Справа № 163/1534/15-к
Провадження № 1-кп/163/61/15
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 липня 2015 року Любомльський районний суд Волинської області

у складі: головуючої - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Любомль кримінальне провадження №0000351 про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, з середньо-спеціальною освітою, непрацюючої, розлученої, раніше не судимої,
у вчиненні кримінального правопорушення,

передбаченого ч.1 ст.121 КК України,

в с т а н о в и в :
ОСОБА_5 12 грудня 2014 року близько 19-20 години, знаходячись біля будинку свого місця проживання, на АДРЕСА_1 , під час сімейного конфлікту зі своїм колишнім чоловіком - ОСОБА_6 , що виник на ґрунті особистих неприязних відносин, відкриваючи хвіртку, за яку останній тримався, штовхнула його, внаслідок чого він впав на землю, де, знявши з його лівої ноги гумовий чобіт, почала ним наносити удари по різних частинах тіла ОСОБА_6 : руках, ногах, животі та по голові, спричинивши йому в такий спосіб тілесні ушкодження у вигляді: підшкірних гематом обох кистей обох колінних суглобів, лівого стегна та латеральної поверхні лівої гомілки, забоїв-саден м`яких тканин тулуба та кінцівок, які за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, та підшкірних навколоорбітальних гематом, забійної рваної рани лівого вуха, підшкірних гематом лівої половини обличчя, саден голови, лівого вуха, забоїв-саден м`яких тканин голови, підшкірної гематоми тім`яної ділянки зліва, важкої відкритої проникаючої черепно-мозкової травми, зламу кісток основи та склепіння черепа, забою головного мозку, підшкірної тім`яної гематоми, забоїв-саден м`яких тканин голови, лівобічної гострої тім`яно-скроневої епідуральної гематоми, які в своїй сукупності відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя в момент їх заподіяння.

Своїми умисними діями, які виразились в заподіянні потерпілому ОСОБА_6 умисних тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння, обвинувачена ОСОБА_5 вчинила злочин, передбачений ч.1 ст.121 КК України.
Встановлені судом обставини підтверджуються наступними дослідженими доказами.
Так, допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 свою вину в умисному заподіянні тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , а також заявлений прокурором цивільний позов, визнала повністю та показала, що з потерпілим ОСОБА_6 перебувала у зареєстрованому шлюбі, від якого мають четверо неповнолітніх дітей. Близько трьох років назад вони розлучились та між ними склались особисті неприязні відносини, внаслідок зловживання останнім спиртними напоями, а також того, що він тижнями не ночував вдома, однак проживати вони залишились в одному будинку та є співмешканцями. 12 грудня 2014 року близько 20 години, перебуваючи вдома, діти їй повідомили, що прийшов батько ОСОБА_6 . Вийшовши на вулицю, побачила п`яного ОСОБА_7 , який, майже без свідомості, у перехиленому стані тримався за паркан, бо самостійно стояти на ногах не міг. Відчиняючи хвіртку, за яку тримався ОСОБА_6 , від її поштовху впав спиною на землю та почав нецензурно виражатись в її адресу. Будучи ображеною на ОСОБА_7 та сердитою за те, що він виніс з будинку продукти харчування, зняла з його ноги чобіт і почала ним наносити удари по різних частинах його тіла: руках, ногах та по голові. Всього чоботом нанесла близько 10 ударів, в голову лише один удар. Знявши з потерпілого шапку, побачила, що з його вуха йде кров, після чого наносити удари перестала та викликала швидку медичну допомогу. Вказала, що до даного конфлікту у ОСОБА_6 вухо уже було пошкоджене, а після нанесеного нею удару з нього лише почала йти кров. По приїзду швидкої, потерпілому надали медичну допомогу, однак, на пропозицію медсестри їхати в лікарню, останній відмовився. На слідуючий день, вранці зайшла до ОСОБА_7 в кімнату та запропонувала чаю, на що він відмовився. Однак, уже після обіду побачила, що стан його здоров`я погіршився, у нього спухло обличчя, він не розмовляв та не рухався, тому вона знову викликала швидку медичну допомогу, після чого його госпіталізували. Під час даного конфлікту постійно були присутні діти: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . На даний час вона здійснює за ОСОБА_6 догляд у себе вдома. У вчиненому розкаялась, при призначенні покарання поклалась на розсуд суду.

