У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Кармазіна Ю.М.,

суддів

Кліменко М.Р. і Таран Т.С.

розглянула
в судовому засіданні в м.Києві 18 березня 2008 року кримінальну справу
за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_1. на вирок Шевченківського районного
суду м. Києва від 29 грудня 2006 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від
4 липня 2007 року.

Цим вироком

ОСОБА_1

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця Таращанського району Київської
області, мешканця м.Києва, раніше судимого: 25.06.2001 року Новозаводським
районним судом м.Чернігова за ч.1 ст.117, ч.2 ст.123, ч.3 ст.140, ч.2 ст.141 КК
України (в редакції 1960 р.) на 5 років позбавлення волі, звільнений
умовно-достроково на 1 рік 4 місяці,

засуджений:

за ч.1 ст.187 КК України на 5 років позбавлення волі;

за ч.2 ст.187 КК України на 10 років позбавлення волі із конфіскацією
всього належного йому майна;

за ч.2 ст.186 КК України на 5 років позбавлення волі;

за ч.2 ст.153 КК України на 5 років позбавлення волі;

за ч.2 ст.289 КК України на 7 років позбавлення волі із конфіскацією всього
належного йому майна;

за ч.1 ст.263 КК України на 3 роки позбавлення волі;

за ч.2 ст.189 КК України на 6 років позбавлення волі.

На підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів
шляхом часткового складання призначених покарань ОСОБА_1. призначено покарання
у виді позбавлення волі строком на 13 років із конфіскацією майна.

На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків, до
покарання, призначеного за новим вироком, частково приєднано невідбуту частину
покарання за вироком Новозаводського районного суду м.Чернігова від 25.06.2001
року і остаточно ОСОБА_1. визначено покарання у виді позбавлення волі на строк
14 років із конфіскацією всього належного йому майна.

Крім того, до ОСОБА_1. застосовано примусові заходи
медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в
примусовому порядку в місцях позбавлення волі.

Ухвалою Апеляційного суду м.Києва від 4 липня 2007 року вирок
Шевченківського районного суду м. Києва від 29 грудня 2006 року щодо ОСОБА_1.
змінено. ОСОБА_1. у відповідності до ст.20 КК України визнано обмежено осудним.
З резолютивної частини вироку виключена ч.1 ст.187 КК України - як зайва і
остаточно його засуджено за ч.2 ст.187, ч.2 ст.186, ч.2 ст.153, ч.2 ст.289, ч.1
ст.263, ч.2 ст.189 КК України. Пом'якшено покарання за ч.2 ст.187 КК України і
призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років. На підставі
ст.70 КК України, шляхом часткового складання призначеного апеляційним судом за
ч.2 ст.187 КК України і покарань призначених судом першої інстанції за ч.2
ст.186, ч.2 ст.153, ч.2 ст.289, ч.1 ст.263, ч.2 ст.189 КК України, призначено
ОСОБА_1. покарання у види позбавлення волі строком на 10 років із конфіскацією
майна. Відповідно до ст.71 КК України до призначеного покарання частково
приєднано невідбуте покарання за попереднім вироком і остаточно ОСОБА_1.
призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 11 років із конфіскацією
майна. В решті вирок щодо ОСОБА_1. залишено без змін.

ОСОБА_1. визнано винуватим у тому, що він 21.08.2004 р. близько 00 год. 20
хв., знаходячись у під'їзді будинку АДРЕСА_1, застосовуючи насильство,
небезпечне для життя і здоров'я, напав на громадянина ОСОБА_2. та заволодів його
майном на загальну суму 808 гривень.

Він же, 01.09.2004 р. близько12 год. 30 хв., знаходячись у під'їзді будинку
АДРЕСА_2, застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя і здоров'я,
напав на ОСОБА_3. та заволодів її мобільним телефоном вартістю 1075 гривень.

06.09.2004 р., ОСОБА_1. близько 23 год. 40 хв., знаходячись у будинку
АДРЕСА_3, погрожуючи власниці цього будинку - ОСОБА_4. фізичною розправою над
нею та її дитиною, яку вона сприйняла як реальну загрозу своєму життю і
здоров'ю та життю своєї дитини, завдав їй (ОСОБА_4.) декілька ударів по голові
та плечах, і відкрито викрав гроші та речі потерпілої, спричинивши потерпілій
матеріальної шкоди на загальну суму 1060 гривень. Крім того, ОСОБА_1.,
застосовуючи до ОСОБА_4. фізичне насильство, задовольнив статеву пристрасть
неприроднім способом.

10.09.2004 р., близько 16 год. 40
хв., ОСОБА_1., знаходячись у кабінеті завідуючої дитячим садком № 2
м.Чернігова, будучи особою, яка вчинила розбій, вчинив розбійний напад на
ОСОБА_5., застосовуючи насильство небезпечне для життя і здоров'я потерпілої і
заволодів її майном на загальну суму 1 261 грн. 50 коп.

