Справа № 1-295/11
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2011 року Ленінський районний суд м. Кіровограда в складі:

головуючого судді: Бутельської Г.В.

при секретарі: Нетесі С.М.

за участю прокурора: Бардиш О.В.

адвокатів: ОСОБА_1

ОСОБА_2

Захисника: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді кримінальну справу за звинуваченням ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, гр. України, ІНФОРМАЦІЯ_3, учня ІНФОРМАЦІЯ_4, раніше не судимого, проживаючого: ІНФОРМАЦІЯ_5,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.187 КК України,

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_7, українця, гр. України, ІНФОРМАЦІЯ_3, учня ІНФОРМАЦІЯ_4, раніше не судимого, проживаючого: ІНФОРМАЦІЯ_8,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.187 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Підсудні ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вчинили напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоровя особи, яка зазнала нападу (розбій).

Злочин вчинено за наступних обставин.

13 березня 2011 року близько 03.00 год., ОСОБА_4 та ОСОБА_5, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, знаходились біля нічного клубу «Распутін», розташованого у м. Кіровоград по вул. Преображенській, 2, де побачили потерпілого ОСОБА_6, який сидів на сходах та розмовляв по мобільному телефону. В цей час у ОСОБА_4 та ОСОБА_5 виник намір на заволодіння майном потерпілого ОСОБА_6. Діючи умисно, з корисливих спонукань, з метою наживи, без будь-якого попередження ОСОБА_5, ОСОБА_4, застосовуючи насильство небезпечне для життя чи здоровя потерпілого, теж наніс останньому один удар правою ногою в область голови. Побачивши це ОСОБА_5, з метою заволодіння майном потерпілого, наніс потерпілому ОСОБА_6 один удар кулаком лівої руки в область правого вуха, у результаті чого ОСОБА_6 упав зі сходів на землю та втратив свідомість. Подолавши таким чином волю та опір потерпілого, ОСОБА_5 заволодів мобільним телефоном «Нокіа Е71-1», вартістю 1750 грн., в якому знаходилась сім-карта мобільного оператора звязку «Лайф», вартістю 25 грн., на рахунку якої були гроші в сумі 25 грн. Після чого, продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір на заволодіння майном потерпілого, ОСОБА_5 обшукав кишені ОСОБА_6, та відкрито викрав гаманець, вартість 55 грн., в середині якого знаходилися гроші в сумі 200 грн. та 1 долар США, що в перерахунку на національну валюту гривню складає 7,93 грн., а ОСОБА_4 відкрито викрав металевий ланцюжок з шиї потерпілого, який для останнього матеріальної цінності не представляє. Після цього, ОСОБА_4 наніс ще один удар ногою в область корпуса ОСОБА_6, від якого останній втратив свідомість, чим завдали потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 2062,93 грн.

З місця вчинення злочину зникли, викраденим розпорядились на власний розсуд.

У результаті розбійного нападу ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді ЧМТ: забій головного мозку 1-го ступеня, перелом кісток носу, рани носу, гематоми навколо лівого ока, які згідно висновку експерта №446, від 04.04.2011 року, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, які викликали короткочасний розлад здоровя.

Допитаний в судовому засіданні підсудний ОСОБА_4 свою вину у вчиненому злочині визнав повністю, не заперечив проти фактичних обставин справи і показав, що дійсно 12.03.2011 року приблизно о 21.00 год. він зустрівся з друзями у тому числі і з ОСОБА_5 на Небережній в м. Кіровограді, де відпочивали. Вказав, що через деякий час пішли до нічного клубу «Распутін», що знаходиться в будинку побуту, де продовжили відпочивати та пити пиво. На протязі вечора бачили потерпілого з яким познайомились та спілкувались. Вказав, що бачив, як потерпілий пив коктейль, він пропонував потерпілому пригостити і його, але потерпілий не реагував. 13.03.2011 року приблизно о 03.00 год., вирішили піти додому. Зазначив, що оскільки його автобус до селища Кізельгур був тільки о 05.00 год., він запропонував Такаченку піти посидіти ще у клубі. Коли вони повертались до клубу, з протилежної сторони від клубу, він побачив потерпілого ОСОБА_7, який сидів на сходах і розмовляв по мобільному телефону. Вказав що коли підійшов до потерпілого побачив на шиї ланцюг, у цей час у нього виник намір на заволодіння ланцюгом. Після чого, він нічого не говорячи ОСОБА_5, переслідуючи власний злочинний намір, наніс потерпілому один удар правою ногою в область голови, від чого потерпілий упав, зазначив, що в цей час ОСОБА_5 був десь поряд. Вказав, що коли потерпілий упав то скотився по східцях. Після чого він підійшов і зірвав із шиї ланцюг, потім пішов на світло роздивитись його, що робив ОСОБА_5 не бачив. Коли впевнився, що ланцюг не є цінним викинув його, та пішов до зупинки. Також зазначив, що коли йшов до зупинки, в цей час підбіг ОСОБА_5, та показав мобільний телефон і дав один долар, сказавши, що мобільний телефон підібрав коли він випав з рук потерпілого, а долар взяв із гаманця, що був у його кишені. Також пояснив, що потерпілому наніс ще один удар в область голови, чи наносив удари ОСОБА_5 не бачив. ОСОБА_5 йому говорив, що у гаманці потерпілого були гроші, але скільки не говорив. Зазначив, що він Такченку не пропонував вчинити розбій, до потерпілого пішов не повідомивши про це ОСОБА_5. У вчиненому розкаявся.