Такі показання обвинуваченої в судовому засіданні повністю підтвердив неповнолітній свідок ОСОБА_11 , який був безпосереднім очевидцем нанесення ОСОБА_5 тілесних ушкоджень його батькові ОСОБА_6 . Зокрема, показав, що того дня батько прийшов додому у стані сильного алкогольного сп`яніння, ледве стояв на ногах, та, не заходячи до будинку, тримаючись за хвіртку, кликав матір. Між матір`ю та батьком виникла сварка через те, що останній виніс з хати продукти харчування. Відкриваючи хвіртку, мати в такий спосіб штовхнула батька, від чого той впав спиною на землю і почав ображати її нецензурними словами, а та, в свою чергу, зняла з ноги останнього чобіт та почала ним наносити удари по усіх частинах його тіла: руках, ногах, животі та по голові. В голову нанесла лише один удар. Коли батько намагався піднятись, матір знову його починала бити. Батько матір не бив, лише намагався на неї замахнутись, однак цього зробити не зміг, так як перебував у стані сильного алкогольного сп`яніння. Швидку викликала матір, однак батька в лікарню не забрали. Вказав, що сварки між батьками виникали часто і, в подальшому, інколи переростали в бійки.

Свідок ОСОБА_12 , яка є сусідкою обвинуваченої, суду показала, що, йдучи з магазину та проходячи повз подвір`я ОСОБА_5 , за 2-3 метри бачила, як остання наносила своєму колишньому чоловікові ОСОБА_7 удари якимось предметом по усіх частинах його тіла (куди попало). ОСОБА_6 в той час уже лежав спиною на землі в крові головою до дороги та ногами до хвіртки. Даний конфлікт відбувався близько 20 хв., при цьому був присутній старший син обвинуваченої ОСОБА_8 , який підсвічував ліхтариком.

Свідок ОСОБА_13 показав, що того вечора, по-сусідству з друзями грав карти та почув звуки ударів. Вийшовши на дорогу, з відстані 20-25 м. бачив, як обвинувачена, нецензурно виражаючись в адресу ОСОБА_6 , який боком лежав на дорозі, наносила йому удари якимось предметом по усіх частинах тіла. Біля них був присутній їх старший син ОСОБА_8 , який час від часу навколо підсвічував ліхтариком, щоб побачити чи нікого немає поруч, а також менший син, який просив обвинувачену не бити батька, бо може «забити», на що остання відповіла, що краще відсидить термін, а ніж буде його терпіти. Сам потерпілий ОСОБА_6 перебував в стані алкогольного сп`яніння та нічого не говорив.

Свідок ОСОБА_14 суду показала, що того дня до неї зателефонував син ОСОБА_15 та повідомив, що необхідно поїхати додому до ОСОБА_5 , яка особисто до нього зателефонувала та повідомила, що побила ОСОБА_7 , у з`язку із чим його необхідно везти в лікарню, однак сама цього робити не буде, оскільки в лікарні необхідно платити гроші. Додому до Шидловських свідок приїхала разом з дочкою, але в будинок заходила лише остання. Через 5-7 хв. дочка, повернувшись повідомила, що там багато крові та мабуть відбулася бійка.

Потерпілий ОСОБА_4 , який є рідним братом потерпілого ОСОБА_6 , повністю підтвердив показання своєї дружини - свідка ОСОБА_14 . Вказав, що претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченої не має, просив її суворо не карати та не позбавляти волі реально, оскільки на її утриманні перебуває четверо неповнолітніх дітей, з яких одна дитина є інвалідом.

