АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Єдиний унікальний номер справи: 654/1856/14-к
Номер провадження №11-кп/791/479/15 Головуючий в І інстанції : ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст.125, ч 1 ст.146, ч 1 ст.289 КК України Доповідач: ОСОБА_2
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 травня 2015 року колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Херсонської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3

ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

за участю

прокурора: ОСОБА_6

обвинуваченого: ОСОБА_7

адвоката: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Херсоні кримінальне провадження №0000674 за апеляційною скаргою прокурора на вирок Голопристанського районного суду Херсонської області від 18 червня 2014 року відносно

ОСОБА_7 уродженця м. Гола Пристань Херсонської області, громадянина України, проживаючого за адресою : АДРЕСА_1 , раніше не судимого, який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч 2 ст.125, ч. 1 ст. 146 , ч 2 ст. 289 КК України,-

ВСТАНОВИЛА :

Цим вироком ОСОБА_7 засуджено за ч.2 ст.125 КК України до 2 місяців арешту, за ч.1 ст.146 КК України до 2 років позбавлення волі, за ч.2 ст.289 КК України до 5 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 3 роки, з покладенням визначених п 2-4 ч. 1 ст. 76 КК України обов`язків.

Запобіжний захід особисте зобов`язання до набрання вироком законної сили залишено без змін.

Вирішено питання про судові витрати.

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 визнано винуватим у тому, що він 04.04.2014 року близько 20.20 год. в м. Гола Пристань Херсонської області по вул. Червоноармійська 103-а , на ґрунті особистих неприязне них відносин, умисно наніс кулаком правої та лівої руки декілька ударів по голові, тулубу та кінцівках ОСОБА_9 , заподіявши останньому тілесні ушкодження, які згідно висновку судово-медичної експертизи відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров' я та у подальшому близько 20.30 год. за тією ж адресою , переслідуючи прямий умисел, направлений на незаконне позбавлення волі ОСОБА_9 , та переслідуючи прямий умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом останнього із застосуванням фізичного насильства, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, а саме: після спричинення вищезазначених легких тілесних ушкоджень потерпілому, позбавивши таким чином останнього можливості чинити опір, вимагаючи від потерпілого добровільно поміститись до багажнику транспортного засобу та в подальшому утримуючи останнього в багажнику автомобіля марки «ВАЗ 21011» д.н. НОМЕР_1 , тим самим створив зовнішні перешкоди вільного пересування останнього, знаходячись за кермом та керуючи вищезазначеним автомобілем, в який ОСОБА_7 незаконно проник шляхом вільного доступу через незачинені двері і, скориставшись ключами замку запалювання, перевіз потерпілого проти його волі через автодорогу м. Цюрупинськ - м. Гола Пристань - с. Скадовськ з метою подальшого з`ясування відносин. Однак, потерпілий скориставшись можливістю, відкрив багажник автомобіля з середини і звільнився.

Дії ОСОБА_7 кваліфіковані за ч 2 ст. 125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, за ч 1 ст. 146 КК України як незаконне позбавлення волі людини, за ч 2 ст. 289 КК України як незаконне заволодіння транспортним засобом, поєднане із насиллям, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження та кваліфікацію дій обвинуваченого, вказує на незаконність вироку через невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через його м`якість та в зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Посилається на те, що суд не взяв до уваги, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень невеликої тяжкості, середньої тяжкості та тяжкого, застосував насильство до потерпілого, принизив його людську гідність , а тому на його думку призначене судом покарання є надто м`яким.

Просить вирок суду скасувати, ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винним та призначити покарання за ч.2 ст.125 КК України - 2 місяці арешту, за ч.1 ст.146 КК України - 2 роки позбавлення волі, за ч.2 ст.289 КК України - 5 років позбавлення волі з конфіскацією1/2 частини майна, яке є його власністю, на підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, остаточно призначити 5 років позбавлення волі з конфіскацією ? частини майна, яке є його власністю.

Іншими учасниками судового провадження вирок не оскаржений.

