справа 1 - 129/07
ВИРОК ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2007 року

Рівненський районний суд Рівненської області

в особі
головуючої судді Кушнір Н.В.

при секретарі Данчук Л.А.

з участю
прокурора Ідрісова P.M.

потерпілого ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Рівному
кримінальну справу про обвинувачення

ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.Сарни Рівненської області, українця, громадянина України, з
повною середньою освітою, працюючого водієм ПП ОСОБА_3, одруженого, на
утриманні одна неповнолітня дитина, фактично проживаючого по АДРЕСА_1,
зареєстрованого по АДРЕСА_2, не судимого,

у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України,

встановив:

ОСОБА_2, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, близько 23 години 02
травня 2005. року, в приміщенні
кафе-бару "НЗ", що по вул.Силікатників в с.Нова Любомирка
Рівненського району Рівненської області, під час конфлікту, який виник між ним
і ОСОБА_1
внаслідок невиконання останнім вимог залишити кафе-бар у
зв'язку із закінченням часу його роботи, нанісши йому удар кулаком лівої руки в
ділянку нижньої щелепи справа, умисно заподіяв ОСОБА_1 середньої тяжкості
тілесне ушкодження, що спричинило тривалий розлад здоров'я у вигляді забою
м'яких тканин правої половини обличчя з наявністю перелому суглобового паростка
нижньої щелепи справа та надщерблення жувальних частин чотирьох зубів на нижній
щелепі.

Підсудний в судовому засіданні свою вину у скоєному визнав повністю,
підтвердивши встановлені судом обставини та показав, що увечері 02 травня 2005
року він разом зі своєю дружиною ОСОБА_4 перебували в
кафе «НЗ», що в с.Нова Любомирка, на хрестинах в своєї куми ОСОБА_5. Хрестини
відбувалися в окремій кімнаті кафе. На хрестинах всі вживали спиртні напої.
Перед закриттям кафе, близько 23 години, всі перейшли до
загальної зали кафе, де за столом в центрі зали продовжували святкувати
хрестини. В той час біля барної стійки він побачив раніше йому незнайомого
ОСОБА_1. Останній перебував у нетверезому стані і хотів щось для себе замовити.
Оскільки кафе о 23-00
годині повине закриватися, тому
ОСОБА_1 почали просити, щоб він залишив кафе. Однак
ОСОБА_1 з кафе виходити не хотів, при цьому виражав своє невдоволення
нецензурними словами, приміщення кафе, ігноруючи їх вимоги, не залишав. Так як
його терпіння закінчилося, він встав із-за столу, підійшов до ОСОБА_1, взяв
своєю

правою рукою за його ліву руку і почав вести до виходу. Оскільки ОСОБА_1 пручався, ображаючи його при цьому нецензурними словами, то
перед самим виходом з кафе, щоб припинити
конфлікт між ними, він з розвороту кулаком лівої руки з усієї сили наніс йому удар в нижню щелепу справа. Так як він раніше
протягом року займався боксом, то його удар виявився прицільним та доволі сильним. Від цього удару ОСОБА_1 упав
спиною на підлогу і знепритомнів. Відразу до них
підбігла ОСОБА_5, принесла в пляшці води і привела ОСОБА_1 до тями, плескаючи його руками по щоках.
Він після цього повернувся до
столу, тому не бачив, що було далі. Через нетривалий проміжок часу він провів
ОСОБА_1 від кафе додому, по дорозі попросивши в нього
пробачення.

ОСОБА_1 він наніс лише один удар за те, що той у п'яному
стані, незважаючи на законні вимоги, не виходив з приміщення кафе-бару
"НЗ" у зв"язку із закінченням часу його роботи, при цьому нецензурно виражався до оточуючих, в
тому числі і до нього. Він погоджується,
що від його удару в потерпілого ОСОБА_1 міг настати перелом нижньої щелепи
справа та виникнути надщерблення зубів на нижній щелепі. До виникнення інших тілесних ушкоджень, виявлених у потерпілого, він не причетний.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд
вважає, що вина підсудного у скоєному повністю
доведена.

У зв'язку з тим, що учасники судового розгляду не
оспорюють фактичні обставини справи, суд вважає за
можливе визнати дослідження доказів щодо цих обставин недоцільним. При цьому дані факти вважаються дослідженими та
встановленими в судовому засіданні,
оскільки сторони вважають, що фактичні обставини справи доведені наявними у справі доказами, які не потребують дослідження у
ході судового розгляду справи. При цьому суд переконався у тому, що підсудний правильно розуміє зміст всіх
обставин справи, які б підлягали б
доказуванню і ним не заперечуються і сумнівів у добровільності та істинності його позиції немає. Підсудному роз'яснено, що він
при відмові від дослідження доказів щодо фактичних обставин справи буде позбавлені можливості оспорювати їх в
апеляційному порядку. Усвідомивши
це, підсудний настояв на істинності своєї позиції у визнанні вини і викладених
обставинах справи.

