АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
______________________________________________________________________
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з
кримінальних справ апеляційного суду
Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді
Чумак Н.О.

суддів
Пістун А.О., Шевченко Н.О.

при секретарі
Євтодій К.С.

за участю прокурора
Гаглоєва А.Д.

представника адміністрації

КВК № 80 Павленко
В.О.

розглянула 03 грудня 2013 року у
відкритому судовому засіданні в м.
Кривому Розі кримінальне провадження
за апеляційною скаргою засудженого
ОСОБА_2 на ухвалу Дзержинського
районного суду м. Кривого Рогу
Дніпропетровської області від 18 жовтня
2013 року про відмову в задоволенні
спільного подання Криворізької
виправної колонії № 80 та спостережної
комісії виконкому Дзержинської
районної у місті ради про
умовно-дострокове звільнення від
відбування покарання засудженого
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Криничанського районного суду
Дніпропетровської області від 11
вересня 2007 року ОСОБА_2 засуджений за
вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст.
121, ч.1 ст. 162, ст. 70 КК України, до
покарання у вигляді позбавлення волі
строком на 8 років.

Від адміністрації КВК № 80 та
спостережної комісії виконкому
Дзержинської районної у місті ради
надійшло спільне подання про
умовно-дострокове звільнення від
відбування покарання засудженого
ОСОБА_2.

Ухвалою Дзержинського районного суду
м. Кривого Рогу Дніпропетровської
області від 18 жовтня 2013 року було
відмовлено в задоволенні спільного
подання про умовно-дострокове
звільнення від відбування покарання
засудженого ОСОБА_2

В обґрунтування свого рішення суд
першої інстанції зазначив, що в ході
судового засідання відомостей про те,
що ОСОБА_2 довів своє виправлення,
матеріалами особової справи
засудженого не підтверджено.

За період відбування покарання він
систематично не дотримувався
встановлених вимог відбування
покарання, а саме, за мовну перебранку 01
липня 2010 року отримав 5 діб ДІЗО; 29
червня 2011 року за самовільне
пересування отримав догану та 29 липня
2011 року за самовільне залишення
робочого місця отримав також догану.
Характеристика, яка знаходиться в
матеріалах кримінального провадження,
не відображає процесу його
виправлення.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_2
просить скасувати ухвалу суду першої
інстанції, постановити свою ухвалу,
якою задовольнити спільне подання
адміністрації КВК № 80 та спостережної
комісії виконкому Дзержинської
районної у місті ради щодо його
умовно-дострокового звільнення від
відбування покарання.

Посилається на те, що суд першої
інстанції при розгляді подання не
врахував наявність сукупності підстав,
необхідних і достатніх для задоволення
подання, а саме: його позитивну
характеристику, наявність заохочення,
а зазначені, в обґрунтування свого
рішення, судом першої інстанції три
стягнення є погашеними у встановленому
законом порядку.

Відповідно до ст. 402 КПК України
заперечення на апеляційну скаргу
сторонами судового провадження подані
не були.

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, думку прокурора і
представника КВК № 80, які підтримали
апеляційну скаргу та просили ухвалу
районного суду скасувати, як незаконну
і необґрунтовану, постановити нову
ухвалу, якою задовольнити подання щодо
умовно-дострокового звільнення від
відбування покарання засудженого
ОСОБА_2, вивчивши особову справу
засудженого, матеріали кримінального
провадження, суд приходить до висновку,
що апеляційна скарга засудженого
підлягає задоволенню, а ухвала суду
першої інстанції скасуванню за
наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України
умовно-дострокове звільнення від
відбування покарання може бути
застосовано, якщо засуджений
добросовісною поведінкою та
відношенням до праці довів своє
виправлення.

Станом на 11.09. 2012 року ОСОБА_2 відбув 2/3
строку призначеного йому покарання.
Невідбута частина строку покарання
засудженого станом на 03 грудня 2013 року
складає 1 рік 5 місяців 8 днів.

На думку колегії суддів, розглядаючи
подання адміністрації КВК № 80 та
спостережної комісії виконкому
Дзержинської районної у місті ради, суд
першої інстанції належним чином не
дослідив всі обставини справи та
недостатньо вмотивував висновок про
те, що засуджений ОСОБА_2 не заслуговує
на умовно-дострокове звільнення від
відбування призначеного покарання.

Головною підставою
умовно-дострокового звільнення є
виправлення особи.

Висновок суду про доведеність
виправлення засудженого повинен
базуватися на всебічному врахуванні
даних про його поведінку і ставлення до
праці за весь період перебування у
виправно-трудовій установі.

Відмовляючи у задоволенні подання про
умовно-дострокове звільнення ОСОБА_2,
суд першої інстанції послався на те, що
він відбуваючи покарання у КВК № 80
систематично не дотримувався
встановлених вимог відбування
покарання і мав три стягнення, що
засуджений скоїв тяжкий злочин, а саме
нанесення тяжких тілесних ушкоджень,
що спричинило смерть потерпілого,
незаконне проникнення до житла, термін
покарання, особисте ставлення
засудженого до скоєного злочину, а це в
свою чергу не доводить, що засуджений
став на шлях виправлення.

