Справа №1-128/2007 p.
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

З квітня 2007
року Прилуцький міськрайсуд Чернігівської області в складі:

головуючого судді Кантур
A.M.

при секретарі Геєць
О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Прилуки справу про обвинувачення за ч. 1 ст. 125 КК України
ОСОБА_1, що народився ІНФОРМАЦІЯ_1в с Гаврилівка
Кам'янець-Подільського району Хмельницької області, українця, громадянина
України, з середньо-спеціальною освітою, одруженого, пенсіонера, мешкає
вАДРЕСА_1 раніше не судимого,

ВСТАНОВИВ:

У своїй скарзі
ОСОБА_2 обвинувачує ОСОБА_1 в тому, що близько 19 год. ЗО хв. 2006
року на подвір'ї належного їй дачного АДРЕСА_1на грунті неприязних
стосунків сусід ОСОБА_1 умисно бив її руками в груди, живіт, по голові, в
наслідок чого їй були заподіяні легкі тілесні ушкодження у виді набряку м'яких
тканин у тім'яній області зправа, синці в області грудини та лівої кисті. За
цією скаргою ОСОБА_2 в грудні 2006
року вона була прооперована, є особою похилого віку, наслідками побиття її
сусідом ОСОБА_1ом були відчуття болю фізичного, госпіталізація в Прилуцьку
міськлікарню у зв'язку з пониженням зору та душевні страждання, а тому вона
просить суд стягнути з останнього в її користь 1700 грн. моральної шкоди.

В судовому
засіданні ОСОБА_1 підтвердив факт проживання та ведення домашнього
господаврства зі своєю дружиною на їхньому обійсті в АДРЕСА_2, що між його
сім'єю та потерпілою ОСОБА_2 в останні роки існують неприязні стосунки, що
дійсно в зазначений у її скарзі час він приходив на її обійстя з метою загнати
свою курицю і зажадав від неї припинити плітки про лейкозність його корови та
відмовлення громадян від купівлі молока в нього.

Як стверджував у
судовому засіданні ОСОБА_1ОСОБА_2 стала ображати його різними словами та
підняла на нього свою сапу, яку він вирвав у неї та закинув кудись на город,
після чого пішов додому, і жодних умисних ударів не наносив потерпілій, але
допускає можливість заподіяння їй тілесних ушкоджень в період, коли виривав з
її рук сапу.

Заперечуючи
розповсюдження нею пліток щодо корови підсудного, потерпіла уточнила, що за
життя свого чоловіка дорікала сім'ї ОСОБА_1, що вони продають неякісну
самогонку. Як стверджувала в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_2, увечері 4.05.06 р. вона руками
вищипувала траву під своєю яблунею, коли до неї підійшов підсудний ОСОБА_1,
безпідставно став обвинувачувати їх в розповсюдженні пліток щодо його корови,
взяв її за борти безрукавки і одночасно бити її кулаком в область грудей,
живота і передньої частини голови (показала
на правий лобний бугор

2

і ділі до тім'я), від його ударів вона закривалася
руками, кричала від болі та просила припинити побиття, що вона перенесла
операцію. При цьому потерпіла уточнила, що в її руках чи поблизу не було сапи,
і тому підсудний не міг виривати таку з її рук, а в судовому засіданні 14.07.06. р. вона
помилково зазначала, що сапою висапувала траву під своєю яблунею та що
підсудний вирвав з її рук та закинув сапу, хоча такої не було в той період (а.с. 49).

Свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судовому засіданні підтвердили, що ввечері 4

травня 2006 р. вони
удвох перебували на городі в с
Стрільники Прилуцького району

і, почувши крики ОСОБА_2про допомогу, прибули через кілька хвилин до її

обістя і через паркан побачили, як підсудний ОСОБА_1бив руками ОСОБА_2 в

живіт і по голові, а та відмахувалася від нього руками. Ця подія
відбувалася

приблизно в 10 метрах
від них (свідків), і коли вони удвох стали кричати на

підсудного, той пішов додому, відкинувши перед тим якусь палицю, в чому
вони (свідки) помилково вбачили сапу, хоча в руках у потерпілої нічого не було
в момент їхнього спостереження даного конфлікту між сторонами. За твердженням
потерпілої та свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4
поблизу на вул. Колошенка с Стрільники в
розглядуваний період не було жодних осіб, в т. ч. й односельчанки ОСОБА_5 а
тому не можуть бути прийняті її показання про те, що ОСОБА_3 перебувала на
своєму подвір'ї, коли потерпіла на своєму обійсті ображала нецензурними словами
підсудного, а вона (ОСОБА_5) проходила по вул. Колошенка нагостину до своєї
подруги.

Об'єктивно та
критично оцінюючи такі показання свідка ОСОБА_5, суд не може їй прийняти за
достовірні ще й тому, що самої її ніхто не бачив на вул. Колошенка, що вона - 1929 року народження - є особою
похилого віку, рухається з допомогою палиці, страждає вадами слуху, оскільки в
суді не розслухати запитання головуючого та інших учасників цього процесу
навідстані 2-3 метра, а
тому й не могла вирушати з дому на пізній вечір до такої ж немічної
односельчанки.

Не можуть
прийняті до уваги також показання свідка ОСОБА_6 як дружини підсудного та
зацікавленої особи по справі в його користь, оскільки - за її ж
твердженням - вона не
була очевидецею розглядуваного конфлікту, і в той же час чула та бачила як
ОСОБА_2 кидалася на підсудного з сапою, той відібрав та закинув таку, пішов
додому, а потерпіла гналася за ним та продовжувала ображати його.

