АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗО жовтня 2007
року апеляційний суд Житомирської області в складі:

головуючого
- судді: Романова О.В.

суддів Михаиловського
В.І.,

Зав'язуна С. М.

з участю
прокурора Кузьмука Л.М.

представника
потерпілого - ОСОБА_1

захисника: Мурги
B.C.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальну справу за апеляцією
прокурора м. Коростеня на постанову Коростенського міськрайонного суду
Житомирської області від 29 серпня 2007 року,

встановив:

Цією
постановою скасовані постанови прокурора м. Коростеня від 26.06.2007 року про
порушення кримінальної справи по факту заподіяння неповнолітньому ОСОБА_2 легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров'я
- за ст.
125 ч.2 КК України та від 15.08.2007 року про порушення кримінальної
справи відносно ОСОБА_3 за ознаками злочину,
передбаченого ст. 125 ч.2 КК України.

В
порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_3 по факту отримання малолітнім ОСОБА_2 12.06.2007 року тілесних ушкоджень -за ст.
125 КК України відмовлено за відсутністю підстав для її порушення.

Згідно
змісту постанови суду ОСОБА_3 звернувся з скаргою на постанову прокурора
м. Коростеня від 15.08.2007 року про
порушення кримінальної справи відносно нього за
ст. 125 ч.2 КК України, посилаючись на те, що вона винесена без достатніх підстав.

ОСОБА_3
також просив винести постанову про відмову в порушенні кримінальної справи за
ч.2 ст.
125 КК України, оскільки фактично
відсутні дані про вчинення ним злочину проти неповнолітнього ОСОБА_2 .

Справа №
10-174 2007 р. Головуючий
у 1 інстанції Волкова
Н.Я.

Категорія ст. 94, 97, 2368 КПК України Доповідач Михайловський
В.І.

2

Приймаючи
рішення про скасування постанови прокурора м. Коростеня від 26.06.2007 року та
постанови від 15.08.2007 року суд першої інстанції послався на недотримання
вимог статей 94, 95 КПК України, а також
на те, що органами досудового слідства
не встановлено обставин отримання потерпілим ОСОБА_2 тілесних
ушкоджень, що має суттєве значення для
встановлення форми вини та кваліфікації злочину за ч.2 ст.
125 КК України.

В
апеляції прокурор м. Коростеня просить скасувати постанову суду від 29 серпня
2007 року як незаконну, а матеріали
направити для провадження досудового слідства,
посилаючись на те, що вона винесена без врахування вимог ст.
ст. 94, 96, 97, 2368 КПК України.

Від
ОСОБА_3 надійшли заперечення на апеляцію прокурора, в яких він просить відхилити апеляцію, а постанову суду першої інстанції від 27
серпня 2007 року залишити без зміни. В обгрунтування заперечень ОСОБА_3
посилається на ті обставини, що суд повно та всебічно вивчив надані матеріали
справи та прийшов до правильного висновку про порушення кримінальної справи без
достатніх на те підстав.

Заслухавши
доповідача по справі, міркування
прокурора, який підтримав подану
апеляцію, законного представника
неповнолітнього потерпілого -ОСОБА_1
, який наполягав на задоволенні
апеляції прокурора з наведених в ній підстав,
захисника в інтересах ОСОБА_3 - Мурги B.C.,
який заперечував проти задоволення апеляції
прокурора, обговоривши доводи апеляції
та вивчивши матеріали справи,
апеляційний суд вважає, що
апеляція підлягає задоволенню.

Згідно
змісту ст. 94 КПК України серед перелічених приводів і
підстав до порушення кримінальної справи є заяви окремих громадян.

З
матеріалів справи вбачається, що
законним представником неповнолітнього ОСОБА_2 - ОСОБА_1 13.06.2007 року прокурору м. Коростеня була подана заява
про заподіяння тілесних ушкоджень громадянином ОСОБА_3 неповнолітньому сину
заявника - ОСОБА_2, який знаходився у лікарні з травмою голови.

