Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ у складі:

Головуючого ОСОБА_9,
суддів:ОСОБА_10 і ОСОБА_11,
за участю прокурора ОСОБА_12,
розглянула в судовому засіданні в м. Києві 16 жовтня 2014 року кримінальну справу за касаційною скаргою захисника ОСОБА_5 на вирок Роздільнянського районного суду Одеської області від 7 листопада 2013 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 11 лютого 2014 року щодо ОСОБА_6, -

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Роздільнянського районного суду Одеської області від 7 листопада 2013 року

ОСОБА_6,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та мешканця АДРЕСА_1, такого, що судимості не мав,

засуджено за ч. 1 ст. 122 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік;

за ч. 1 ст. 122 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

За сукупністю злочинів на підставі ст. 70 КК України ОСОБА_6 визначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

Постановлено стягнути з ОСОБА_6 у відшкодування матеріальної та моральної шкоди на користь ОСОБА_7 відповідно 2 857 грн. та 20 000 грн.; на користь потерпілого ОСОБА_8 відповідно 7 727 грн. та 40 000 грн.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 11 лютого 2014 року вирок щодо ОСОБА_6 залишено без зміни.

ОСОБА_6 визнано винуватим у тому, що він, 20 червня 2009 року приблизно о 1 годині у с. Шеметово Роздільнянського району Одеської області, ударами рук та ніг по різним частинам тіла потерпілого ОСОБА_7 умисно завдав йому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Крім того, ОСОБА_6 22 червня 2009 року приблизно о 0 годині 30 хвилин, по вул. Леніна у с. Новоукраїнка Роздільнянського району Одеської області ударами рук та ніг у голову ОСОБА_8 завдав йому тяжкі тілесні ушкодження.

В касаційній скарзі захисник ОСОБА_5 посилаючись на невідповідність призначеного засудженому покарання тяжкості вчинених ним злочинів та його особі, просить змінити судові рішення та звільнити засудженого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, встановивши іспитовий строк. Обґрунтовуючи скаргу захисник вказує, що як суд першої інстанції при призначенні покарання, так і апеляційний - розглядаючи справу за апеляцією захисника, не врахували всіх обставин справи та обставин, що помʼякшують покарання засудженому.

Заслухавши доповідача, прокурора, яка вважала судові рішення законними та обґрунтованими, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до фактичних обставин, встановлених судом, судові інстанції на підставі доказів у справі дійшли обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні злочинних дій, за які його засуджено. Правильність кваліфікації дій засудженого захисник у скарзі не заперечує.

Твердження захисника у касаційній скарзі про те, що суд призначив засудженому покарання, що не відповідає тяжкості злочину та його особі, є безпідставними.

Як видно з матеріалів справи, призначене засудженому ОСОБА_6 покарання, відповідає вимогам ст. 65 КК України. При його обранні суд урахував ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, дані про особу винного, а також обставини, що пом'якшують покарання.

Призначене ОСОБА_6 покарання не можна визнати суворим, як про це зазначає у скарзі захисник.

За таких обставин, касаційна скарга захисника ОСОБА_5 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 394, 396 КПК України 1960 року, п. 11 Розділу XI «Перехідних положень» КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_5 залишити без задоволення, а вирок Роздільнянського районного суду Одеської області від 7 листопада 2013 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 11 лютого 2014 року щодо ОСОБА_6 - без зміни.

СУДДІ:

ОСОБА_9 ОСОБА_10 ОСОБА_11