотаний в
два мотки, товщиною в розрізі 3 мм. передати за належністю МДПМК-56.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Вінницької області протягом
15 діб з часу його проголошення через Ямпільський районний суд.