Крім цього, потерпілий ОСОБА_4 , вищевказані свідки, а також свідок ОСОБА_16 показали, що обвинувачена ОСОБА_5 зі своїм колишнім чоловіком потерпілим ОСОБА_6 перебувала в особистих неприязних відносинах, між ними часто виникали сварки, які переростали в бійки, через що ОСОБА_6 йшов з дому та міг не повертатись по декілька днів, ночував в основному у батьківській хаті, а також у брата, сестри, де й харчувався. Сам ОСОБА_6 , хоча й зловживає спиртними напоями, але є спокійною, неконфліктною людиною, бійок не влаштовував.
У протоколі огляду місця події від 13.12.2014 року, а саме, АДРЕСА_1 , що належить обвинуваченій ОСОБА_5 , за два метри від хвіртки, зафіксовано факт виявлення плями бурого кольору, схожої на кров (а.с.11-12).
З протоколу огляду місця події від 13.12.2014 року встановлено, що за місцем проживання обвинуваченої, в АДРЕСА_1 , виявлено гумові чоботи темно-зеленого кольору, належні потерпілому ОСОБА_6 , на підошві лівого чобота яких наявні плями бурого кольору, схожі на кров, а також виявлено одяг останнього (джинсові штани, тільняшку, сорочку та носки), у який він був одягнений під час конфлікту, та на якому також наявні плями бурого кольору, схожі на кров (а.с.13-15).
Згідно висновку судово-медичного експерта Любомльського відділення судово-медичної експертизи від 24.12.2014 року за №199, у потерпілого ОСОБА_6 виявлені наступні тілесні ушкодження: підшкірні навколоорбітальні гематоми, забійно-рвана рана лівого вуха, підшкірні гематоми лівої половини обличчя, садна голови, лівого вуха, забої-садна м`яких тканин голови, підшкірна гематома тім`яної ділянки зліва. Встановлено діагноз: важка відкрита проникаюча черепно-мозкова травма. Злам кісток основи та склепіння черепа. Забій головного мозку, підшкірна тім`яна гематома, забої-садна м`яких тканин голови, лівобічна гостра тім`яно-скронева епідуральна гематома, що викликало необхідність проведення операції резекційної трепанації черепа, видалення гематоми. Дані тілесні ушкодження в своїй сукупності відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя в момент їх заподіяння. Крім цього, на тілі потерпілого були виявлені: підшкірні гематоми обох кистей обох колінних суглобів, лівого стегна та латеральної поверхні лівої гомілки, та встановлено діагноз: забої-садна м`яких тканин тулуба, кінцівок. Дані тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень (а.с.49-50).
Як вбачається з висновку комісійної судово-медичної експертизи, проведеної експертами Волинського обласного бюро судово-медичної експертизи, №23 (розпочата 28.04.2015 року, закінчена 28.05.2015 року), у потерпілого ОСОБА_6 мали місце ушкодження у вигляді: параорбітальних гематом («симптом окулярів»), забійно-рвана рана лівої вушної мушлі, та садна шкіри останньої; садна шкіри лиця та волосатої частини голови, підшкірна гематома тім`яної лівої царини, які являються легкими тілесними ушкодженнями, котрі викликали короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад шести днів, але не більше як три тижні (21 день). У потерпілого також була констатована важка черепно-мозкова травма, котра супроводжувалась лівобічною тім`яно-епідуральною гематомою, забоєм головного мозку та зламами кісток склепіння та споду черепа, яка являється тяжким тілесним ушкодженням, за ознакою небезпеки для життя у момент спричинення. Крім цього, комісією експертів зроблено висновок, що вищевказана травма у ОСОБА_6 виникла в результаті контактів його тіла із тупими твердими предметами (предметом) та її виникнення при падінні самого потерпілого з висоти власного зросту, як із прискоренням, так і без нього, виключається (а.с.69-79).
Отже, зазначеним висновком виключається отримання потерпілим ОСОБА_6 вищеописаної черепно-мозкової травми за обставин, які він описував 31.12.2014 року під час проведення з ним слідчого експерименту, а саме, отримання травми голови шляхом необачного падіння з висоти власного росту та удару лівою стороною голови об дерев`яну лавку (а.с.51-54).
Таким чином, вказані докази у своїй сукупності повністю доводять винуватість ОСОБА_5 в умисному нанесенні потерпілому ОСОБА_6 тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння, та її дії кваліфікуються за ч.1 ст.121 КК України, оскільки тілесні ушкодження потерпілому були заподіяні саме від нанесених обвинуваченою хаотичних ударів гумовим чоботом, а тому, в даному випадку, її умисел був спрямований на заподіяння невизначеної шкоди здоров`ю потерпілого, відповідно, ОСОБА_5 повинна нести відповідальність саме за фактично заподіяні тілесні ушкодження.
Показання свідків ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , допитаних в судовому засіданні, суд до уваги не приймає, оскільки вони не доводять та не спростовують обставини, що мають значення для даного кримінального провадження.
Обговорюючи питання про вид та міру покарання стосовно обвинуваченої ОСОБА_5 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого нею злочину, який відноситься до категорії тяжких, дані про її особу та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченої, суд відносить активне сприяння у розкритті злочину. При цьому, з огляду на поведінку обвинуваченої під час розгляду кримінального провадження, суд не знаходить підстав розцінювати розкаяння останньої, висловлене у судовому засіданні, як щире.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_5 , судом по справі не встановлено.

