Єдиний унікальний номер (справа №) 216/1584/13-к
Номер провадження у суді 1-кп/216/232/15
УХВАЛА

18 травня 2015 року місто Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши на стадії підготовчого провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кривому Розі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000273 від 23.01.2013 року, про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.1 ст.191 Кримінального кодексу України,

ВСТАНОВИВ:
Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 лютого 2015 року апеляційні скарги прокурора та представника потерпілого задоволено частково, вирок Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 грудня 2014 року відносно ОСОБА_4 скасовано, призначено новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції в іншому складі суду зі стадії підготовчого судового засідання (а.п. 178-180).

Представником потерпілого заявлено клопотання про повернення обвинувального акту прокурору з тих підстав, що обвинувальний акт в порушення п.5) ч.2 ст.291 КПК України не містить конкретного формулювання обвинувачення, а саме, відсутні обставини, які характеризують об`єктивну та суб`єктивну сторону кримінального правопорушення, не зазначено повні анкетні дані потерпілого, не вказано місце складання та затвердження акту (187-193).

В судовому засіданні обвинувачена заявлене письмове клопотання свого представника підтримала та просила задовольнити, прокурор просив відмовити у задоволенні даного клопотання та призначити справу до судового розгляду, оскільки обвинувальний акт відповідає вимогам ст.291 КПК України.

Заслухавши учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження, суд вважає, що клопотання представника потерпілого про повернення обвинувального акту прокурору підлягає задоволенню з підстав.

Відповідно до ухвали апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 лютого 2015 року суд першої інстанції під час підготовчого судового засідання, не звернув уваги на неконкретність пред`явленого ОСОБА_4 обвинувачення, що в свою чергу потягло неможливість з`ясування та перевірки певних обставин справи, наслідком чого стала неповнота судового розгляду. В обвинувальному акті, при формулюванні обвинувачення, органом досудового розслідування не вказані час та спосіб вчинення кримінального порушення, а саме крадіжок, вартість викраденого майна, що в даному випадку має суттєве значення та протирічить вимогам ст.ст.91, 92, 291 КПК України (а.п. 178-180).

При складенні нового обвинувального акту дані недоліки слід усунути, а саме, вказати час та спосіб вчинення кримінального порушення, а саме крадіжок, вартість викраденого майна з розшифровкою.

Також слід зазначити місце проживання обвинуваченого (п.1 ч.2 ст.291 КПК України), повні анкетні дані потерпілого (код ЄДРПОУ, місцезнаходження юридичної особи, контактні дані), ім`я, по батькові слідчого та прокурора (п.4 ч.2 ст.291 КПК України), розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням (п.7 ч.1 ст.291 КПК України), дату та місце затвердження (п.9 ч.1 ст.291 КПК України).

Відповідно до ч.1 ст.315 КПК України якщо під час підготовчого судового засідання не будуть встановлені підстави для прийняття рішень, передбачених пунктами 1-4 частини третьої статті 314 цього Кодексу, суд проводить підготовку до судового розгляду.

Провести підготовку до судового розгляду справи об`єктивно неможливо, оскільки обвинувальний акт на підставі п.3) ч.4 ст.314 КПК України слід повернути прокурору як такий, що не відповідає вимогам цього Кодексу.

З метою підготовки до судового розгляду суд розглядає клопотання учасників судового провадження про здійснення судового виклику певних осіб до суду для допиту (п.4) ч.2 ст.314 КПК України).

Обвинувальний акт не містить аналізу доказів, на яких базується обвинувачення та не містить аналізу доказів, наданих стороною захисту.

Відповідно до ч.2 ст.17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення.

Ця складова такої загальної засади кримінального провадження як презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, окрім іншого, також означає, що обвинувачений не зобов`язаний ознайомлюватись з матеріалами кримінального провадження, які передані до суду, не зобов`язаний вивчати наявні докази, які зібрані слідчим; обвинувачений не зобов`язаний самостійно з`ясовувати, які з доказів у матеріалах кримінального провадження прокурор вважає такими, що підтверджують обвинувачення та у якій саме мірі (частині), а які прокурор вважає такими, що це обвинувачення не підтверджують (побічно зібрані у справі докази в процесі пошуку істини тощо).

Не дивлячись на відсутність у ч.2 ст.291 КПК України формального обов`язку сторони обвинувачення зазначити докази, які підтверджують фактичні обставини кримінального правопорушення, суд вважає, що обвинувальний акт повинен містити вказівку на докази та їх зміст.