Такі твердження
свідка ОСОБА_6 спростовуються показаннями потерпілої, свідків ОСОБА_7 щодо ролі
та поведінки обох сторін в період даного конфлікту й після нього.

Свідок ОСОБА_8. в судовому засіданні
підтвердив лише той фрагмент розглядуваного конфлікту, коли за 25-30 м від свого
погребника чув нецензурні висловлювання потерпілої на адресу підсудного, що не
бачив якихось предметів у руках кого-небудь з них, як і самої бійки між ними.

За основним та
додатковим висновками судмедекспертизи №
985 від 27.11. та 25.12.06., в потерпілої
ОСОБА_2 1938 року
народження, встановлені набряк м'яких тканин в тім'яній області з права, в
області грудини та лівої кисті; дані тілесні ушкодження віднесені до категорії
легких без розладу здоров'я, могли бути заподіяні 04.05.06 р. при нанесенні
ударів кулаками сторонньої особи, як і при вириванні з її рук сапи, яку та
утримувала у своїх руках (а.с.74,76).
За основним висновком судмедекспертизи, згідно виписки з амбулаторної карти стаціонарного

з

хворого на ім'я потерпілої ОСОБА_2, її госпіталізація з 12.05. 06 р. з приводу
макулодистрофії правого ока, початкової катаракти обох очей за відсутності
необхідних судовомедичних даних не мають причинного зв'язку з вищезгаданими
легкими тілесними ушкодженнями, і при первісному медогляді судмедекспертом 05.05.06 р. не було
виявлено крововилив у праве око потерпілої (а.с. 4-7, 37-38).

При роз'ясненні
в судовому засіданні даних обох своїх висновків судмедекспорт Малка Л.О. підтвердив
достовірність зазначених у них обставин з тим уточненням, що згадані
макулодистрофія правого ока та початкова катаракта обох очей у потерпілої
ОСОБА_2 є ознакою старіння її організму віковою ознакою змін в людському
організмі, а не наслідком заподіяних їй тілесних ушкоджень, вірогідність
заподіяння яких могла відбутися і без утримання нею сапи чи іншого предмета у
своїх руках.

Як встановлено в
судовому засіданні, до і після конфлікту з підсудним потерпіла не падала з
висоти власного зросту, не могла сама собі заподіяти ті тілесні ушкодження, які
виявив у неї судмедекспорт, а тому тведження підсудного про свою непричетність
до заподіяння таких необхідно визнати способом свого захисту від пред'явленого
обвинувачення.

За таких
обставин сукупність досліджених по справі доказів дає правові підстави зробити
висновок про те, що близько 19
год. 30 хв. 04 травня 2006 року на подвір'ї
АДРЕСА_1підсудний ОСОБА_1 умисно заподіяв потерпілій легкі тілесні ушкодження
без розладу здоров'я потерпілій ОСОБА_2. у зв'язку з чим такі його дії
необхідно кваліфікувати за ч. 1ст. 125
КК України, але без пов'язування з ними згодом виявлених у неї
мікулодистрофії правого ока та початкової катаракти обох очей, для
підтвердження чого не подано доказів.

Призначаючи вид
та міру покарання, необхідно врахувати характер і ступінь суспільної небезпеки
скоєного, як злочину невеликої тяжкості, обставини вчинення такого, дані про
особу винного ОСОБА_1, котрий є особою похилого віку, пенсіонером, займається
посильним домашнім господарством, до кримінальної відповідальності притягується
вперше, позитивно характеризується, що обтяжуючою його обставиною є скоєння
даного злочину щодо потерпілої похилого віку. Тому необхідним і достатнім для
виправлення підсудного ОСОБА_1 та попередження нового злочину буде для нього
покарання у виді штрафу в розмірі ЗО неоподаткованих мінімумів доходів
громадян, тобто в межах санкції інкримінованого йому закону.

Відповідно до
правил ст.ст 23, 1167 ЦК
України необхідно частково задовольнити заявлений потрпілою ОСОБА_2 позов
про стягнення з підсудного ОСОБА_1 в її користь моральної шкоди, виходячи з
критеріїв розумності, достатності та справедливості визначити таку в розмірі 500 грн., оскільки в
наслідок винних дій підсудного вона змушена була терпіти фізичний біль,
дискомфорт серед близьких, рідних та оточуючих, і таким чином понесла душевні
страждання. Окрім того, відповідно до ст. 93
КПК України необхідно стягнути з підсудного в користь потерпілої 100 грн. витрат по
наданню допомоги (а.с. 36),
а в решті її позовних вимог -відмовити за їх безпідставністю.

Тому на підставі
наведеного, керуючись ст. 321-324
КПК України,

4

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1за ч.І
ст. 125 КК
України визнати винним та призначити йому покарання у виді штрафу в користь
держави в розмірі 510 (п'ятисот
десять ) грн.

Стягнути з
ОСОБА_1в користь ОСОБА_2500
грн. моральної шкоди та 100
грн. в рахунок понесених нею витрат на юридичну допомогу, тобто всього - 600 (шістсот) грн.,
а в решті її позовних вимог -
в і д м о в и т и за їх
безпідставністю.

На вирок протягом 15
днів після його проголошення може бути подана апеляція до апеляційного суду
Чернігівської області через Прилуцький міськрайсуд.

Суддя Кантур.