16.09.2004 р. ОСОБА_1. близько 9 год.20 хв., знаходячись у приймальній
директора коледжу інформаційних систем і технологій Київського національного
економічного інституту, застосувавши насильство, яке не є небезпечним для життя
та здоров'я ОСОБА_6., повторно, відкрито викрав її майно на
загальну суму 1 450 гривень.

ОСОБА_1. 13.09.2004 р. близько 19 години, знаходячись в автомобілі
“Опель-Омега”, який належав ОСОБА_7., і погрожуючи застосуванням ножа та
кастета, незаконно заволодів цим автомобілем.

Він же, 18 та 19 вересня 2004 р. на території Київського гідропарку, у
невстановленої особи, придбав пістолет марки “Макарова” та патрони до нього,
які зберігав за місцем свого тимчасового проживання.

Крім того, ОСОБА_1. протягом серпня - вересня 2004 року, з метою отримання
грошей у сумі 500 000 доларів США, писав листи президенту СК “Гермес” з
погрозами вбивства його та його близьких родичів, а також на території СК
“Гермес” по вул.Дмитрівській,33 в м.Києві висловлював погрози вбивства на
адресу віце-президента СК “Гермес” ОСОБА_8. та вимагав у останнього передачі
йому грошей.

20.09.2004 року близько 10 години ОСОБА_1. на території СК “Гермес” став
вимагати у ОСОБА_9. та ОСОБА_8. передачі йому вказаної суми, однак був
затриманий працівниками міліції. Під час затримання у ОСОБА_1. було знайдено та
вилучено пістолет та патрони до нього, а також два ножі та металеву
палицю.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_1., посилаючись на істотні порушення
кримінально-процесуального закону, неправильне застосування закону при
призначенні примусових заходів медичного характеру, просить вирок місцевого
суду та ухвалу апеляційного суду щодо нього скасувати, а справу направити на
новий судовий розгляд.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи
касаційної скарги засудженого, колегія суддів приходить до висновку, що вона не
підлягає задоволенню за наступних підстав.

Твердження засудженого ОСОБА_1. у касаційній скарзі про те, що його не в
повному обсязі ознайомили з матеріалами справи, чим істотно порушили вимоги
кримінально-процесуального закону, є безпідставним.

Як убачається із матеріалів справи, після закінчення досудового слідства
ОСОБА_1. надавалися для ознайомлення матеріали справи, з якими, відповідно до
протоколу про закінчення досудового слідства та пред'явлення для ознайомлення
матеріалів справи (т.5 а.с.142), він ознайомився у повному обсязі. Також за
клопотанням засудженого ОСОБА_1., йому під час розгляду справи у суді,
надавалася можливість для ознайомлення з матеріалами справи, але ознайомлення
було припинено в зв'язку із знищенням та пошкодженням частини документів
кримінальної справи самим засудженим, про що свідчить акт від 02.08.2005 року
(т.6 а.с.173).

Отже, органом досудового слідства
та судом вимоги кримінально-процесуального закону щодо ознайомлення засудженого
ОСОБА_1. з матеріалами справи були дотриманні. Факт припинення ознайомлення
засудженого ОСОБА_1. з матеріалами справи не може вважатися істотним порушенням
кримінально-процесуального закону, так як це було зроблено для запобігання
знищенню і пошкодженню матеріалів справи ОСОБА_1.

Доводи засудженого ОСОБА_1. у касаційній скарзі про те, що суд безпідставно
застосував до нього примусові заходи медичного характеру, чим на його думку
неправильно застосував кримінальний закон, є необґрунтованими.

Згідно з висновком судово-психіатричної експертизи від 28.03.2006 року (т.6
а.с.251-260) засуджений ОСОБА_1. виявляє ознаки органічного афективного розладу
настрою, субдепресивного стану і за своїм психічним станом не був здатний
повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними і йому рекомендовано
надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Тому суд першої інстанції, відповідно до зазначеного висновку
судово-психіатричної експертизи, правильно прийшов до переконання, що ОСОБА_1.
потрібно призначити примусові заходи медичного характеру у виді надання йому
амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку в місцях позбавлення
волі.

Суд апеляційної інстанції підтвердив обґрунтованість рішення місцевого суду
щодо призначення ОСОБА_1. примусових заходів медичного характеру і відповідно
до ст.20 КК України визнав його обмежено осудним.

Призначене покарання засудженому ОСОБА_1. відповідає вимогам ст.ст.20,65 КК
України, є необхідним та достатнім для його виправлення і попередження нових
злочинів.

Враховуючи наведене, колегія суддів не убачає підстав для
задоволення касаційної скарги.

Керуючись ст.394 КПК України, колегія суддів

У Х В А
Л И Л А:

відмовити ОСОБА_1 у задоволенні касаційної скарги
на постановленні щодо нього вирок Шевченківського районного суду м.Києва від 29
грудня 2006 року та ухвалу апеляційного суду м.Києва від 4 липня 2007 року.

С У Д Д І:

Кармазін Ю.М. Кліменко М.Р Таран Т.С.