Такий висновок випливає з того, що ніхто не зобов`язаний вживати активних дій (вивчення матеріалів справи тощо), щоб з`ясувати чим підтверджується обвинувачення.

Такий висновок також базується на прямому застосуванні судом п.а) ч.3 ст.6 (Право на справедливий суд) Конвенції про захист прав і основоположних свобод.

Відповідно до п.1) ч.3 ст.42 КПК України обвинувачений має право: знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення його обвинувачують. На думку суду це право включає можливість знати причини, чому особу обвинувачують, тобто це право включає знати докази.

Іншими словами, обвинуваченому в обвинувальному акті слід вказати причини обвинувачення докази та їх зміст.

Обвинувачений не зобов`язаний самостійно з`ясовувати доказову базу слідчого (прокурора).

Відповідно до ч.4 ст.42 КПК України обвинувачений має право брати участь під час судового розгляду у допиті свідків обвинувачення або вимагати їхнього допиту. Відсутність у обвинувальному акті посилань на показання свідків унеможливлює право обвинуваченого на захист, він не може визначитись чи слід йому вимагати допиту конкретного свідка сторони обвинувачення чи слід спростовувати показання даного свідка чи ні. При цьому обвинувачений не зобов`язаний вичитувати матеріали досудового розслідування показання свідків, ці показання йому мають бути доведені в обвинувальному акті.

Обвинувачений просто не знає які докази йому потрібно спростовувати.

На наступній стадії стадії судового розгляду обвинувачений цих прав уже не матиме, що порушує його право на захист.

Таке завуальоване обвинувачення обмежує не лише право обвинуваченого на знання причин (доказів), чому його обвинувачують, а й обмежує суд у якісному проведенні підготовчого судового засідання.

Суд не може завершити підготовче судове засідання у спосіб призначення судового розгляду та не може визначитись із колом доказів, які слід досліджувати у майбутньому, зокрема чи слід викликати свідків, яких саме, чи базується обвинувачення на їх показаннях чи ні.

Відповідно до п.а) ч.3 ст.6 (Право на справедливий суд) Конвенції про захист прав і основоположних свобод, яка чинна в Україні на підставі Закону України Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: a) бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.

Відсутність вказівки в обвинувальному акті на причини обвинувачення (наявні у сторони обвинувачення докази та їх зміст) є порушенням даної норми конвенції.

Відповідно до ч.2 ст.8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Обвинувальний акт повинен відповідати не лише ст.291 КПК України, а й даній нормі конвенції.

Суд вважає за неприпустиме спрямування в суд обвинувальних актів без аналізу доказів у справі, оскільки це виключні повноваження сторони обвинувачення на стадії завершення досудового розслідування, це обов`язок сторони обвинувачення виявити (зібрати) докази та надати оцінку усім доказам у сукупності.

Суд не вважає за законне самостійно за сторону обвинувачення визначати докази, якими сторона обвинувачення доводить склад злочину.

При відсутності повної та всебічної оцінки стороною обвинувачення усіх зібраних у справі доказів, суд не вбачає за можливе завершення підготовчого судового засідання у спосіб призначення судового розгляду, оскільки це призведе до судового розгляду справи по перевірці судом доведеності обвинувачення, хоча сторона обвинувачення ще не оцінювала зібрані у справі докази у своєму процесуальному рішенні обвинувальному акті.

Відповідно до ч.4 ст.110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Суд не здійснює досудове розслідування. Суд перевіряє законність рішення сторони обвинувачення про пред`явлення обвинувачення на момент закінчення досудового розслідування, а не на момент судового розгляду.

Суд не матиме під час судового розгляду кримінального провадження змоги перевірити законність обвинувального акту, оскільки дане рішення не містить аналізу проведеної роботи за результатами досудового розслідування, а відтак, лише автору обвинувального акту відомо, чому пред`явлено обвинувачення.

Оскільки обвинувальний акт не містить аналізу доказів, то суду невідомо для чого у справі допитувались свідки та здійснювались інші слідчі дії. Обвинувачення не базується на жодному доказі, оскільки це не зазначено в обвинувальному акті.

Відповідно до п.3) ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу.

На основі викладеного та керуючись п.3) ч.3 ст.314 КПК України,

УХВАЛИВ:
Повернути прокурору обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000273 від 23.01.2013 року, про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.1 ст.191 Кримінального кодексу України.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Повний текст ухвали оголошено 25 травня 2015 року о 08 годині 30 хвилин.

Суддя ОСОБА_1