Справа № 743/245/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/451/2015
Категорія - ч.3 ст.185 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 травня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Чернігові кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 на вирок Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 26 березня 2015 року, відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Сиберіж Ріпкинського району Чернігівської області, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, розлученого, не працюючого, не військовозобовязаного, проживаючого в АДРЕСА_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_2 , раніше судимого:

1) 10.12.2010 року Деснянським районним судом м.Чернігова за ч.1 ст.185, ч.2 ст.263, ст.ст.70, 75 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, з іспитовим строком 1 рік 6 місяців;

2) 15.02.2011 року Ріпкинським районним судом Чернігівської області за ч.3 ст.185 КК України, до 3 років позбавлення волі, покарання відбув;

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_8

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_6

В С Т А Н О В И В:

Вироком Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 26 березня 2015 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначено йому покарання у виді трьох років трьох місяців позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_6 в дохід держави процесуальні витрати за проведення експертизи, в розмірі 294 грн. 84 коп.

Як встановлено судом першої інстанції, 22.12.2014 року близько 19 години 30 хвилин ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, шляхом проникнення до сараю в домоволодінні АДРЕСА_3 , повторно таємно викрав коня рижого окрасу, чим спричинив потерпілій ОСОБА_9 майнову шкоду, в розмірі 6000 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду відносно нього змінити за суворістю покарання та призначити покарання не пов`язане з обмеженням волі, а також звільнити його з під варти в залі суду.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що судом при призначенні покарання не вірно враховані пом`якшуючі обставини та не вірно надана їм оцінка. Так, судом не врахована думка потерпілої, яка просила суворо його не карати, оскільки претензій до нього вона не має та прийняла його вибачення. Вказує, що він проживає разом з матір`ю, допомагає їй по господарству, доглядає за живністю, яку вони тримають в господарстві і яка є єдиним засобом їх існування. Також він допомагає й на інших господарствах, як зокрема допомагав і потерпілій.

Від захисника ОСОБА_7 надійшла апеляційна скарга в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , в якій він просить вирок суду змінити за суворістю покарання та призначити покарання не пов`язане з обмеженням волі із застосуванням ст.75 КК України, в також звільнити обвинуваченого з під варти в залі суду.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги вказує, що призначене покарання за своєю суворістю не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Зазначає, що обтяжуюча вину обставина вчинення злочину у стані в стані сп`яніння підтверджується лише словами обвинуваченого, інші дані на підтвердження цього факту відсутні. Зазначає, що у суду були всі підстави призначити покарання нижче від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, оскільки було дві пом`якшуючі обставини. Обвинувачений має постійне місце проживання, готовий працевлаштуватись та виправитись на волі і в подальшому не допускати адміністративних та кримінальних правопорушень.

Прокурор подав письмові заперечення, в яких зазначив, що обрана міра покарання обвинуваченому відповідає тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого. Потерпіла направила до суду заяву в якій зазначила, що згодна з мірою покарання відносно обвинуваченого.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника, які підтримали подані апеляційні скарги та просили їх задовольнити з вказаних обставин, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційних скарг, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Суд першої інстанції розглядав кримінальне провадження відповідно до ч.3 ст.349 КПК України та визнав недоцільним досліджувати докази стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні зазначеного у вироку діяння за обставин, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджується сукупністю зібраних у кримінальному провадженні і досліджених в судовому засіданні доказів, яким судом першої інстанції дана оцінка в сукупності з іншими доказами і на підставі яких прийнято законне та обґрунтоване рішення суду.

Дії ОСОБА_6 судом вірно кваліфіковані за ч.3 ст. 185, як таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно та поєднане з проникненням до приміщення.

При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд першої інстанції у відповідності з вимогами ст. ст. 65, 66, 67 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, відомості про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а саме щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, а також те, що за місцем проживання обвинувачений характеризується формально-посередньо, до адміністративної відповідальності не притягувався, неодноразово був засуджений за посягання на чуже майно і крадіжку він вчинив через нетривалий проміжок часу після звільнення з місць відбування покарання.

З огляду на вимоги ст. 65 КК України, колегія суддів дійшла висновку, що обрана судом першої інстанції міра покарання обвинуваченому ОСОБА_6 є необхідною й достатньою для його виправлення та попередження нових злочинів.

Всі обставини, на які посилається обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник в апеляційних скаргах, судом першої інстанції при обранні обвинуваченому покарання враховані.

Покарання, яке призначено обвинуваченому ОСОБА_6 відповідає характеру і ступеню тяжкості вчиненого ним злочину, даним, що характеризують його особу, та всім обставинам вказаного кримінального правопорушення і є справедливим.

Підстав для призначення покарання ОСОБА_6 із застосуванням ст. 75 КК України, як про це ставиться питання в апеляційних скаргах, колегія суддів не знаходить.

За таких обставин вирок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а тому апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника задоволенню не підлягають.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 26 березня 2015 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4