Справа № 526/1230/15-к
Провадження № 1-кп/526/109/2015

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2015 року Гадяцький районний суд Полтавської області в складі

головуючої судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

з участю прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

захисника - ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Гадячі кримінальне провадження на підставі угоди зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000010 від 21.04.2015 року відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця

Сумської області Тростянецького району

с. Дернове, жителя

АДРЕСА_1 , громадянина України,

освіта вища, працюючого Генеральним

директором ТОВ «Качанове-Агро», одруженого,

має на утриманні неповнолітню дитину 1999 року

народження, раніше не судимого,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 197-1 КК України, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_6 відповідно до рішення загальних зборів учасників ТОВ «Качанове-Агро» від 12.07.2010 року, приступив до виконання обов`язків генерального директора ТОВ « Качанове-Агро».

Так, 17.02.2005 року між Гадяцькою РДА в особі ОСОБА_7 та ТОВ «Качанове-Агро» в особі директора ОСОБА_8 укладено договір оренди земельної ділянки №11 про передачу в оренду земельної ділянки (рілля) загальною площею 124,95га на території Качанівської сільської ради за межами населеного пункту. В подальшому, 15.03.2012 року між Гадяцькою РДА в особі ОСОБА_9 та ТОВ «Качановe-Агро» в особі ОСОБА_6 укладено додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки №11 від 17.02.2005 року, згідно якої передано в оренду земельну ділянкуз агальною площею51,94 га (рілля) на території Качанівської сільської ради за межами населеного пункту, строком дії до 31.12.2012 року.

Крім того, 17.02.2005 року між Гадяцькою РДА в особі ОСОБА_7 та ТОВ «Качанове-Агро» в особі директора ОСОБА_8 укладено договір оренди земельної ділянки №25 про передачу в оренду земельної ділянки загальною площею 162,58га на території Качанівської сільської ради за межами населеного пункту. В подальшому, 15.03.2012 року між Гадяцькою РДА в особі ОСОБА_9 та ТОВ «Качанове-Агро» в особі ОСОБА_6 укладено додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки №25 від 17.02.2005 року, згідно якої передано в оренду земельну ділянку загальною площею 108,81га (рілля) на території Качанівської сільської ради за межами населеного пункту, строком дії до 31.12.2012р.

Крім того, 29.04.2005 року між Гадяцькою РДА в особі ОСОБА_7 та ТОВ «Качанове-Агро» в особі директора ОСОБА_8 укладено договір оренди земельної ділянки №17 про передачу в оренду земельної ділянки загальною площею 67,5га на території Качанівської сільської ради за межами населеного пункту. В подальшому, 15.03.2012 року між Гадяцькою РДА в особі ОСОБА_9 та ТОВ «Качанове-Агро» в особі ОСОБА_6 укладено додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки №17 від 29.04.2005 року, згідно якої передано в оренду земельну ділянку загальною площею 100,8га, з яких 78,13га (рілля, не витребувані земельні частки ( паї) та 22,6 га проектно-польові дороги, на території Качанівської сільської ради за межами населеного пункту, строком дії до 31.12.2012 р.

В подальшому, генеральний директор ТОВ «Качанове-Агро» ОСОБА_6 , діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, після закінчення дії вищевказаних додаткових угод від 15.03.2012 року до Договору оренди земельної ділянки №11 від 17.02.2005 року, Договору оренди земельної ділянки №25 від 17.02.2005 року та Договору оренди земельної ділянки №17 від 29.04.2005 року, без оформлення право установчих документів (продовження дії попереднього договору оренди чи укладення нового договору оренди), будучи керівником сільськогосподарського підприємства в процесі проведення підприємством сільськогосподарського виробництва з вирощування сільськогосподарської продукції, наддав працівникам ТОВ «Качанове-Агро» вказівку приступити до обробітку вказаних земельних ділянок загальною площею 239га, достовірно знаючи про відсутність у очолюваного ним підприємства права користування даною земельною ділянкою, вчинивши таким чином самовільне їх зайняття.

Крім того, 04.01.14 року генеральний директор ТОВ «Качанове-Агро» ОСОБА_6 , продовжуючи свої протиправні дії, достовірно знаючи про відсутність у очолюваного ним підприємства права користування даною земельною ділянкою загальною площею 239га, уклав від імені ТОВ «Качанове-Агро» зі СТОВ «Дружба Нова» договір №4/1/14-1 спільного ведення рослинницького сільськогосподарського виробництва на земельних ділянках загальною площею 520,99га, до яких входить земельна ділянка площею 239га земель запасу Качанівської сільської ради та по яким термін дії договорів оренди закінчився 31.12.2012 року.

