Справа № 744/430/13-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/381/2015
Категорія - ч.1 ст. 185 КК Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 квітня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000011,

щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Жадове Семенівського району Чернігівського області, громадянки України, з середньою спеціальною освітою, заміжньої, працюючої технічним працівником Семенівського районного будинку культури, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

обвинуваченої за ч. 1 ст. 185 КК України,

за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_7 на вирок Семенівського районного суду Чернігівської області від 02 жовтня 2013 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком ОСОБА_7 засуджена за ч. 1 ст. 185 КК України до штрафу у розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень в дохід держави.

Цивільний позов представника потерпілої ОСОБА_8 в інтересах потерпілої ОСОБА_9 до обвинуваченої ОСОБА_7 про стягнення матеріальної та моральної шкоди залишено без розгляду.

Питання про долю речових доказів і документів було вирішено у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Як встановив суд, на початку грудня 2011 року, ОСОБА_7 , будучи обізнаною про те, що ОСОБА_9 , є інвалідом ІІ-ї групи з психічного захворювання, маючи на меті заволодіння її майном, заздалегідь увійшовши в довіру, запевнила ОСОБА_9 у необхідності оформлення кредиту для купівлі побутової техніки, приховавши даний факт від її опікуна ОСОБА_10

09 грудня 2011 року після оформлення кредиту в магазині «Техно-Світ» на ім`я ОСОБА_9 , ОСОБА_7 шляхом обману таємно викрала електричну духовку «САТУРН», вартістю 448 гривень заподіявши потерпілій ОСОБА_9 матеріальних збитків на вказану суму.

У січні 2012 року, продовжуючи злочинну діяльність, ОСОБА_7 , скориставшись довірою, отримала у ОСОБА_9 на зберігання пенсійну електронну картку банку «Райффайзен Банк Аваль». Після цього, переслідуючи загальну мету таємного викрадення чужого майна, в проміжок часу з 17 січня 2012 року до 03 березня 2012 року ОСОБА_7 зняла з електронної картки банку «Райффайзен Банк Аваль», виданої на ім`я ОСОБА_9 , готівкою грошові кошти в сумі 2 650 гривень, з яких таємно викрала 300 гривень, чим заподіяла останній матеріальних збитків на зазначену суму.

ОСОБА_7 , маючи умисел на заволодіння майном ОСОБА_9 , таємно викрала у неї грошові кошти та майно на загальну суму 748 гривень.

В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_7 просить вирок суду скасувати, а кримінальне провадження закрити за відсутності в її діях складу кримінального правопорушення, мотивуючи тим, що вона не викрадала духовки та грошей в сумі 300 грн., гроші з картки . Зокрема, між нею та потерпілою існували цивільно-правові відносини, а саме що вона дійсно піклувалась про потерпілу, за її згодою знімала з картки грошові кошти, на які купувала продукти харчування, а за придбані за домовленістю з потерпілою: духовку, телевізор і DVD- програвач, вона розрахувалась повністю. Пред`явлене їй обвинувачення не знайшло свого підтвердження, ні під час досудового розслідуванні, ні в судовому засіданні. На себе вона витратила лише 90 грн., знятих з картки ОСОБА_9 .

На думку апелянта органом досудового розслідування та районним судом не було виконані вказівки апеляційного суду, зазначені в ухвалі апеляційного суду Чернігівської області від 10 січня 2013 року, якою кримінальне провадження було повернуте прокурору Семенівського району для проведення додаткового розслідування.

Заслухавши доповідача, прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги обвинуваченої, вказуючи на законність та обґрунтованість висновків суду, перевіривши докази кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, потерпіла ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є інвалідом ІІ групи внаслідок психічного захворювання, з дитинства та безстроково. Судово психіатричні данні вказують на те, що у ОСОБА_9 слабо розвинуте логічне мислення, загальна обізнаність вкрай низька, бідний словниковий запас, обмежений кругозір, примітивне та конкретно-образне мислення, вона виявляє ознаки помірної розумової відсталості та позбавлена можливості розуміти значення своїх дій та керувати ними( том 1 а. п. 66-69).

З пояснень обвинуваченої ОСОБА_11 вбачається, що потерпілу ОСОБА_9 знає з дитинства, відповідно була обізнана про стан її здоровя. При цьому, під приводом піклування про психічно хвору ОСОБА_9 пішла з нею в магазин, де у грудні місяці 2011 року, в кредит на ім`я психічно - хворої ОСОБА_9 купила два телевізори, дві мікрохвильові печі, два DVD- програвачі, потреби в яких у потерпілої не було. До дня звернення в прокуратуру сусідки потерпілої, ні речей, куплених в кредит, ні коштів на погашення своєї частки заборгованості, ОСОБА_11 , не передавала.

Сусідка потерпілої ОСОБА_12 підтвердила, що її хвора сусідка ОСОБА_9 скаржилася на обвинувачену ОСОБА_13 вказуючи, що остання знімає з її карток гроші в банкоматі і нічого їй не говорить та не віддає, що ОСОБА_13 повела її з собою в магазин та оформила кредит, який замість домовленості про погашення в рівних частках, сплачувався за рахунок коштів ОСОБА_9 . Без дозволу ОСОБА_9 з її пенсійної картки ОСОБА_7 зняла та витратила 2 650 грн.

