Справа № 158/1803/14-к
Провадження № 1-кп/0158/18/15
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 серпня 2015 року Ківерцівський районний суд Волинської області
В складі головуючого судді ОСОБА_1
секретаря ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
потерпілої ОСОБА_6
за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, -

в с т а н о в и в :
Досудовим розслідуванням ОСОБА_4 було повідомлено про підозру в тому, що 23 березня 2014 року близько 01 години ночі ОСОБА_4 за попередньою змовою із особою, матеріали кримінального провадження стосовно якої виділено в окреме провадження в зв`язку з його розшуком, із метою таємного викрадення чужого майна, автомобілем таксі марки «Шевроле-Авео» д.н.з. « НОМЕР_1 » під керуванням ОСОБА_7 приїхали у с. Дерно Ківерцівського району, де шляхом віджиму вхідних дверей магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який розташований по АДРЕСА_3 , проник у вищевказане приміщення магазину, яке належить ОСОБА_6 , звідки таємно викрав майно, в тому числі цигарки, картки поповнення рахунків мобільних операторів та інше згідно наведеного в обвинувальному акті переліку, належне потерпілій на загальну суму 7016 грн.
Після цього, ОСОБА_4 разом із співучасником прийшов до магазину, який розташований по АДРЕСА_4 у цьому ж населеному пункті, де шляхом віджиму металопластикових вхідних дверей, проник у магазин, який належить ОСОБА_8 , звідки таємно, викрав грошові кошти в сумі 350 грн., які знаходились у касі магазину. Окрім того, ОСОБА_4 разом із співучасником з цього ж магазину, таємно викрав майно, яке належить приватному підприємцю ОСОБА_9 , а саме одну пляшку шампанського «Советское» вартістю 38 грн. та пляшку шампанського «Артемівське» вартістю 42 грн., заподіявши потерпілому майнової шкоди на загальну суму 80 грн.
Допитаний в судовому засіданні по суті пред`явленого обвинувачення ОСОБА_4 , свою вину в інкримінованому йому злочині не визнав повністю, давши суду показання про те, що він 22 березня 2014 року святкував річницю шлюбу його сестри зі своєю дружиною, сестрою та її чоловіком та її кумою, близько 21 години поїхали у баню, де були до дванадцятої чи першої години ночі. Про крадіжки із приміщення магазинів йому нічого не відомо. ОСОБА_7 знає давно, раніше часто користувався його послугами як таксиста, проте у с. Дерно Ківерцівського району Волинської області ніколи раніше не був.
Потерпілий ОСОБА_9 в судовому засіданні показав, що 23.03.2014 року близько 06 год. 30 хв. він приїхав до належного йому магазину, що у АДРЕСА_3 , та побачив, що вхідні двері зламані, виламані двері в підсобне приміщення і вікно в кабінет, пошкоджені двері між побутовими приміщеннями та магазином. Поблизу входу виявив паперовий ящик з розмінною монетою. Коли приїхала потерпіла ОСОБА_8 , вони виявили, що з магазину зникли з каси 150 грн. та 2 пляшки шампанського.
Потерпіла ОСОБА_8 в судовому засіданні повністю підтвердила покази ОСОБА_9 . На даний час їм збитки не відшкодовані, на суворій мірі покарання не наполягають.
В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 суду показала, що 23.03.2014 року до неї зателефонував ОСОБА_9 , магазин якого знаходиться поруч із належним їй магазином, та повідомив, що, мабуть, її магазин пограбували. Коли вона приїхала, то виявила, що вхідні двері її магазину пошкоджені, а з магазину зникли усі цигарки, поповнення рахунку мобільних операторів, «розмінна монета» та алкогольні напої. Заявлений цивільний позов підтримала в повному обсязі, просила його задоволити.
Свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 в судовому засіданні суду показали, що 22 березня 2014 року вони святкували річницю їхнього шлюбу, одним із гостей був також і ОСОБА_4 . Протягом вечора та до близько 01 години 23 березня 2014 року вони були разом, після чого відправились додому у с. Ясениничі Рівненського району Рівненської області, де живуть разом, в тому числі і ОСОБА_4 , після чого останній не покидав місце проживання, так як вони разом випивали до 04 години ранку, після чого пішли спати.
Свідок ОСОБА_12 показав суду, що підсудного ОСОБА_4 він знає протягом досить довгого часу, оскільки працює таксистом, тому дуже часто возив останнього в напрямку Луцька, в тому числі в с. Дерно Ківерцівського району, наскільки йому відомо, підсудний мав певні питання пов`язані із бурштином. Був випадок, коли він возив ОСОБА_4 у с. Дерно після опівночі, тоді ОСОБА_4 відходив від машини приблизно на 20 хв. у власних справах, повернувся з поліетиленовим пакетом, який поклав у багажник, після чого вони поїхали у м. Рівне. ОСОБА_4 був сам, розплатився із ним готівкою. Протокол допиту його в якості свідка на досудовому розслідуванні ним було підписано без перечитування, тому наведені у ньому твердження не відповідають дійсності, прокол слідчого експерименту за його участю також не відповідає дійсності.
Згідно протоколу огляду місця події із фото таблицями до нього від 23.03.2014 року (а.с. 139-151 Т. 2) було проведено огляд приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що у АДРЕСА_4 та магазину у АДРЕСА_3 за участю одного з власників приміщень ОСОБА_13 , з якого було вчинено крадіжку в ніч на 23.03.2014 року.
Статтею 370 КПК України передбачено що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Так, згідно зі ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності винності особи тлумачаться на її користь.