Заслухавши доповідь судді думку прокурора який підтримав подану апеляційну скаргу, обвинуваченого та його захисника які заперечили проти апеляційної скарга прокурор, перевіривши матеріали кримінального провадження, та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступного висновку.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, за які його засуджено, за встановлених і викладених у вироку обставин, досліджених у порядку ч 3 ст. 349 КПК України доказів та правильність кваліфікації його дій за ч.2 ст.125, ч.1 ст.146, ч.2 ст.289 КК України в апеляційній скарзі прокурором не оспорюється, а тому колегія суддів відповідно до положень ст. 404 КПК України не перевіряє фактичні обставини провадження.

Перевіривши доводи апеляційної скарги прокурора про незаконність вироку в частині призначеного покарання через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність , колегія суддів вважає, що вони заслуговують на увагу.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах санкції закону, з урахуванням ступеню тяжкості злочину, даних про особу обвинуваченого та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Вбачається, що визначаючи обвинуваченому вид та міру покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень , дані про особу обвинуваченого, визнання ним вини та щире каяття, відсутність обставин, що обтяжують покарання та призначив покарання за ч 2 ст. 125 КК України у виді 2 місяців арешту, за ч 1 ст. 146 КК України у виді 2 років позбавлення волі , за ч 2 ст. 289 КК України у виді 5 років позбавлення волі та вірно застосував положення ч 1 ст. 70 КК України, призначивши за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Такий вид та міра покарання буде достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.
Доводи апеляційної скарги прокурора про невідповідність призначеного судом покарання через його м`якість є безпідставними.
Разом із тим, свій висновок щодо можливості звільнення обвинуваченого від відбування призначеного покарання з випробуванням суд взагалі не вмотивував.

Так, хоча суд і зазначив із чого він виходив призначаючи обвинуваченому покарання та звільняючи від його відбування , проте фактично не врахував, що обвинувачений вчинив щодо потерпілого сукупність злочинів невеликої, середньої тяжкості та тяжкого,способу вчинення злочину, позицію самого потерпілого , який наполягав на призначенні покарання у максимальному розмірі, визначному санкцією статей, вказуючи, на зухвалість вчинених щодо нього злочинів та відсутність критичної оцінки обвинуваченим своїх дій. Не в повній мірі враховані і дані про особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується позитивно, проте не працює, суспільнокорисною діяльністю не займається, не враховано його відношення до скоєного та його наслідків.

Тому, на думку судової колегії, у суду були відсутні підстави для застосування ст. 75 КК України при призначенні покарання ОСОБА_7 через неможливість досягнення мети покарання без реального його відбування обвинуваченим.

В зв`язку із викладеним, колегія суддів вважає, що обвинувачений має відбувати покарання в умовах ізоляції від суспільства з поміщенням його до кримінально - виконавчої установи закритого типу.

Доводи апеляційної скарги про необхідність призначення обвинуваченому за ч 2 ст. 289 КК України додаткового покарання у виді конфіскації ? частини майна є необґрунтованими, оскільки відповідно до положень ч 2 ст. 59 КК України конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливі тяжкі корисливі злочини. З огляду на те, що корисливого мотиву вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч 2 ст. 289 КК України судом не встановлено, підстав для призначення додаткового покарання у виді конфіскації ? частини майна, як про те просить прокурор, не вбачається.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку , що вирок суду відповідно до положень ст. 413 КПК України в частині звільнення ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання належить скасувати та ухвалити в цій частині новий вирок, а апеляційну скаргу прокурора належить задовольнити частково.

Керуючись ст. ст. 404, 407,409, 413 , 420 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Вирок Голопристанського районного суду Херсонської області від 18 червня 2014 року в частині звільнення ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України скасувати, ухвалити в цій частині новий вирок.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч 2 ст. 125 КК України до 2 місяців арешту, за ч. 1 ст. 146 КК України до 2 років позбавлення волі , за ч. 2 ст. 289 КК України до 5 років позбавлення волі та на підставі ч 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів вважати засудженим до 5 років позбавлення волі з відбуванням покарання у кримінально- виконавчій установі закритого типу.

Строк відбування покарання обчислювати з моменту фактичного затримання ОСОБА_7 в порядку виконання вироку суду.

Зарахувати у строк відбування покарання відбуте ОСОБА_7 покарання з 13.09.2014 року по 21.04.2015 року до дня його звільнення з під варти за ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 квітня 2015 року.

В решті зазначений вирок щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржений у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту його проголошення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Судді: ( підписи)

копія вірна, вирок набирає законної сили 20.05.2015 року

суддя ОСОБА_2