ОСОБА_12 розмовляла з обвинуваченою та з`ясовувала правдивість нарікань ОСОБА_14 , ОСОБА_13 заперечувала, що знімала кошти хворої жінки. Вдруге, коли ОСОБА_14 прийшла до неї і поскаржилася на ОСОБА_13 , вони пішли на роботу останньої, де в присутності головного бухгалтера будинку культури ОСОБА_15 , ОСОБА_13 написала розписку з проханням відраховувати з її зарплати на користь ОСОБА_9 2 650 грн., по 400 грн. щомісячно ( том 1 а. п. 19).

Виписки по картці на ім`я ОСОБА_9 про проведення трансакцій за період з 01 січня по 01 квітня 2012 року та диск відеозапису з банкомату „Райфазен Банк Аваль в м. Семенівка Чернігівської області, свідчать про те, що грошові кошти з електронної картки ОСОБА_9 знімала обвинувачена ОСОБА_16 .

Доводи апеляційної скарги обвинуваченої про те, що вона піклувалася про психічно хвору жінку і не викрадала речей та грошей, не відповідають дійсності. Поряд з турботою про хвору жінку, ОСОБА_7 вирішувала свої майнові та фінансові питання, купувала від імені психічно хворої ОСОБА_14 для своїх потреб побутові прибори, користувалася чужими коштами, залучала ОСОБА_9 для виконання своєї роботи, прибирання у будинку культури.

Згідно пояснень самої ОСОБА_9 , вона віддала свої дві пенсійні картки у „Приват Банку та „Банку Аваль на зберігання ОСОБА_7 та просила останню без її дозволу, не знімати кошти. Проте, коли ОСОБА_14 скаржилася на ОСОБА_13 своїй сусідці, потім спеціалісту Пенсійного фонду України в Семенівському районі ОСОБА_17 , обвинувачена ОСОБА_13 відмовилася віддати картки ОСОБА_9 , адже вона допомогла останній оформити пенсію по втраті годувальника, а тому вважала, що має повне право розпоряджатися коштами іншої особи.

Згідно роз`яснень, що містяться у пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 10 „Про судову практику в справах про злочини проти власності, обов`язковою ознакою шахрайства є добровільна передача потерпілим майна чи права на майно. Коли потерпіла особа через вік, фізичні чи психічні вади або інші обставини не могла правильно оцінювати і розуміти зміст, характер і значення своїх дій або керувати ними, передачу нею майна чи права на нього не можна вважати добровільною. В такому випадку, дії винної особи по заволодінню чужим майном кваліфікуються як крадіжка.

Зазначаючи про невиконання судом першої інстанції вказівок апеляційного суду Чернігівської області, викладених в ухвалі від 10 січня 2013 року, апелянт залишила поза увагою той факт, що об`єм обвинувачення, на виконання вказівок суду апеляційної інстанції був зменшений стороною обвинувачення, як в частині вартості викраденого майна, так і кваліфікації злочину ( змінене обвинувачення від 03 квітня 2013 року в томі 2 а.п.70-72) .

Саме це обвинувачення під час судового розгляду знайшло своє підтвердження і дії обвинуваченої ОСОБА_7 по заволодінню духовкою „Сатурн, вартістю 448 грн. та коштами в розмірі 300 гривень були розцінені як продовжувана крадіжка чужого майна. У даному випадку потерпіла ОСОБА_9 , яка не може розуміти значення своїх дій та керувати ними, хоча сама передала річ та доступ до коштів, проте така передача не носила добровільного характеру, духовку та кошти у неї були викрадені.

Версія обвинуваченої про виключно позитивні наміри до психічно хворої потерпілої, виглядає невірогідною. Документи на ім`я обвинуваченої по оплаті нею кредиту, припадають на час після звернення в інтересах потерпілої до правоохоронних органів, майно, яке купувалось у кредит на ім`я потерпілої, частково було повернуте після того як сусіди та працівники пенсійного фонду звернулися за захистом інтересів потерпілої.

В матеріалах кримінального провадження в томі 2 на аркуші провадження 76 є угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим, датована 10 вересня 2013 року, з якої вбачається, що ОСОБА_7 визнала себе винуватою в тому, що обікрала потерпілу ОСОБА_9 на суму 748 грн. та погодилася з кваліфікацією злочину за ч.1 ст. 185 КК України, а також зобов`язувалася відшкодувати шкоду в повному об`ємі. Під цією угодою та її пунктами є три підписи обвинуваченої, в тому числі і під пунктом, що її волевиявлення носить добровільний характер.

Цивільно-правові відносини з особою, яка не розуміє значення своїх дій і не може керувати ними, з правових підстав є недопустимими.

Отже, усі посилання обвинуваченої на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального правопорушення, на недоведеність її вини, на невиконання вказівок суду апеляційної інстанції та на істотні порушення вимог кримінально-процесуального закону, не відповідають дійсності та спростовуються зібраними та перевіреними під час судового засідання судом першої інстанції доказами .

Підстав для сумнівів у правильності та оцінці доказів районного суду колегія суддів, не вбачає.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 409, 532 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Семенівського районного суду Чернігівської області від 02 жовтня 2013 року щодо ОСОБА_7 , без змін.

Ухвала набуває законної сили негайно після її проголошення і може бути оскаржена до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_18 ОСОБА_19 ОСОБА_20