Також суд враховує сімейний стан обвинуваченої, перебування на її утриманні чотирьох неповнолітніх дітей, з яких троє є малолітніми, а одна дитина інвалід, те, що вона має постійне місце проживання, ніде не працює, здійснює догляд за дитиною-інвалідом, по місцю проживання характеризується з задовільної сторони, на диспансерному обліку в лікаря-нарколога та в лікаря-психіатра не перебуває, раніше несудима, до кримінальної відповідальності притягується вперше, те, що вона після вчинення власних суспільно-небезпечних дій особисто викликала швидку медичну допомогу та на даний час здійснює догляд за потерпілим ОСОБА_6 ,відсутність з боку потерпілого будь-яких претензій морального та матеріального характеру, який також просив останню суворо не карати, зокрема, не позбавляти її волі реально.

Крім цього, суд зважує на встановлені фактичні обставини вчинення злочину за яких потерпілий перебував у стані алкогольного сп`яніння та його поведінку, яка передувала вчиненню даного злочину, тому, з врахуванням вищенаведених обставин та характеризуючих даних особи обвинуваченої, сам факт вчинення ОСОБА_5 тяжкого злочину не дає підстав вважати, що її виправлення можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.

З урахуванням вище наведеного, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченої та попередження вчиненню нею нових злочинів можливе без ізоляції її від суспільства, а тому призначає їй покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.1 ст.121 КК України із застосуванням ст.ст.75, 76 КК України, однак на максимальний іспитовий строк, передбачений ч.4 ст.75 КК України.

Таке визначене покарання обвинуваченій, на думку суду, буде відповідати завданням та загальним засадам призначення покарання, його меті, що визначені у ст.ст. 50, 65 КК України.
Заявлений прокурором в інтересах Волинської обласної клінічної лікарні цивільний позов до обвинуваченої ОСОБА_5 про відшкодування витрат закладу охорони здоров`я на лікування потерпілого від злочину в сумі 2018,61 грн. підлягає до повного задоволення, виходячи з наступного.
ОСОБА_5 заявлений позов визнала повністю.
Відповідно до ч. 1 ст.1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину.
Виходячи з вимог ч. 1 ст.1206 ЦК України, ст.128 КПК України та зважаючи на доведеність вини ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, повне визнання останньою даного позову, достатність доказів на ствердження його обґрунтування, суд приходить до висновку про необхідність стягнення зазначених витрат з обвинуваченої в повному обсязі.

Судові витрати у справі відсутні.

Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

У зв`язку з призначенням обвинуваченій покарання з іспитовим строком, запобіжний захід, до набрання вироком законної сили, ОСОБА_5 слід залишити попередній у вигляді особистого зобов`язання.
Керуючись ст.ст. 368, 369, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд, -

з а с у д и в :

ОСОБА_5 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, та призначити їй покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання, якщо вона протягом 3 (трьох) років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.
Цивільний позов Любомльської міжрайонної прокуратури Волинської області в інтересах Волинської обласної клінічної лікарні до ОСОБА_5 про відшкодування витрат на лікування потерпілого задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_5 в користь держави в особі Волинської обласної клінічної лікарні (одержувач: Волинська обласна клінічна лікарня, р/р №0264, ГДКУ у Волинській області, МФО 803014) 2018 (дві тисячі вісімнадцять) грн. 61 коп. витрат на лікування потерпілого від злочину.

Речові докази:

- джинси, тільняшку, сорочку синього кольору, шкарпетки та гумові чоботи, які передані на зберігання в кімнату речових доказів Любомльського РВ УМВС України у Волинській області, - повернути потерпілому ОСОБА_6 ;

- уламок від дерев`яної лавки та платок, які передані на зберігання в кімнату речових доказів Любомльського РВ УМВС України у Волинській області, - знищити.
Запобіжний захід ОСОБА_5 , до набрання вироком законної сили, залишити попередній - особисте зобов`язання.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Волинської області на протязі 30 днів із дня його проголошення через Любомльський районний суд Волинської області.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Головуюча:суддя ОСОБА_1