Справа № 1-137/2011
ВИРОК

Іменем України

27 травня 2011 року м.Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області

у складі: головуючого судді Казана І.С.

при секретарі Вільчинській Г.В.,

із участю: прокурора Старосельської Т.С.,

підсудних ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Самборі Львівської області кримінальну справу по обвинуваченню:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, одруженого, непрацюючого, раніше не судимого, -

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця та мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, розлученого, непрацюючого, раніше не судимого, -

- обидвох у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 09.03.2011 року о 22.00 годині в смт. Дубляни Самбірського району Львівської області за попередньою змовою групою осіб проникли на територію фермерського господарства „Марком, що належить громадянину ОСОБА_3 та намагались викрасти із зернотоку три мішки з пшеницею загальною вагою 115кг. вартістю 287,5грн., але не могли довести свої дії до кінця з причин, що не залежали від їх волі, оскільки в даному приміщенні були виявлені інженером ФГ „Марком ОСОБА_4, котрий запобіг подальшим злочинним діям підсудних.

Під час розгляду кримінальної справи підсудний ОСОБА_1 свою вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю, покаявся і пояснив, що з 19.00год. до 22.00год. 09.03.2011р. вони з ОСОБА_2 були в нього удома, розпили одну літру горілки на двох і обидва одночасно вирішили піти на зернотік викрасти пшеницю з метою подальшої її реалізації за кошти. ОСОБА_2 взяв із свого будинку три пусті мішки та вони обидва перелізли через огорожу території фермерського господарства „Марком, наповнили їх пшеницею, але побачили світло від автомашини, яка підїхала. Тоді ОСОБА_1 заховався, а ОСОБА_2 утік. Через декілька хвилин підійшов головний інженер ФГ „Марком ОСОБА_4 та виявив його, через що не вдалося викрасти пшеницю.

Допитаний у судовому засіданні підсудний ОСОБА_2 свою вину у вчиненні злочину визнав повністю, щиро розкаявся і по суті предявленого обвинувачення пояснив аналогічне.

Крім визнання підсудними своєї вини в інкримінованому їм злочині, винуватість ОСОБА_1 та ОСОБА_2 стверджується матеріалами кримінальної справи і фактичними обставинами, які ніким не оспорювались та, які не досліджувались у судовому засіданні відповідно до ст. 299 КПК України.

Аналізуючи докази матеріалів кримінальної справи в їх сукупності з показаннями підсудних, суд прийшов до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 і ОСОБА_2 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15 - ч. 3 ст. 185 КК України, оскільки вони обидва вчинили незакінчений замах на таємне викрадення майна ОСОБА_3, а тому їх дії окрім в частині замаху на злочин правильно досудовим слідством кваліфіковано та відповідають фактичним обставинам; вони повинні за це нести кримінальну відповідальність.

Із обєктивної сторони підсудні незаконно і таємно мали намір заволодіти майном потерпілого ОСОБА_3 та спричинити шкоду. Із субєктивної сторони обидва підсудні посягали на чужу власність, на яке не мали права, усвідомлюючи і бажаючи спричинити матеріальні збитки.

Призначаючи підсудним ОСОБА_1 та ОСОБА_2 покарання, суд враховує ступень тяжкості вчиненого злочину; також судом враховано особи винних, їх характеристику, сімейне становище, обставини вчинення злочину. Помякшуючою вину обставиною обидвом слід визнати щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, оскільки вони дійсно визнали свою провину та показали готовність понести кримінальну відповідальність.

У звязку з тим, що обидва підсудні ОСОБА_1 і ОСОБА_2 позитивно характеризуються, раніше не притягувалися до кримінальної відповідальності, із врахуванням їх осіб, поведінки під час та після вчинення злочину, - суд приходить до висновку, що їм обидвом слід призначити покарання не повязане з реальним позбавленням волі, а із застосуванням звільнення кожної особи від відбування покарання з випробуванням, що є необхідним і достатнім для їх виправлення та попередження вчиненню ними нових злочинів для реалізації принципу законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Підстав для призначення більш мякого покарання підсудним, ніж це передбачено відповідною статтею Особливої частини Кримінального Кодексу України за вчинений злочини, - не встановлено.

Цивільного позову в справі не заявлено, судових витрат немає; речові докази три пусті мішки з-під пшениці, які згідно накладної знаходяться на зберіганні у Самбірському МВ ГУ МВСУ, - підлягають знищенню.

Керуючись ст. ст. 323, 324 КПК України, суд

З А С У Д И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України і призначити йому покарання 3(три) роки позбавлення волі.

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України і призначити йому покарання 3(три) роки позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від відбування покарання з випробуванням кожного на іспитовий строк 1(один) рік.

Згідно п. п. 1, 3 ст. 76 КК України зобовязати ОСОБА_1 і ОСОБА_2 особисто попросити пробачення обидвом у потерпілого ОСОБА_3; кожному повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання.

Речові докази три мішки згідно накладної №385 від 06.04.11р. знищити після набрання вироком законної сили (а. с. 26).

Запобіжний захід підписку про невиїзд стосовно підсудних ОСОБА_1, ОСОБА_2 до набрання вироком законної сили залишити без зміни.

На вирок суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Львівської області протягом пятнадцяти діб з моменту його проголошення.

Даний примірник вироку виготовлено в нарадчій кімнаті та він має силу оригіналу.

Суддя