Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
Справа № 695/701/13-к
номер провадження 1/695/63/13
П О С Т А Н О В А

25.10.2013 рокум. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді: Орла С.І.

при секретарі: Біліченко С.В.

з участю:

прокурора : Голубицького В.В.

підсудного : ОСОБА_1

адвоката: ОСОБА_2

потерпілого ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальну справу про обвинувачення:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, неодруженого, приватного підприємця, ІНФОРМАЦІЯ_3, жителя ІНФОРМАЦІЯ_4, раніше не судимого, у вчиненні злочину передбаченому ч. 1 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Орган досудового слідства обвинувачує ОСОБА_1 в тому що він 16 лютого 2005 року близько, 17.30 год., керуючи власним автомобілем НОМЕР_1 та рухаючись по автодорозі Гельмязів Софіївка, із с. Гельмязів у напрямку с. Гладківщина, перед проїздом нерівнозначного перехрестя, не дав дорогу автомобілю Опель д.н.з. 500 94 KM під керуванням ОСОБА_3, який рухався по головній дорозі в напрямку м. Київ. В результаті чого на перехресті автодороги з с. Гельмязів з автодорогою Бориспіль-Запоріжжядопустив зіткнення з автомобілем Опельд.н.з. 500-94 KM. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля Опель ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження у вигляді травми голови і кінцівок (ран і чисельних саден), які супроводжувались явищами струсу головного мозку, які в свою чергу потягли за собою розвиток залишкових явищ. Нанесені ОСОБА_3 пошкодження у звязку з тривалим розладом здоров`я відносяться категорії середньої тяжкості. Згідно висновку експерта авто-технічної експертизи № 4/183 від 28.09.2006 року встановлено, що в дорожній обстановці, що склалася, водій автомобіля НОМЕР_1 ОСОБА_1 повинен був перед проїздом нерівнозначного перехрестя дати дорогу автомобілю Опель д.н.500-94 KM, який наближався до даного перехрестя по головній дорозі, тобто повинен був діяти у відповідності до вимог дорожнього знаку 2.1. Дати дорогута п.16.11 Правил дорожнього руху України. В момент виникнення небезпеки для руху, водій автомобіля Опельд.н.з. 500-94 КМ ОСОБА_3 не мав технічної можливості уникнути зіткнення з автомобілем НОМЕР_2 шляхом застосування екстреного гальмування. В даному випадку, технічна можливість для водія автомобіля НОМЕР_1 ОСОБА_1 уникнути зіткнення з автомобілем „Опель" д.н.500 94 KM полягала у виконанні ним вимог знаку 2.1. та п. 16.11. Правил дорожнього руху України. В причинному зв"язку з виникненням ДТП, з технічної точки зору, знаходився виїзд автомобіля ЗАЗ-1102 д.н. 193-79 під керуванням ОСОБА_1 з другорядної дороги на смугу руху автомобіля Опель д.н. НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_3, в момент, коли останній не мав можливості уникнути зіткнення шляхом застосування екстреного гальмування.

Дії ОСОБА_1 органом досудового слідства кваліфіковані за ч. 1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Під час закінчення розгляду справи прокурор заявив клопотання про направлення справи для проведення додаткового досудового розслідування в звязку з його неповнотою мотивуючи його тим,ь що що в кримінальній справі було проведено 2 судово-медичні дослідження та 4 судово-медичні експертизи, які мають розбіжності, а саме: згідно акта судово-медичного дослідження № 98 від 07.04.2005 року, яке проводила судово-медичний експерт ОСОБА_4, завідуюча Золотоніським відділенням СМЕ, у ОСОБА_3 маються тілесні ушкодження легкого ступеню тяжкості, згідно акта судово-медичного освідування № 98 від 14.07.2005 року, яке проводив судово-медичний експерт Черкаського обласного бюро судово-медичної експертизи ОСОБА_5 у ОСОБА_3 маються тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, згідно висновку судово-медичної експертизи № 98/378 від 03.12.2005 року, яке проводив судово-медичний експерт Черкаського обласного бюро судово- медичної експертизи ОСОБА_5 у ОСОБА_3 маються тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, згідно висновку комісійної судово- медичної експертизи № 17-к від 12.05.2010 року, яка проводилась в Черкаському обласному бюро судово-медичної експертизи у ОСОБА_3 маються тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, згідно висновку повторної комісійної судово-медичної експертизи № 104/К від 12.10.2011 року, яка проводилась в Київському обласному бюро судово-медичної експертизи у ОСОБА_3 маються тілесні ушкодження легкого ступеню тяжкості,згідно висновку повторної комісійної судово-медичної експертизи № 140/13 від 19.09.2013 року, яка проводилась в ДУ Головного бюро судово-медичних експертиз Міністерства охорони здоровя України у ОСОБА_3 маються тілесні ушкодження легкого ступеню тяжкості.

