Справа № 521/4860/15-к
Провадження № 1-кс/521/798/15
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 квітня 2015 року слідчий суддя Малиновського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 , адвоката (заявника) ОСОБА_3 , розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Одесі скаргу на незаконне затримання ОСОБА_4 в порядку ст. 206 КПК України, -

ВСТАНОВИВ:
До Малиновського районного суду міста Одеси надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 на незаконне затримання ОСОБА_4 в порядку ст.206 КПК України.

Зі скарги вбачається, що в провадженні слідчого СВ Приморського РВ ОМУ ГУ МВС України в Одеській області лейтенанта міліції ОСОБА_5 знаходиться кримінальне провадження №0001943, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15 березня 2015 року за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України.

19 березня 2015 року відповідно до постанови слідчого ОСОБА_5 від 19 березня 2015 року адвоката ОСОБА_3 призначено Одеським обласним центром з надання вторинної правової допомоги, здійснювати захист ОСОБА_4 , та видане доручення №015-0001316 від 19.03.2015р. для здійснення захисту за призначенням в якому зазначається, що адвокату необхідно з`явитись 19.03.2015р. об 21 годині до Портофранківського ВМ Приморського РВ ОМУ ГУ МВС України в Одеській області.

Прибувши в призначений час, адвокат провів конфіденційне побачення з підзахисним, після чого, вони зайшли до кабінету слідчого, де адвокат запитав у слідчого ОСОБА_5 , які слідчі дії останній планує провести сьогодні, у відповідь на це запитання він сказав: «тільки скласти та вручити протокол затримання особи на підставі п.п.1-2, ч. І ст.208 УПК України», відносно даної слідчої дії адвокат заперечував і пояснив, що дане затримання є незаконним та протокол затримання не відповідає нормам КПК України.

Виходячи з викладених у скарзі обставин, адвокат ОСОБА_3 вважає, що затримання ОСОБА_4 є незаконним з наступних підстав.

Згідно пунктів 1 та 2, ч. І ст. 208 КПК України уповноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді, суду затримати особу, підозрювану у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі, лише у випадках: якщо цю особу застали під час вчинення злочину або замаху на його вчинення; якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин.

На час фактичного складання протоколу затримання ОСОБА_4 о 21 годині 30 хвилин 19 березня 2015 року, підстави, передбачені п. п.1 та 2, ч. 1 ст. 208 КПК України, відсутні, оскільки злочин у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР під №0001943, був вчинений 14 березня 2015 року, що виключає можливість для висновку про те, що підозрюваний «щойно вчинив злочин». Очевидці, в тому числі і потерпілий, безпосередньо після вчинення злочину, а також очевидні ознаки на тілі, одязі чи місці події, не вказують, що саме ОСОБА_6 щойно вчинив злочин. ОСОБА_6 , фактично був затриманий в місті Дніпропетровськ без ухвали суду 18 березня 2015 року.

Крім того ОСОБА_6 не розуміє державної мови, а російською розмовляє погано, в зв`язку з чим при складенні протоколу про затримання, адвокат вимагав надати підзахисному перекладача.

У ч. 1 ст. 208 КПК України передбачений вичерпний перелік підстав затримання особи без ухвали слідчого судді.

Таким чином, у слідчого СВ Приморського РВ ОМУ ГУ МВС України в Одеській області лейтенанта міліції ОСОБА_5 жодних підстав, передбачених ч. 1 ст. 208 КПК України, для затримання ОСОБА_4 не існувало.

Крім того, під час затримання ОСОБА_4 були грубо порушені його права, передбачені ч. 4 ст. 208 КПК України, відповідно до якої «Уповноважена службова особа, що здійснила затримання особи, повинна негайно повідомити затриманому зрозумілою для нього мовою підстави затримання та у вчиненні якого злочину він підозрюється». Також адвокат зазначає в своєї скарзі, що слідчий з клопотанням про дозвіл на затримання підозрюваного, з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, до суду не звертався.

Відповідно до п.1 ст.5 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод: ніхто не може бути позбавлений свободи інакше як в порядку, встановленому законом.

Статтею 208 КПК України передбачено законний порядок затримання особи уповноваженою особою без ухвали слідчого судді, і перелік підстав є вичерпний.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду як джерело права.

Статтею 5 Конвенції встановлено правила позбавлення особи свободи, згідно з якими ніхто не може бути позбавлений свободи інакше, як відповідно до процедури, встановленої законом.

Згідно з практикою Європейського суду, фіксація точних даних про затримання, як і підстави затримання, є необхідною умовою законності затримання для цілей, передбачених ст. 5 Європейської конвенції.

Таким чином, адвокат вважає, що затримання його підзахисного всупереч вимогам ст. 208 КПК України одночасно є і порушенням норм міжнародного права.

Вимогами ст. 29 Конституції України, передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом. Кожному заарештованому чи затриманому має бути невідкладно повідомлено про мотиви арешту чи затримання. Кожний затриманий має право у будь-який час оскаржити в суді своє затримання.

Статтею 55 Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій або бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ст.ст. 42, 208 КПК України, підозрюваний має право вимагати перевірки обґрунтованості його затримання.

Пунктом 4 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, передбачено, що кожний, кого позбавлено свободи в наслідок арешту або тримання під вартою, має право ініціювати провадження, в ході якого суд без зволікань встановлює законність затримання і приймає рішення про звільнення, якщо затримання є незаконним.

Відповідно до ст. 13 вказаної конвенції, кожний, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, були порушені, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Крім того, відповідно до ст. 206 КПК України, якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутністю судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, не гайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.