Відповідно
до вимог ст. 97 КПК України була здійснена відповідна
перевірка вищевказаної заяви шляхом відібрання пояснень окремих громадян та
витребування необхідних документів. Після чого,
з урахування обставин,
передбачених ст. 27 ч. 3 КПК
України, прокурором м. Коростеня
26.06.2007 року була порушена кримінальна справи за фактом заподіяння
неповнолітньому ОСОБА_2 легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад
здоров'я, а після виконання вимог ст. 98
ч.2 КПК України 15.08.2007 року порушено справу тією ж посадовою особою й
відносно конкретної особи за ч.2 ст. 125
КК України.

Разом з
тим, судом першої інстанції зроблено
суперечливий висновок про те, що під час
порушення вказаної справи не було отримано достатніх даних та не виконано
вимоги ст. 94 КПК України. Зазначений висновок суду
повністю суперечить зібраним письмовим матеріалам справи, на підставі яких приймалося рішення прокурором
щодо необхідності порушення кримінальної

3

справи.

Розглядаючи
справу по суті, суд першої інстанції
порушив вимоги ст. 2368 КПК України, згідно яких під час розгляду скарги на
постанову про порушення справи, суд
повинен перевіряти наявність приводів і підстав для винесення зазначеної
постанови, законність джерел отримання
даних, які стали підставою для винесення
постанови про порушення справи, і не
вправі розглядати й заздалегідь вирішувати ті питання, які вирішуються судом при розгляді справи
посуті.

Так, розглядаючи вказану скаргу ОСОБА_3 по
суті, суд фактично втрутився в оцінку
первинно здобутих доказів, здійснив
аналіз судово-медичного обстеження потерпілого,
ступеню тяжкості отриманих тілесних ушкоджень, а також зробив надумані висновки щодо
необхідності встановлення органами досудового слідства обставин отримання
потерпілим тілесних ушкоджень, форми
вини особи та здійснення певних юридичних висновків. З наведеним апеляційний
суд не погоджується, оскільки встановити
більш конкретні обставини справи,
здійснити необхідні слідчі дії,
юридичні висновки з відповідною кваліфікацією протиправних дій певної
особи органи досудового слідства не позбавлені можливості під час подальшого
розслідування справи шляхом вчинення певних процесуальних дій.

Ті
обставини, що законний представник
неповнолітнього потерпілого не був попереджений про кримінальну
відповідальність за неправдивий донос, а
постанова про порушення справи прийнята з порушенням строків, передбачених
ст. 96 КПК України, не є суттєвими порушеннями закону та
обов'язковими підставами для визнання незаконними постанов прокурора м.
Коростеня від 26.06. та 15.08.2007 року.

Крім
того, як вбачається з письмових
матеріалів, наданих до апеляційного
розгляду, справа за скаргою ОСОБА_3 розглянута
поверхово, без належного дотримання
вимог ст. 2368 КПК України. Зі змісту постанови судді
про відкриття провадження за скаргою ОСОБА_3 вбачається, що копія зазначеної постанови особі, за заявою якої була порушена кримінальна
справа, не направлялася.

Зміст
протоколу судового засідання від 28-29 серпня 2007 року свідчить про те, що пояснення ОСОБА_3 та представником
потерпілого ОСОБА_1 по суті поданої скарги фактично не
надавалися, сам ОСОБА_3 29.08.2007 року
в судове засідання не з'явився, причини
неявки не повідомив, а суд, у свою чергу,
не вирішуючи питання необхідності його участі у судовому засіданні, закінчив розгляд справи по суті.

Не
зважаючи на те, що у розгляді скарги
ОСОБА_3 безпосередню участю приймали прокурор,
представник потерпілого ОСОБА_1
, вів протокол судового засідання
секретар Кириленко
Г.В., головуючою у
вступній частині постанови вказано на одноособовий розгляд справи суддею без
зазначення участі у розгляді справи вищевказаних осіб.

4

Таким
чином, враховуючи
допущені судом першої
інстанції порушення кримінально-процесуального закону при розгляді скарги на
постанову прокурора про порушення кримінальної справи, постанова судді Коростенського міськрайонного
суду від 29 серпня 2007 року не може залишатися в силі та підлягає скасуванню з
направленням справи на новий розгляд у той же суд іншим суддею.

Керуючись ст.
ст. 365, 366,
2368 України, апеляційний
суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляцію
прокурора м. Коростеня задовольнити.

Постанову
судді Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 29 серпня
2007 року скасувати, а справу направити
на новий судовий розгляд у той же суд іншим суддею.