Романівський районний суд Житомирської області
Справа № 290/1101/14-к
УХВАЛА
10 квітня 2015 року Романівський районний суд Житомирської області
у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянувши клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про вирішення долі речових доказів у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000095 від 18.02.2013 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.1 ст.122 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
15.10.2014 року до Романівського районного суду Житомирської області звернулась адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 з клопотанням про вирішення долі речових доказів - відеореєстратора з жорстким диском на 500 ГБ та пістолету Флобера у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000095 від 18.02.2013 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.1 ст.122 КК України.
Клопотання обгрунтовано тим, що під час судового провадження вказані предмети не були використані в якості речових доказів та вироком Романівського районного суду Житомирської області від 30.01.2014 року доля даних речових доказів не вирішувалась.
Суд, дослідивши матеріали клопотання, а також оглянувши матеріали кримінального провадження №0000124 (судова справа 290/1197/13-к), які надійшли після перегляду із Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, приходить до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.
Відповідно до ч.2 ст.100 КПК України речовий доказ зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до ч.5 ст.100 КПК України речові докази, надані суду, зберігаються у суді, за винятком випадків, передбачених частиною шостою цієї статті, а також речових доказів у вигляді громіздких або інших предметів, що вимагають спеціальних умов зберігання, які можуть знаходитись в іншому місці зберігання.
Відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України питання про долю речових доказів, які були надані суду, вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.
Речові докази, про вирішення долі яких заявляє клопотання адвокат ОСОБА_3 , не були надані суду, не зберігались у суді та не досліджувались судом як докази під час судового провадження, тому суд не вправі вирішувати долю таких предметів ні вироком суду, ні ухвалою, постановленою за результатами розгляду клопотання сторони кримінального провадження.
Разом з тим, адвокат не ставить питання про оскарження дій чи бездіяльності слідчого чи начальника органу досудового розслідування, які полягають у неправильному вирішенні питання про долю речових доказів, які знаходяться на зберіганні в органі досудового розслідування.
Керуючись статтями 100, 537, 539 КПК України, -
УХВАЛИВ:
Відмовити у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про вирішення долі речових доказів у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000095 від 18.02.2013 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.1 ст.122 КК України.
Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Житомирської області через Романівський районний суд Житомирської області. Якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Суддя: ОСОБА_1