Допитаний в судовому засіданні підсудний ОСОБА_5 свою вину у вчинені злочину визнав повністю, підтвердив покази дані ОСОБА_4 в судовому засіданні, не заперечив проти фактичних обставин справи, пояснивши, що 12.03.2011 року приблизно в 21.00 год., він з друзями у тому числі із ОСОБА_4 перебували на Набережній, де відпочивали. Потім вирішили піти на дискотеку в нічний клуб «Распутін». У клубі бачили потерпілого, з яким розмовляв ОСОБА_4. 13.03.2011 року біля 03.00 год., друзі вирішили піти додому. Посадивши друзів у таксі, він пішов до стоянки таксі. В цей час його догнав ОСОБА_4 і попросив залишитись на дискотеці чи піти в другий заклад, бо у нього був автобус аж о 05.00 год. ранку. Вказав, що коли вони йшли до клубу та переходили дорогу, він побачив ОСОБА_6, який сидів на сходах біля клубу і розмовляв по телефону, в цей час у нього виник намір на заволодіння вказаним телефоном. Вказав, що ОСОБА_4 йшов попереду нього, він думав, що ОСОБА_4 зайде на дискотеку, а він в цей час відбере телефон, однак той нічого не кажучи підійшов до потерпілого і наніс йому удар ногою в область голови. В цей момент він підійшов до них і наніс потерпілому теж удар рукою в область лівого вуха, від чого потерпілий упав скотившись по сходах. Зазначив, що коли він піднімав телефон, побачив в кишені потерпілого гаманець, який також забрав. На Набережній показав ОСОБА_4 гаманець і телефон, один долар, що був у гаманці віддав ОСОБА_4, а телефон та гаманець з грішми залишив собі. Телефон через 3-4 дні продав. У вчиненому розкаявся.

Вина підсудних ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підтверджується доказами, дослідженими в порядку ч.3 ст.299 КПК України, оскільки покази підсудних відповідають фактичним обставинам справи і ними не оспорюються.

Суд кваліфікує діяння підсудних ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за ч.1 ст.187 КК України, як вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоровя особи, яка зазнала нападу (розбій).

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що претензій до підсудних матеріального та морального характеру не має. Також заявив, що міра покарання для підсудних не повинна бути повязана з позбавленням волі, на його думку підсудні понесли уже достатнє покарання, перебуваючи під вартою.

Вирішуючи питання щодо міри покарання підсудним, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винних, обставини що помякшують та обтяжують покарання.

Підсудні ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вчинили тяжкий злочин, як особи за місцем проживання та навчання характеризуються позитивно, раніше не судимі, приймають активну участь у суспільному житті.

Обставинами, помякшуючими покарання підсудних, суд визнає добровільне відшкодування завданої шкоди, вчинення злочину вперше, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставинами, обтяжуючими покарання підсудних, суд визнає вчинення злочину в стані алкогольного спяніння.

Враховуючи обставини, що пом'якшують покарання підсудних, та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого, особу винних, суд вважає можливим виправлення засуджених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 без відбування покарання, відповідно до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, оскільки суд прийшов до переконання, що таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення засуджених.

Керуючись ст.ст.321-324 КПК України, суд

З А С У Д И В:

ОСОБА_4 визнати винним за ч.1 ст.187 КК України і призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4В від відбування покарання з іспитовим строком на 2 (два) роки.

На підставі ст.76 КК України зобовязати ОСОБА_4В повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи та навчання.

Міру запобіжного заходу на апеляційний період змінити з тримання під вартою на підписку про невиїзд, звільнивши ОСОБА_4 з-під варти в залі судового засідання.

ОСОБА_5 визнати винним за ч.1 ст.187 КК України і призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з іспитовим строком на 2 (два) роки.

На підставі ст.76 КК України зобовязати ОСОБА_5 повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи та навчання.

Міру запобіжного заходу на апеляційний період змінити з тримання під вартою на підписку про невиїзд, звільнивши ОСОБА_5 з-під варти в залі судового засідання.

Речові докази, що передано на зберігання потерпілому ОСОБА_6, залишити останньому, як йому належні. Речові докази, що знаходяться на зберіганні у кімнаті зберігання речових доказів Кіровоградського МВ знищити.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Кіровоградської області протягом 15 діб з моменту його проголошення, через даний суд.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда Г. В. Бутельська