Крім визнання підсудним своєї вини, його вина у скоєному
підтверджується зібраними по справі доказами,
дослідженими судом, зокрема допитом свідків ОСОБА_5/
а.с.34 /,
ОСОБА_4 /
а.с.35 /,
ОСОБА_6 /
а.с.36 /,
ОСОБА_7 /
а.с.23, 37
/, ОСОБА_8 / а.с.38 /, ОСОБА_9 / а.с.39 /, ОСОБА_10 / 40-41 /, ОСОБА_11 / а.с.42 /, ОСОБА_12 / а.с.43 /, ОСОБА_13 / а.с.44 /, ОСОБА_14 / а.с.45 /, протоколами очних ставок / а.с.25-26,47,48 /, висновками судово-медичної експертизи /
а.с.28, 53-54
/.

Потерпілий ОСОБА_1 показав, що 02
травня 2005
року біля 22
години він прийшов відпочити в
кафе-бар «НЗ», що в с.Нова Любомирка Рівненського району. Разом з ним знаходились його односельчани
ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, а також ОСОБА_18 з с.Мащі Костопільського району.
Коли вони вирішили йти додому і він розраховувся з барменшою ОСОБА_9, до барної стійки підійшла односельчанка
ОСОБА_4 - дружина
підсудного, з якою в нього
зав»язалася розмова. Його друзі пішли з кафе додому, а він залишився в кафе і пригостив ОСОБА_4 пивом. Під час
їхньої розмови підійшов односельчанин
ОСОБА_8. Вони замовили горілки і сіли за стіл до ОСОБА_8
За тим столом, крім ОСОБА_8, знаходилась його дружина ОСОБА_19, а також ОСОБА_4 з своїм чоловіком ОСОБА_2. Всі разом
вони вживали спиртні напої. ОСОБА_2
покликав його на вулицю для розмови. Коли вони разом вдвох йшли, то перед самим виходом з приміщення
кафе ОСОБА_2 раптово наніс йому
удар кулаком в праву нижню сторону обличчя. Від удару він відчув сильну різку біль в правій частині нижньої щелепи, від якої
знепритомнів і впав додолу. До тями він прийшов лише на свіжому повітрі біля входу в приміщення кафе. В той момент
він знаходився навприсядки і в нього
було розбите лице. Біля себе він побачив ОСОБА_10, з яким у нього виник словесний конфлікт. Далі він
пам'ятає, що ОСОБА_2 проводив його додому та просив вибачення
за те, що сталося.

В результаті удару ОСОБА_2 в нього
була зломана права нижня щелепа, з

приводу чого він перебував на стаціонарному лікуванні у відділенні щелепно-лицевої
хірургії з 04.05
по 18.05.2005
року.

Внаслідок нанесення тілесних ушкоджень, йому було заподіяно фізичну,
матеріальну та моральну шкоду. Після нанесеної травми він три тижні не міг
вживати їжу, а тільки пив соки і бульйони. На придбання необхідних ліків його
матір затратила значні кошти.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_2 умисно наніс ОСОБА_1 середньої
тяжкості тілесні ушкодження, тобто умисні ушкодження, що не є небезпечними для
життя і не потягли за собою наслідків, передбачених у ст.121 КК України, але
такі, що спричинили тривалий розлад здоров'я, тому його дії суд кваліфікує за
ч.1 ст.122 КК України.

При обранні виду і міри покарання суд враховує, що
злочин, в якому обвинувачується підсудний, згідно ст.12
КК України є злочином середньої тяжкості, він посередньо характеризується за
місцем проживання, працездатний і працевлаштований.

Обставин, що пом'якшують покарання підсудного, суд не
вбачає. Обставиною, що обтяжує його покарання, суд відносить скоєння злочину в
стані алкогольного сп'яніння.

Таку сукупність обставин суд вважає підставою для
застосування відносно підсудного ст.75 КК України з
покладенням на нього певних обов'язків, оскільки, враховуючи тяжкість злочину,
особу винного, суд вважає, що його виправлення можливе без відбування
покарання, але в умовах постійного контролю за його поведінкою з боку органів
кримінально-виконавчої системи.

При визначенні тривалості іспитового строку суд враховує характер та
ступінь тяжкості вчиненого злочину, виду і строку призначеного основного
покарання, обставин, що характеризують
особу підсудного, середовище, в якому він перебуває.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.323, 324, 335 КПК України, суд

засудив:

ОСОБА_2 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченному ч.1 ст.122 КК
України і призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на два роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_2 від відбування призначеного
покарання, якщо він протягом двох років не вчинить нового злочину і виконає
покладені на нього обов'язки.

Зобов'язати ОСОБА_2 повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи чи навчання,
періодично з'являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої
системи.

Запобіжний захід підсудному до вступу вироку в закону силу залишити
попередній -підписка про невиїзд.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Рівненської
області через Рівненський районний суд протягом 15 діб з моменту його проголошення.