а Справа № 535/605/13-к
Провадження № 1-кп/535/52/13
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2013 року

Котелевський районний суд Полтавської
області в складі:

головуючого-судді
Островського Р.В.

при секретарі
Білик Н.О.

з участю прокурора
Скляренко Д.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в смт. Котельва
справу про обвинувачення

ОСОБА_1

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки сел. Котельва
українки, громадянки України,
зареєстрованої та проживаючої за
адресою: АДРЕСА_1, одруженої, має на
утриманні одну неповнолітню дитину,
освіта вища педагогічна, за фахом
практичний психолог, не працююча,
раніше не судима, -

в скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст.
185 КК України,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 14.05.2013 року в період часу з 08.15
год. до 09.20 год., усвідомлюючи
суспільно-небезпечний характер свого
діяння, передбачаючи його
суспільно-небезпечні наслідки і
бажаючи їх настання таємно, шляхом
підбору ключа, проникла до приміщення
квартири свого сусіда ОСОБА_2, яка
розташована за адресою : АДРЕСА_1,
звідки з комоду в кімнаті спальні
викрала належні ОСОБА_2, гроші в сумі 10
000 гривень, а також пару золотих
сережок, належних потерпілій ОСОБА_3,
вагою 4,74 грамів, вартістю 1090,20грн., (
згідно довідки на вартість 1 грама лома
золота станом на 14.05.2013року - 230грн., за
1грам лома золота), чим спричинила
потерпілому ОСОБА_2, матеріальну шкоду
на суму 10 000 гривень, та потерпілій
ОСОБА_3, матеріальну шкоду на суму
1090,20грн.

Після чого з місця вчинення злочину
зникла, викраденим майном
розпорядилася на власний розсуд, а
саме: відразу після вчинення крадіжки
пару золотих сережок сховала під купою
хмизу за будівлею свого гаражного
приміщення за адресою: АДРЕСА_1, маючи
на меті скористатися ними в подальшому.
Грошові кошти в сумі 1500грн., які
відразу після вчинення крадіжки
відрахувала з загальної суми 10 000грн.,
добровільно видала, а 8 500грн., сховала, в
подальшому використала на власні
потреби.

Таким чином, своїми умисними діями, що
виразились в таємному викраденні
чужого майна /крадіжці/, поєднаному з
проникненням у житло, ОСОБА_1 скоїла
злочин, передбачений ч.3 ст.185 КК
України.

В судовому засіданні підсудня ОСОБА_1
свою вину в скоєнні злочину визнала
повністю і показала, що вона проживає у
одному будинку, на одній сходовій
клітині з потерпілими, неодноразова
бувала у них вдома, підтримувала
добросусідські стосунки. Напередодні
крадіжки, з метою підготовки до її
скоєння, викрала ключ від вхідних
дверей до квартири потерпілих, а 14.05.2013
року, зранку, скористалася тим, що
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не перебували у
квартирі, відімкнула двері викраденим
ключем, та викрала грошові кошти та
коштовності. Після того, як була
викрита у скоєнні злочину, у підсудньої
вилучили 1500 грн., а решту вона пізніше
витратила на власні потреби.
Повідомила суд, що у скоєному
розкаялася.

Окрім повного визнання обвинуваченою
своєї вини в скоєнні даного злочину, її
вина в повному обсязі доведена
наявними по кримінальній справі
доказами.

Зокрема показами потерпілих, котрі
дали пояснення з приводу досліджуваних
судом обставин, та повністю
підтвердили викладене у
обвинувальному акті. Повідомили, що до
даного часу їм збитки не відшкодовано,
наполягали на покаранні підсудньої.

Досліджені в суді докази, що були
надані стороною обвинувачення,
повністю викривають ОСОБА_1 у скоєнні
інкримінованого їй злочину. Зокрема її
вина підтверджена:

Протокол огляду місця події, та
виявлення викраденого майна, актом
зважування золотих сережок, висновком
дактилоскопічної експертизи, та
іншими, дослідженими в ході слухання
справи доказами.

