У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Синявського О.Г.,

суддів

Пекного С.Д. і Нікітіна Ю.І.,

за участю прокурора

Колесниченка О.В.

розглянула в судовому засіданні в м. Києві 29 січня 2008 року кримінальну справу за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_1 на вирок Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 23 березня 2007 року, яким його,

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженця м. Ковеля Волинської області,

громадянина України,

раніше судимого 24 листопада 1999 року

Ковельським міським судом за ч. 3 ст. 81,
45 КК України

на три роки позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком два роки, якого постановою Ковельського міського суду від 11 січня 2001 року направлено до місць позбавлення волі для відбування призначеного покарання;

19 березня 2001 року Ковельським міським судом

за ч. 1 ст. 178, 43 КК України на три роки і три місяці

позбавлення волі,

засуджено за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки.

В апеляційному порядку справа не розглядалася.

ОСОБА_1 засуджено за те, що він 01 грудня 2006 року о 19-й годині біля магазину “Вечірній”, що по вул. Незалежності в м. Ковелі Волинської області, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, повторно відкрито викрав у ОСОБА_2 належний йому мобільний телефон “Соні-Еріксон К 700 І”, завдавши потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 550 грн.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_1 посилається на обставини, які пом'якшують покарання, а саме: з'явлення зі зізнанням, щире каяття і активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого потерпілому збитку, наявність на його утриманні неповнолітньої дитини, а також матері пенсійного віку. Як убачається зі змісту скарги, засуджений порушує питання про зміну судового рішення щодо нього та пом'якшення призначеного йому покарання.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який вважав, що касаційну скаргу засудженого слід залишити без задоволення, а вирок в порядку ст. 395 КПК України змінити, виключивши з нього таку обтяжуючу покарання обставину, як рецидив злочинів, перевіривши матеріали кримінальної справи та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення з таких підстав.

Висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у відкритому викраденні чужого майна суд у вироку обґрунтував дослідженими у судовому засіданні доказами, зокрема, показаннями самого засудженого, який повністю визнав свою вину та показаннями потерпілого ОСОБА_2 про обставини вчинення засудженим даного злочину, що в касаційній скарзі не заперечується.

Суд прийшов до правильного висновку про вчинення ОСОБА_1 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, що також засудженим не оспорюється.

Що ж стосується доводів касаційної скарги про невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості злочину та особі засудженого, то їх слід визнати необґрунтованими.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправдання та попередження нових злочинів, з урахування ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставини, що пом'якшують та обтяжують покарання.

При призначенні покарання ОСОБА_1 суд урахував ступінь тяжкості злочину, особу засудженого та вказані ним у
касаційній скарзі обставини, що пом'якшують покарання: перебування на його утриманні малолітньої дитини, з'явлення зі зізнанням, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування заподіяної шкоди і призначив йому мінімальне, передбачене санкцією ч. 2 ст. 186 КК України, покарання.

Підстав для призначення засудженому більш м'якого
покарання, ніж передбачено законом, немає.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що в порядку ст. 395 КПК України даний вирок підлягає зміні, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 223 КПК України в описовій частині обвинувального висновку зазначається про наявність обставин, які обтяжують та пом'якшують покарання.

Згідно з ч. 1 ст. 275 КПК України розгляд справи провадиться тільки в межах пред'явленого підсудним обвинувачення.

Як убачається із матеріалів справи, у обвинувальному висновку не було зазначено про наявність у ОСОБА_1
рецидиву злочинів. Обвинувачення в суді щодо
ОСОБА_1 також не змінювалось, що свідчить про те, що суд вийшов за його межі (а. с.
48-49).

Отже, посилання суду на дану обтяжуючу покарання обставину є безпідставним і підлягає виключенню з вироку.

Керуючись статтями 394 - 396 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

касаційну скаргу засудженого ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Вирок Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 23 березня 2007 року щодо ОСОБА_1 в порядку ст. 395 КПК України змінити.

Виключити із мотивувальної частини вироку
посилання суду на обставину, яка обтяжує покарання - рецидив злочинів.

У решті вирок залишити без зміни.

С У
Д Д І :

Синявський О.Г. Пекний С.Д. Нікітін Ю.І.