Прокурор прийшов до висновку, що в кримінальній справі під час досудового слідства не були зясовані всі обставини справи скоєння дорожньо-транспортної пригоди та належним чином не встановлено, які саме тілесні ушкодження маються в потерпілого ОСОБА_3, які він отримав в результаті дорожньо-транспортної пригоди, тобто відсутня обєктивність дослідження всіх доказів в вказаній кримінальні справі під час досудового слідства.

У звязку з тим, що допущені порушення норм матеріального та процесуального закону під час досудового слідства по даній кримінальній справі на момент розгляду справи по суті в суді усунути не можливо шляхом надання судових доручень згідно вимог ст. 315-1 КПК України, а під час попереднього розгляду справи в суді такі порушення не були встановлені у суду є всі підстави для повернення справи на додаткове розслідування.

Потерпілий ОСОБА_3 підтримав клопотання прокурора.

Підсудний ОСОБА_1та його захистник заперечували проти направлення даної кримінальної справи прокурору для проведення досудового слідства та просили відмовити в даному клопотанні оскільки судом перевірені всі обставини справи, виконані всі вимоги у відповідності до вимог ухвали апеляційного суду Черкаської області по якій проведена повторна комісійна судово медична експертиза Головним управлінням бюро СМЕ міністерства охорони здоровя України яка знову підтвердила , що у потерпілого мало місце легкі тілесні ушкодження.

Суд, вислухавши думку учасників процесу, вважає що дане клопотання не підлягає до задоволення, оскільки справа розглядалася судами неодноразово.

Вироком Золотоніського міськрайонного суду від 19.05.2010 року ОСОБА_1 було засуджено за ч. 1 ст. 286 КК України та призначено покарання у вигляді штрафу, на підставі ст. 49 КК України звільнено від кримінальної відповідальності.

Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 09.11.2010 року вирок Золотоніського міськрайонного суду від 19.05.2010 року було скасовано, а справу направлено на додаткове розслідування Золотоніському міжрайонному прокурору.

Постановою Золотоніського міськрайонного суду від 28.12.2011 року справу було повернуто прокурору для проведення додаткового розслідування.

Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 20.03.2012 року постанова Золотоніського міськрайонного суду від 28.12.2011 року була скасована.

Вироком Золотоніського міськрайонного суду від 15.10.2012 року ОСОБА_1 було виправдано у вчиненні злочину передбаченому ч. 1 ст. 286 КК України у звязку з відсутністю в його діях складу злочину.

Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 05.02.2013 року вирок Золотоніського міськрайонного суду від 15.10.2012 року був скасований. Зокрема в ухвалі вказувалося, що при наявності двох протилежних комісійних висновків СМЕ з цього приводу, що були складені в різних експертних закладах одного рівня, необхідно було вдатися до проведення повторної комісійної судово-медичної експертизи комісією експертів Головного бюро СМЕ Міністерства охорони здоров'я України. Це посприяє остаточному та об'єктивному з'ясуванню питання про тяжкість.

Оскільки всі обставини на які посилається прокурор були встановлені та виконані під час судового слідства, шляхом допиту підсудного, потерпілого, свідків, висновками судово-медичних та комісійних судово-медичних експертиз крім того суперечності у висновках стосовно заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень усунуто у відповідності до ухвали апеляційного суду ЧЕРКАСЬКОЇ області від 05 лютого 2013 року та проведено повторну комісійну судово медичну експертизу експертами Головного управління бюро СМЕ Міністерства охорони здоровя України. Висновок повторної експертизи знову підтвердив , що у потерпілого мало місце легкі тілесні ушкодження, а твердження прокурора, що вони найдуть під час проведення досудового розслідування якісь документи які підтвердять , що у потерпілому було заподіяно середнього ступеню тілесні ушкодження також не підлягає до задоволення оскільки потерпілим було надано експертам не лише медичні документи повязані з дорожньо-транспортною пригодою, але і медичні документи з його ранішими захворюваннями.

При новому розгляді судом за клопотанням самого прокурора було призначено повторну комісійну судово-медичну експертизу в Головному бюро СМЕ Міністерства охорони здоров'я України для усунення протиріччя.

Суд вважає, що дане клопотання не підлягає до задоволення так як прокурором не наведено суду підстав істотного порушення органом досудового слідства кримінально процесуального законодаства, без усунення яких справа не може бути продовжена розглядом.

Керуючись ст.281,317 КПК України, в редакції 1960 року, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

В клопотанні прокурору про направлення кримінальної справи по обвинуваченню ОСОБА_1 у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст. 286 КК України на додаткове розслідування - відмовити.

Постанова оскарженню не підлягає.

СУДДЯ: С.І. ОРЕЛ