Все викладене приводить суд до
стійкого переконання, що саме ОСОБА_1
скоїла викрадення грошей та
коштовностей у потерпілих ОСОБА_2 та
ОСОБА_3

Дії підсудної кваліфіковані судом по
ч.3 ст. 185 КК України, бо вона скоїла
таємне викрадення чужого майна
(крадіжку) з проникненням у житло.

При призначенні покарання суд враховує
ступінь тяжкості вчиненого злочину,
особу винної. Суд також враховує, що
ОСОБА_1 має неповнолітню дитину, і за
відсутності обставин, що обтяжують
вину вважає, що їй слід призначити
покарання у вигляді позбавлення волі в
межах санкції ч. 3 ст. 185 КК України.

Розглядаючи питання про застосування
до ОСОБА_1 вимог ст. 75 КК України, що було
запропоновано прокурором, суд не
знаходить підстав для звільнення
підсудньої від покарання з
випробуванням.

Перш за все тому, що наявність в діях
ОСОБА_1 такої пом'якшуючої обставини,
як щире каяття видається суду
сумнівним. Підсудня тривалий час не
визнавала вини у скоєнні злочину, а
навіть після її викриття не повернула
гроші потерпілим, а приховала їх, та
пізніше витратила на свої потреби.
Характер та обставини скоєного
свідчать про стійку антисоціальну
спрямованість поведінки підсудньої.
Вона ретельно готувалася до скоєння
крадіжки, заздалегідь викрала ключ від
квартири, дізналася де потерпілі
тримають кошти, прослідкувала коли
вони залишать житло без нагляду.

Крім того, з часу скоєння злочину, до
розгляду справи в судовому засіданні
пройшов тривалий час, а ОСОБА_1 не вжила
жодних заходів до відшкодування
завданих нею збитків.

Також суд враховує, що як за місцем
проживання, так і за місцем останньої
роботи ОСОБА_1 характеризується
негативно. Перебуває на обліку у
лікаря-нарколога.

Хоча ОСОБА_1 раніше не судима, однак суд
враховує, що вона 4.04.2012 р. скоювала
злочин, передбачений ч. 1 ст. 190 КК
України, та була звільнена від
відповідальності у зв'язку з
примиренням.

Наявність у підсудньої неповнолітньої
дитини не є перешкодою для призначення
покарання, пов'язаного з ізоляцією від
суспільства, оскільки ОСОБА_1 тривалий
час не працює, тобто дитину не утримує
матеріально, а після закінчення
досудового слідства взагалі залишила
місце проживання, була оголошена у
розшук, а після того, як була доставлена
до суду повідомила, що шукала роботу
для відшкодування збитків.

Вказане переконує суд у тому, що ОСОБА_1
заслуговує на відбуття покарання
реально.

На думку суду підлягає задоволенню
заявлений потерпілим цивільний позов,
так як доведено його розмір та факт
нанесення шкоди.

Суд вважає, що не потребує заміни
обраний ОСОБА_1 запобіжний захід у
вигляді особистого зобов'язання, бо
після його обрання підсудня своєчасно
з'являлась на судові виклики,
встановлених щодо неї обмежень не
порушувала.

Долю речових доказів слід вирішити в
порядку ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 373, 374,474, 475 КПК України, суд,-

З А С У Д И В :

ОСОБА_1 по ч.3 ст. 185 КК України до 3 (трьох)
років позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу до вступу
вироку в законну силу залишити
попередню - особисте зобов'язання.

Позов ОСОБА_2 задоволити. Стягти з
ОСОБА_1 на його користь завдану
злочином матеріальну шкоду в розмірі 8
500 (вісім тисяч п'ятсот) грн..

Речові докази: дві таблиці зі слідами
рук - знищити; пару сережок у вигляді
кілець, картонну коробку з документами,
ключі від вхідних дверей та грошові
кошти в сумі 1500 грн., циліндровий
механізм від замка та ключ - повернути
власникам ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Вирок може бути оскаржений до
апеляційного суду Полтавської області
протягом тридцяти днів з дня його
проголошення.

Головуючий

Суддя Котелевського районного суду

Полтавської області
Р.В.Островський