Ухвала

іменем україни

22 липня 2014 року
м.
Київ

Колегія суддів судової палати у
кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Широян Т.А.,

суддів Британчука В.В.,
Леона О.І.,

при секретарі Петрику В.В.,

за участю прокурора Парусова А.М.

розглянула в судовому засіданні
кримінальне провадження, внесене у
Єдиний реєстр досудових розслідувань
за № 0000639, за касаційними скаргами
захисника ОСОБА_1 в інтересах
засудженого ОСОБА_2 та самого
засудженого на вирок Комсомольського
районного суду м. Херсона від 24 вересня
2013 року та ухвалу Апеляційного суду
Херсонської області від 11 грудня 2013
року

Вироком Комсомольського районного
суду м. Херсона від 24 вересня 2013 року
засуджено

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина
України, такого, що не має судимості в
силу ст. 89 КК України

за ч. 1 ст. 121 КК України до покарання у
виді позбавлення волі строком на 5
років 6 місяців.

Стягнуто з ОСОБА_2 на
користь потерпілого ОСОБА_3 моральної
шкоди в розмірі 30000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на
користь потерпілого ОСОБА_3
відшкодування втраченого заробітку
внаслідок втрати загальної
працездатності, з 1 липня 2013 року,
щомісячно, в розмірі 35 % від діючої на
момент сплати мінімальної заробітної
плати, довічно.

Ухвалою Апеляційного суду Херсонської
області від 11 грудня 2013 року вирок
суду щодо ОСОБА_2 залишено без зміни.

За вироком суду ОСОБА_2 визнаний винним
та засуджений за те, що він 22 грудня 2012
року біля 22 години, в стані
алкогольного сп'яніння, знаходячись у
приміщенні кафе за адресою -
вул. Черновоноармійська, смт.
Комишани, Херсонська область, в ході
раптово виниклого конфлікту із ОСОБА_3,
наніс останньому один удар в область
лівого ока, спричинивши тяжкі тілесні
ушкодження по критерію стійкості
втрати працездатності не менш як на
одну третину.

В касаційних скаргах захисник ОСОБА_1
та засуджений ОСОБА_2, скарги яких є
аналогічними за змістом та вимогами,
просять вирок та ухвалу скасувати у
зв'язку із невідповідністю висновків
суду фактичним обставинам
кримінальної справи, однобічністю та
неповнотою судового слідства, а також
неправильним застосуванням
кримінального закону і призначити
новий розгляд справи у суді першої
інстанції. Зазначають, що умислу у
засудженого на спричинення тілесних
ушкоджень у ОСОБА_2 не було, а також
вказують на необ'єктивність у
визначенні ступеня тяжкості
ушкодження, а отже, вважають, що
кваліфікація дій засудженого за ч. 1
ст. 121 КК України є неправильною.

Заслухавши доповідача, думку прокурора
щодо безпідставності поданих
засудженим та його захисником
касаційних скарг, а тому просив їх
залишити без задоволення, перевіривши
матеріали кримінального провадження
та доводи касаційних скарг, колегія
суддів вважає, що вони не підлягають
задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 433 КПК України
до компетенції касаційного суду не
відноситься перевірка обставин,
зазначених у ст. 410, 411 КПК України щодо
неповноти судового розгляду справи,
невідповідності висновків суду,
викладених у вироку, фактичним
обставинам справи. У зв'язку з
наведеним, доводи засудженого в цій
частині у касаційному порядку
перегляду не підлягають.

Відповідно до ст. 94 КПК України, оцінка
доказів є виключною компетенцією суду,
який постановив вирок, і ці вимоги
закону судом першої інстанції
дотримані у повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів
кримінального провадження, висновки
про доведеність вини ОСОБА_2, який свою
вину у вчиненні інкримінованого
злочину визнав частково, та
кваліфікацію його дій за ч. 1 ст.121 КК
України, місцевий суд зробив на
підставі зібраних у справі та детально
досліджених в судовому засіданні
доказах, в їх сукупності та
взаємозв'язку.