Ураховуючи викладене адвокат вважає, що слідчим СВ Приморського РВ ОМУ ГУ МВС України в Одеській області лейтенантом міліції ОСОБА_5 порушені ст. 29 Конституції України, ч. І ст. 208 КПК України, п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 підтримав доводи викладені в скарзі, та просив слідчого суддю її задовольнити.

Перевіривши скаргу та додані до неї матеріали слідчий суддя приходить до наступного висновку.

До повноважень слідчого судді згідно з пунктом 18 частини першої статті 3 КПК України належить здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Під час розгляду скарги слідчим суддею встановлено, в провадженні слідчого СВ Приморського РВ ОМУ ГУ МВС України в Одеській області лейтенанта міліції ОСОБА_5 знаходиться кримінальне провадження №0001943, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15 березня 2015 року за ознаками злочину передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України. З фабули заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення вбачається, що 14 березня 2015 року до чергової частини Портофранківського ВМ Приморського РВ із заявою звернувся громадянин ОСОБА_7 , останній просив прийняти заходи до невідомих осіб, які 14 березня 2015 року приблизно о 19 годині 00 хвилин проникли в приміщення квартири АДРЕСА_1 , із застосуванням фізичної сили та об`єктом схожим на зброю, заволоділи мобільним телефоном марки Самсунг Гелексі S 3 та грошовими коштами у розмірі 120000 гривень, 500 доларів США. Загальна сума збитку складає 140000 гривень.

19 березня 2015 року о 15 годині 00 хвилин слідчим ОСОБА_5 в приміщенні Портофранківського ВМ Приморського РВ ОМУ ГУ МВС України в Одеській області відповідно до ст. ст. 40, 104, 131, 132, 208-211, 213 КПК України затримано особу підозрювану у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 187 ч 1 КК України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Республіки Туніс.

Слідчим суддею під час розгляду скарги також встановлено порушення вимог КПК України при затриманні особи підозрюваної у вчиненні злочину, а саме ОСОБА_4 .

Відповідно до ч. 1 ст. 208 КПК України, уповноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді, суду затримати особу, підозрювану у вчинені злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі, лише у випадках: 1)якщо цю особу застали під час вчинення злочину або замаху на його вчинення; 2) якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа вчинила злочин.

Затримання особи у всіх інших випадках (окрім ст. 207 КПК України) можливо здійснити лише в порядку ст. ст. 188, 189, 190 КПК України, через слідчого суддю чи суд.

Як вбачається з наданого адвокатом копії витягу з кримінального провадження №0001943 кримінальне правопорушення мало місце 14 березня 2015 року приблизно о 19 годині 00 хвилин.

Однак слідчим протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину складений 19 березня 2015 року о 15 годині 00 хвилин на підставі п. п. 1 та 2 ч. 1 ст. 208 КПК України (якщо цю особу застали під час вчинення злочину або замаху на його вчинення; якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин).

Отже, затримавши особу підозрювану у вчиненні злочину, слідчий порушив вимоги КПК України, оскільки підозрюваний був затриманий не під час вчинення злочину, тобто на момент затримання ОСОБА_4 слідів злочину на підозрюваному, на його одягу та при ньому виявлено не було, безпосередньо після вчинення злочину очевидці, потерпілі на особу не вказували (під час обшуку у ОСОБА_4 нічого не виявлено). Слідчий суддя зазначає, що поняття безпосереднє вчинення злочину, передбачає невеликий проміжок часу, який минув одразу ж після вчиненого злочину і мова йде лише про години після вчинення кримінального правопорушення.

У даному випадку, між подією злочину та затриманням особи минуло майже п`ять днів. Під час розгляду скарги слідчим суддею не встановлено обставин, які б перешкоджали слідчому звернутися до слідчого судді з клопотанням в порядку ст. 188 КПК України про дозвіл на затримання з метою приводу та отримання відповідної ухвали слідчого судді.

Стаття 206 КПК України зобов`язує слідчого суддю здійснювати захист прав людини. Слідчим суддею під час розгляду скарги встановлені обставини, які свідчать про порушення прав людини та порушення однієї з засад кримінального провадження в частині забезпечення права особи на свободу та особисту недоторканість.

Частиною 5 статті 12 КПК України передбачено, що затримання особи, взяття її під варту або обмеження в праві на вільне пересування в інший спосіб під час кримінального провадження, здійснене за відсутності підстав або з порушенням порядку, передбаченого КПК України, тягне за собою відповідальність, установлену законом.

На підставі вищевикладеного, враховуючи положення ч. ч. 6, 7 ст. 206 КПК України, відповідно до яких слідчий суддя зобов`язаний прийняти відповідні заходи реагування, якщо відомі йому обставини дають підстави для обґрунтованої підозри порушення вимог законодавства під час затримання особи або тримання її в уповноваженому органі державної влади, державній установі, тому у даному випадку слідчий суддя вважає за необхідне довести до відома прокурора Приморського району міста Одеси, про викладені факти порушення вимог КПК України, з метою належного реагування та проведення відповідної перевірки, а також виявлення винних та притягнення їх до відповідальності.

Керуючись ст.ст. 206, 303, 304, 305, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:
Скаргу захисника - адвоката ОСОБА_3 в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Довести до відома прокурора Приморського району м. Одеси, про викладені факти порушення вимог КПК України під час затримання ОСОБА_4 підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 187 КПК України.

Доручити прокурору Приморського району м. Одеси провести перевірку вказаного факту, з метою встановлення винних та притягнення їх до відповідальності.

Про вжиті заходи та їх результати повідомити слідчого суддю.

У задоволенні інших вимог викладених у скарзі адвоката - відмовити.

Копію ухвали направити адвокату, прокурору Приморського району м. Одеси.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1