Так, в ході досудового розслідування Державною екологічною інспекцією в Полтавській області проведено перевірку та складено довідку №431/01-15/05-05-18 від 18.02.2015 року, в якій зафіксовано факт самовільного зайняття земельної ділянки орієнтовною площею 239 га (земель запасу Качанівської сільської ради), чим державі заподіяна шкода, яка становить 255 649,22 грн.

Згідно висновку судово-економічної експертизи №485 від 19.06.2015 року державі внаслідок самовільного зайняття земельної ділянкиТОВ «Качанове-Агро», розташованої на території Качанівської сільської ради, площею 239 га, заподіяно шкоду в сумі 255 649,22 грн., щоскладає 420 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у самовільному зайнятті земельної ділянки (землі запасу), яким завдано значної шкоди державі, генеральний директор ТОВ «Качанове-Агро» ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 197-1 КК України.

В судовому засіданні прокурор просив затвердити угоду про визнання винуватості , укладену 24 червня 2015 року, між прокурором та обвинуваченим, відповідно до якої ОСОБА_6 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.197-1 КК України.

Сторони узгодили покарання за ч.1 ст.197-1 КК України, з урахуванням обставин, які пом`якшують покарання: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, позитивну харвктеристику у виді штрафу в розмірі 200 (двохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 3400 (три тисячі чотириста) грн.

Наслідки укладання та затвердження даної угоди згідно ст.ст. 473, 394, 424, 474, 476 КПК України оговорені сторонами.

У підготовчому судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_6 пояснив, що права, надані йому законом у зв`язку з укладенням угоди про визнання винуватості розуміє, з наслідками укладення та затвердження угоди про визнання винуватості обізнаний, характер обвинувачення та його суть зрозумілі, обраний вид покарання, який застосовується до нього у разі затвердження угоди з ним узгоджено та є цілком зрозумілим, виконати взяті на себе відповідно до угоди про визнання винуватості зобов`язання він може виконати реально, свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.197-1 КК України визнав повністю.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 не заперечувала щодо затвердження угоди про визнання винуватості укладену між обвинуваченим та прокурором вважаючи, що умови угоди не суперечать вимогам кримінально-процесуального закону.

Прокурор у судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди, дотримані вимоги Кримінально-процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, просив дану угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену міру покарання та інші передбачені угодою заходи.

Суд вважає, що угода про визнання винуватості підлягає до затвердження, виходячи з наступного.

Статтею 468 КПК України передбачено, що у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Відповідно до ч. 2 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена за ініціативою прокурора чи обвинуваченого.

Частиною четвертою ст. 469 цього Кодексу угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Злочин, у вчиненні якого ОСОБА_6 визнав себе винним, відповідно до ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості.

Згідно ч. 5 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може ініціюватись в будь-який момент після повідомлення особі про підозру, до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Пунктом першим ч. 3 ст. 314 КПК України встановлено, що при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду про визнання винуватості, а частиною другою ст. 474 цього Кодексу встановлено, що розгляд щодо угоди проводиться під час підготовчого судового засідання.

При цьому судом встановлено, що обвинувачений цілком розуміє те, що він має право на судовий розгляд під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення у вчиненні якого він обвинувачується, а також має права визначені пунктом першим ч. 4 ст. 474 КПК України та розуміє наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ст. 473 КПК України, зокрема: про характер обвинувачення щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, а також інші заходи які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом та що він цілком розуміє свої права передбачені ч. 4 ст. 474 цього Кодексу.

Вислухавши сторони кримінального провадження, зокрема обвинуваченого , який пояснив, що укладення угоди з його сторони є добровільним, оцінюючи викладені обставини провадження у їх сукупності суд приходить до висновку про те, що укладення угоди сторонами є добровільним і не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Виходячи з наведеного, приймаючи до уваги, що умови даної угоди відповідають вимогам ст. 472 КПК України та КК України, суд приходить до висновку про необхідність затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором і обвинуваченим ОСОБА_6 і призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання.

Відповідно ст. 475 КПК України, у випадку якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Обвинуваченому ОСОБА_6 роз`яснені і йому зрозумілі наслідки невиконання угоди, встановлені ст. 476 КПК України.

Керуючись ст.ст. 314, 370, 373, 374, 469, 472 - 475 КПК України, суд ,-

з а с у д и в:

Угоду про визнання винуватості від 24 червня 2015 року по кримінальному провадженню № 0000010 від 21.04.2015 року, укладену між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_6 затвердити.

Визнати винним ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 197-1 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді штрафу в розмірі 200 (двохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 3400 (три тисячі чотириста) грн..

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Полтавської області через Гадяцький районний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з підстав передбачених ч.4 ст. 394 КПК України:

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити засудженому та прокурору.

Головуюча: ОСОБА_1