Твердження засудженого про те, що
потерпілий своєю поведінкою
спровокував конфліктну ситуацію та
посягав на його здоров'я, тримаючи
пляшку в руці і, внаслідок цього, він
був вимушений захищатись та з цією
метою вдарив в обличчя останнього, було
предметом розгляду в суді першої
інстанції та свого підтвердження не
знайшло.

На спростування доводів засудженого
судом були перевірені та наведені у
вироку показання свідків ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_10 щодо обставин вчинення злочину.

Зокрема, свідок ОСОБА_4 пояснював, що
був свідком конфлікту між ОСОБА_3 та
ОСОБА_2, в ході якого останній наніс
одного удару правої руки в обличчя
ОСОБА_3, від чого той впав на підлогу.

Потерпілий ОСОБА_3 вказував, що
повернувся до кафе, щоб забрати ОСОБА_5,
який на вимогу ОСОБА_2 підмітав
підлогу, та через його втручання у
ситуацію для з'ясування причин
залучення ОСОБА_5 до прибирання кафе,
ОСОБА_2 почав перекривляти його,
оскільки ОСОБА_3 має проблеми зі слухом,
а потім вдарив кулаком в область лівого
ока.

Дані покази підтверджують і інші
свідки по справі, показання яких є
незмінними, послідовними та такими, що
не суперечать один одному.

Вказані обставини не заперечує і сам
засуджений ОСОБА_2, який і на досудовому
слідстві, і в суді визнавав свою вину
частково і не заперечував, що саме він
вдарив рукою в обличчя ОСОБА_3

Відповідно до постанови слідчого, за
клопотанням потерпілого, було
проведено додаткову судово-медичну
експертизу, оскільки зір на ліве око
ОСОБА_3 погіршився. За висновком
проведеної судово-медичної експертизи
№ 179/119/1793 від 28 березня 2013 року було
встановлено, що отримані ушкодження
ока відносяться до тяжких тілесних
ушкоджень по критерію стійкої втрати
працездатності не менше однієї
третини, яке в даному випадку складає 35
%.

Дана експертиза була проведена
належними чином, належними особами і
відповідно до кримінального
процесуального законодавства та
сумнівів у своїй об'єктивності в
колегії суддів не викликає.

Апеляційний суд переглянув дане
кримінальне провадження за апеляціями
захисника та засудженого ОСОБА_2 та у
відповідності до вимог ст. 419 КПК
України виніс мотивовану ухвалу, якою
визнав вирок суду першої інстанції
щодо останнього законним і
обґрунтованим.

Суди першої та апеляційної інстанцій
ретельно перевіряли доводи
засудженого і його захисника про
неповне проведення досудового та
судового слідства, невідповідність
висновків суду фактичним обставинам
справи та неправильному застосуванні
кримінального закону, які аналогічні
тим, що викладені у касаційній скарзі.

Викладені в ухвалі мотиви про визнання
цих доводів безпідставними, колегія
суддів знаходить обґрунтованими,
такими, що відповідають матеріалам
справи.

Призначаючи покарання, суд дотримався
вимоги ст. 65 КК України та призначив
ОСОБА_2 покарання, необхідне й достатнє
для його виправлення та попередження
нових злочинів.

Істотних порушень кримінального
процесуального закону, які тягнуть за
собою безумовне скасування
постановлених щодо ОСОБА_2 судових
рішень, по справі не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 436-438, 441 Кримінального
процесуального кодексу України,
колегія суддів,

ухвалила:

Касаційні скарги захисника ОСОБА_1 та
засудженого ОСОБА_2 залишити без
задоволення, а вирок Комсомольського
районного суду м. Херсона від 24 вересня
2013 року та ухвалу Апеляційного суду
Херсонської області від 11 грудня 2013
року щодо нього - без зміни.

Ухвала є остаточною і оскарженню не
підлягає.

Судді:

____________ ______________
________

Т.А. Широян В.В. Британчук О.І. Леон