Але з таким твердженням суду першої
інстанції колегія суддів погодитись не
може, оскільки на час звернення
адміністрації виправної колонії до
суду з поданням про умовно-дострокове
звільнення, засуджений ОСОБА_2 дійсно
мав стягнення, але вони були погашені
на час звернення до суду згідно вимог
п. 14 ст. 134 КВК України.

Разом з тим, згідно з Постановою № 2
Пленуму Верховного Суду України від
26.04.2002 року «Про умовно-дострокове
звільнення від відбування покарання і
заміну невідбутої частини покарання
більш м'яким», суди під час судового
засідання у справах цієї категорії
повинні приділяти особливу увагу
поясненням засудженого, представників
органу, який відає виконанням
покарання, спостережної комісії, по
суті внесеного подання.

Як вбачається з матеріалів
кримінального провадження,
представник КВК № 80 просив подання
задовольнити та звільнити ОСОБА_2
умовно-достроково як особу, що стала на
шлях виправлення та твердо його довела.

Крім того, суд не дав належної оцінки
особистій характеристиці засудженого,
яку було складено адміністрацією
установи з урахуванням його поведінки
за весь час знаходження у виправній
колонії, з якої вбачається, що останній
довів своє виправлення і заслуговує на
умовно-дострокове звільнення від
відбування призначеного покарання.

Так, ОСОБА_2 усвідомлює суспільну
небезпеку скоєного злочину в повному
обсязі і висловлює каяття, своєю
поведінкою та ставленням до праці
надає позитивний приклад іншим
засудженим, надає допомогу
новоприбулим засудженим у
адаптаційний період, приймає активну
участь в реалізації програм
диференційованого виховного впливу
«Творчість». В громадському життя
дільниці приймає активну участь,
проявляє корисну ініціативу при
організації та проведенні культурно -
масових заходів. Крім того, засуджений
залучається до робіт по благоустрою
колонії, розуміє їх необхідність, до
праці ставиться сумлінно, працює без
зауважень, поставлені завдання виконує
своєчасно і в повному обсязі, за що має
заохочення. Працевлаштований на
контрагентському об'єкті робітником.
На індивідуально-виховну роботу, яка з
ним проводиться, реагує позитивно,
робить правильні висновки.

Вивченням матеріалів особової справи
також встановлено, що ОСОБА_2
відбуваючи покарання в Криворізькій
виправній колонії Дніпропетровської
області № 80 мав заохочення у вигляді
подяки за зразкову поведінку та
сумлінне ставлення до праці за
підсумками роботи у першому кварталі
2011 року та у другому кварталі 2013 року
(а.о.с. 40,73, 74).

Крім того, засуджений має родину, з якою
не втратив зв'язків, до засудженого
регулярно приїжджають на побачення
рідні, батьки цікавляться його
справами, мають на нього позитивний
вплив, будує позитивні плани на
майбутнє, про що вказано у
характеристиці (а.с. 2).

З урахуванням викладеного, колегія
суддів приходить до висновку про
доцільність і необхідність
умовно-дострокового звільнення ОСОБА_2,
які викликані тим, що на момент
звернення до суду з поданням, мету
покарання було досягнуто, засуджений
виправився і немає необхідності в
подальшому відбуванні реального
покарання у вигляді позбавлення волі.

За таких обставин ухвала Дзержинського
районного суду м. Кривого Рогу
Дніпропетровської області від 18 жовтня
2013 року, якою відхилено подання про
умовно-дострокове звільнення
засудженого ОСОБА_2, не відповідає
фактичним обставинам справи та
підлягає скасуванню, а засуджений
умовно-достроковому звільненню з місць
позбавлення волі.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 537 КПК
України, колегія суддів апеляційного
суду, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу засудженого -
задовольнити.

Ухвалу Дзержинського районного суду м.
Кривого Рогу Дніпропетровської
області від 18 жовтня 2013 року про
відмову в задоволенні спільного
подання Криворізької виправної
колонії № 80 та спостережної комісії
виконкому Дзержинської районної у
місті ради про умовно-дострокове
звільнення від відбування покарання
засудженого ОСОБА_2 - скасувати.

Подання адміністрації КВК № 80
Дніпропетровської області та
спостережної комісії виконкому
Дзержинської районної у місті ради м.
Кривого Рогу про умовно-дострокове
звільнення від відбування покарання
засудженого ОСОБА_2 задовольнити.

Звільнити умовно-достроково від
відбування покарання на невідбутий
строк 1 рік 5 місяців 8 днів ОСОБА_2,
якого засуджено вироком
Криничанського районного суду
Дніпропетровської області від 11
вересня 2007 року за вчинення злочину,
передбаченого ч. 2 ст. 121, ч.1 ст. 162,70 КК
України, до покарання у вигляді
позбавлення волі строком на 8 років.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом трьох місяців з дня
проголошення її судом апеляційної
інстанції.

Судді апеляційного суду

Дніпропетровської області:

________________________________________________________________________
_____________________________________

Провадження № 11-кп/774/333/к/13
Головуючий суддя 1-ї інстанції
Вікторович Н.Ю.

Категорія ст. 121 ч. 2 КК України
Доповідач- суддя Чумак Н.О.