Стаття 94 КПК вимагає, щоб для прийняття відповідного процесуального рішення суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінив кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - із точки зору достатності та взаємозв`язку.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, пред`явлене ОСОБА_4 обвинувачення ґрунтується на показаннях свідка ОСОБА_7 , даних ним протягом досудового розслідування, в яких він вказував, що він возив ОСОБА_4 з його братом (особою, матеріали кримінального провадження відносно якого виділені в окреме провадження у зв`язку із його розшуком) разом у с. Дерно, там вони відлучались, а повернулись через певний час з пакетами із цигарками та алкогольними напоями, по дорозі у м. Рівне зізнались йому у вчиненні крадіжки із місцевих магазинів, фактичний приїзд у с. Дерно Ківерцівського району Волинської області підтвердив під час проведення слідчого експерименту із його участю, інших доказів стороною обвинувачення надано не було. Крім того, проведеною під час судового розгляду дактилоскопічною експертизою (висновок експерта № 633 від 22.07.2015 року) встановлено, що два сліди пальців рук, виявлені та відкопійовані на відрізок липкої стрічки, вилучені 23.03.2014 року під час огляду місця події, що придатні для ідентифікації, залишені не ОСОБА_4 . Як потерпілі, так і свідки, які були допитані у судовому засіданні, не були очевидцями крадіжок із магазинів у с. Дерно в ніч на 23.03.2015 року, а тому їх свідчення не можуть бути взяті за основу обвинувачення ОСОБА_4 ..
Суд бере до уваги пояснення підсудного ОСОБА_4 , даних ним у судовому засіданні, оскільки вони підтверджені показами свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_11 , при цьому наведені у обвинувальному акті обставини спростовуються дослідженими і перевіреними в судовому засіданні доказами.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.
Як встановлено в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 змінив свої покази в ході судового розгляду. Показавши суду, що він дійсно колись приїжджав з ОСОБА_4 у с. Дерно Ківерцівського району Волинської області, однак будь-яких крадіжок тоді ніхто не вчиняв і йому не надавались викрадені ОСОБА_4 та особою, матеріали кримінального провадження відносно якої виділені в окреме провадження у зв`язку із його розшуком, цигарки та спиртне.
При чому він пояснив дану зміну тим, що підписував процесуальні документи на досудовому слідстві не читаючи.
Аналізуючи вищенаведене та враховуючи вимоги ч. 4 ст. 95 КПК суд приходить до переконання про правдивість показань свідка ОСОБА_7 даних ним в судовому засіданні.
З дослідженого в судовому засіданні протоколу проведення слідчого експерименту вбачається, що свідок ОСОБА_7 вказав на місце, куди він приїжджав разом із ОСОБА_4 та особою, матеріали кримінального провадження відносно якого виділені в окреме провадження у зв`язку із його розшуком, в с. Дерно Ківерцівського району Волинської області.
Однак в судовому засіданні він заперечив, що вказував під час слідчого експерименту факт приїзду з особою, матеріали кримінального провадження відносно якого виділені в окреме провадження у зв`язку із його розшуком, та той факт, що останні приносили до автомобіля викрадені із магазину речі.
Таким чином, в судовому засіданні не було підтверджено показами свідка ОСОБА_7 вину ОСОБА_4 у вчиненні крадіжки, а навпаки показами свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_11 було доведено його невинуватість. Сам протокол слідчого експерименту за участю ОСОБА_7 не може бути достатнім доказом для доведеності вини ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення. Протокол огляду місця події та покази потерпілих стверджують факт крадіжки у вказаних приміщеннях, однак самі по собі не можуть стверджувати вину підсудного ОСОБА_4 у її вчиненні. Крім цього, досудовим слідством не подано жодного доказу, який би стверджував кількість викрадених речей та їх вартість. А подані в ході судового засідання 30 липня 2015 року потерпілою акти ревізії не були всупереч вимогам ч. 11 ст. 290 КПК України відкриті стороні захисту, а тому не можуть бути допустимими доказами.
Отже, беручи до уваги всі вищенаведені обставини, суд приходить до висновку про не доведеність винуватості ОСОБА_4 у таємному викраденні чужого майна за попередньою змовою групою осіб та поєднаному із проникненням у приміщення, і відповідно вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, а тому вважає за необхідне виправдати за недоведеністю його вини у вчиненні цього кримінального правопорушення, тобто на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України.
Згідно з вимогами ст. 6 Конвенції про захист прав людини, ст.62 Конституції України і норм КПК України кожна людина має право на справедливий розгляд справи, не може бути підданий кримінальному покаранню поки не буде визнаний винним в законному порядку; обвинувачення не може ґрунтуватися на отриманих незаконним шляхом доказах чи припущеннях, а обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і постановлюється лише за умови, якщо під час судового розгляду вина підсудного у скоєні конкретного злочину повністю доведена.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 слід скасувати, звільнивши його з-під варти з залу суду.
Враховуючи, що суд прийшов до висновку про необхідність виправдання обвинуваченого, у задоволенні цивільного позову ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальних та моральних збитків, заподіяних злочином, слід відмовити.
Речові докази залишити при матеріалах кримінальної справи.
Судові витрати віднести на рахунок держави.
Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд -
з а с у д и в :
ОСОБА_4 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України визнати невинним та виправдати у зв`язку з недоведеністю вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 скасувати, звільнивши його з-під варти з залу суду негайно.
У задоволенні цивільного позову ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальних та моральних збитків, заподіяних злочином відмовити.
Речові докази залишити при матеріалах кримінальної справи.
Судові витрати віднести на рахунок держави.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Волинської області через Ківерцівський районний суд Волинської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя

Ківерцівського районного суду ОСОБА_1