Провадження №1-кс/127/6330/15
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 червня 2015 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю слідчого ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці клопотання старшого слідчого слідчого відділу прокуратури Вінницької області ОСОБА_3 про арешт майна,-

ВСТАНОВИВ:
Старший слідчий слідчого відділу прокуратури Вінницької області радник юстиції ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про арешт майна, мотивуючи свої вимоги тим, що слідчим відділом прокуратури Вінницької області проводиться досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000110, відомості про яке 03.06.2015 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

ОСОБА_4 , працюючи на посаді молодшого інспектора відділу нагляду і безпеки Стрижавської виправної колонії № 81 УДПтС України у Вінницькій області, являючись відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» працівником правоохоронного органу, діючи умисно, в особистих інтересах, з метою незаконного збагачення, з використанням наданої йому влади, перебуваючи 19.06.2015 на зупинці громадського транспорту, яка розташована по вул. Леніна м. Калинівки, о 13.10 одержав неправомірну вигоду у розмірі 2 000 грн., яку вимагав у засудженого ОСОБА_5 за не оформлення порушення режиму утримання.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 368 КК України, тобто одержання службовою особою, неправомірної вигоди, за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища.

Вина ОСОБА_4 підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: заявою та протоколом допиту ОСОБА_6 , а також протоколом огляду місця події від 19.06.2015, протоколом затримання ОСОБА_4 , під час якого в нього виявлено та вилучено грошові кошти, протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_4 та іншими доказами.

ОСОБА_4 20.06.2015 повідомлено про підозру за ч. 3 ст. 368 КК України, тобто підозрюваний вчинив тяжкий злочин, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна та зі спеціальною конфіскацією.

У ході розслідування даного кримінального провадження під час допиту в якості свідка ОСОБА_6 добровільно видав мобільний телефон "Алкатель" (№ НОМЕР_1 ) та сім-карту (№ НОМЕР_2 мобільного оператора "Київстар" з абонентським номером № НОМЕР_3 , за допомогою якого він спілкувався з ОСОБА_4 та перераховував електронні кошти.

В мобільному телефоні та на сім-картці може міститися інформація про наявні телефонні дзвінки, їх тривалість. Дані відомості можуть бути використані як докази в даному кримінальному провадженні.

Стаття 100 КПК встановлює, що речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160 - 166, 170 - 174 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу.

У зв`язку виявленням речей, є достатні підстави вважати, що вони відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України були підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.

Вказані речі мають істотне значення для кримінального провадження, оскільки безпосередньо містять сліди злочину та можуть бути використані під час проведення судових експертиз, інших слідчих дій для з`ясування дійсних обставин події.

Відповідно до ч. 2 ст. 100 Кодексу існує два шляхи приєднання речей або документів в якості речових доказів до матеріалів кримінального провадження: надання добровільно або на підставі судового рішення.

Частина 2 ст. 171 КПК України надає право прокурору, слідчому за погодженням з прокурором, звертатись до слідчого судді, суду з клопотанням про арешт майна не тільки підозрюваної особи, оскільки клопотання про арешт майна підозрюваного є окремим видом вказаного процесуального документу та його зміст передбачений ч. 3 цієї ж статті.

Арешт вказаних речей, необхідний для попередження зміни чи знищення їх властивостей в результаті використання третіми особами, що може призвести до втрати ними значення речового доказу та перешкодить встановленню істини у провадженні.

За таких обставин вказані речі підлягають арешту, оскільки його незастосування може призвести до зникнення майна та настання наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

В судовому засіданні слідчий клопотання підтримав за обставин, викладених у ньому, просив його задовольнити.

Суд вважає необхідним розглянути клопотання без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, з метою забезпечення арешту майна, відповідно до вимог ч. 2 ст. 172 КПК України.

Суд, вислухавши пояснення слідчого, перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню.

Так, згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужити певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку.

В силу ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову також цивільний позивач.

Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку про доцільність накладення арешту на зазначене майно.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 131, 132, 170, 171, 172, 173 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке добровільно видане ОСОБА_6 20.06.2015 під час його допиту, а саме:

- мобільний телефон "Алкатель" (№ НОМЕР_1 ) та сім-карту (№ НОМЕР_2 мобільного оператора "Київстар" з абонентським номером № НОМЕР_3 .

На ухвалу судді може бути подана апеляція протягом п`яти діб з дня її винесення до апеляційного суду Вінницької області.

Слідчий суддя: