Справа № 1-48/2008 р.
Тисменицький районний суд
Івано-Франківської області складі:
головуючого судді Струтинського
секретаря Бардюк-Кавецької Л.В.,
прокурора Хими Р.Р.,
потерпілого ОСОБА_1.,
представника потерпілого ОСОБА_2.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в
м. Івано-Франківську кримінальну справу по обвинуваченню :
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя АДРЕСА_1, з середньою освітою, приватного
підприємця, одруженого, утриманця однієї неповнолітньої дитини ІНФОРМАЦІЯ_2,
українця, громадянина України, раніше не судимого, військовозобов'язаного,
у вчиненні злочинів передбачених ст.ст.
342 ч. 2, 345 ч. 2 КК України,-
підсудний ОСОБА_3.. перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння
вчинив опір працівникові правоохоронного органу під час виконання ним службових
обов'язків. Крім того, підсудний ОСОБА_3., перебуваючи в стані алкогольного
сп'яніння, умисно заподіяв працівникові правоохоронного органу легкої тяжкості
тілесні ушкодження, у зв'язку з виконанням цим працівником службових обов'язків. Вказані злочини
підсудний вчинив при таких обставинах:
23.12.2007 р. інспектор з
адмінпрактики Тисменицького ВДАІ ОСОБА_1, та старший інспектор ДПС
Тисменицького РВ УМВС Максимів Д.В. заступивши згідно книги нарядів для несення
служби в другу зміну, здійснювали службовим автомобілем Тисменицького ВДАІ
району. Стоячи на узбіччі дороги на початку смт. Єзупіль біля службової машини,
ОСОБА_1. та Максимів Д.В. контролювали рух автомобілів. В цей час останні
побачили, як в їхню сторону із швидкістю 60 км/год. під керуванням підсудного,
який перебував у нетверезому стані, рухався автомобіль марки „АУДІ А4” д.н.з.
НОМЕР_2 темно-синього кольору. Згідно вибірки з журналу „Угон” аналогічний
автомобіль рахувався викраденим, внаслідок чого ОСОБА_1. жезлом та дублюванням
свистком дав вказівку водію автомобіля зупинитися, а Максимів Д.В. увімкнув
проблискові маячки на службовому автомобілі. Однак підсудний не відреагував на
законні вимоги працівників міліції про зупинку автомобіля, а натомість почав
збільшувати його швидкість руху. Сівши у службовий автомобіль, ОСОБА_1. та
Максимів Д.В. почали переслідувати підсудного. ОСОБА_3. розуміючи
протиправність своєї поведінки та бажаючи уникнути переслідування, в с.
Побережжя не доїзджаючи до „Т” подібного перехрестя вулиць
Незалежності-Герасимюка, в порушення п.п. 2.4., 2.9.(а) ПДР України, різко
зупинив автомобіль на проїздній частині і виключив габаритні вогні. В цей час
Максимів Д.В., який рухався позаду службовим автомобілем, з метою уникнення
зіткнення з автомобілем підсудного, різко вивернув кермо ліворуч. Однак в
зв'язку з тим, що на узбіччі дороги стояла група молодих людей, з метою
уникнення наїзду на них, Максимів Д.В. змушений був зіткнутися з автомобілем
ОСОБА_3. Після цього, ОСОБА_1. виконуючи свої службові обов'язки, підійшов до
підсудного та представившись запропонував останньому представити документи, які
засвідчують його особу та документи на автомобіль, за кермом якого він
перебував. Виконати законну вимогу працівника міліції підсудний відмовився,
натомість почав ображати його нецензурними словами. При намаганні потерпілого
затримати підсудного, з метою доставки його в приміщення Тисменицького РВ УМВС,
останній почав чинити опір працівникові правоохоронного органу, відштовхуючи та
шарпаючи його руками за верхній одяг, після чого наніс потерпілому два удари
рукою в ділянку голови, чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді
черепно-мозкової травми із струсом головного мозку, садно в ділянці лівої
кисті, забій з травматичним набряком м'яких тканин лобної ділянки, що згідно
висновку судово-медичної експертизи № 21/2056/07-Е від 09.01.2008 р.
відносяться до легких тілесних ушкоджень, які викликали короткочасний розлад
здоров'я. Крім того, внаслідок неправомірних дій підсудного, потерпілому, у
зв'язку з виконанням ним своїх службових обов'язків, було порвано форменний
одяг працівника міліції, відірвано правий пагон. В подальшому після
застосування спецзасобів, підсудний був доставлений працівниками міліції в
приміщення Тисменицького РВ УМВС.
В судовому засіданні
підсудний ОСОБА_3. свою вину у вчиненні пред'явленого йому в обвинуваченні
злочину та цивільний позов визнав повністю, в скоєному щиро розкаявся і
вибачившись перед потерпілим дав суду показання в яких повністю підтвердив факт
скоєння ним вищенаведених у вироку своїх неправомірних діянь. Просить суд
суворо його не карати та при призначенні покарання врахувати його молодий вік,
позитивну характеристику по місцю проживання, те, що він до кримінальної
відповідальності притягується вперше, являється єдиним працездатним утриманцем
неповнолітньої дитини, а також і те, що заподіяні злочином збитки потерпілому
ним частково відшкодовані в добровільному порядку.
Дослідження фактичних обставин справи було обмежено лише
допитом підсудного.
Крім повного визнання вини підсудним ОСОБА_3., його вина
доведена зібраними по справі під час досудового слідства доказами, які
підсудний не оспорює і вважає їх дослідження в судовому засіданні недоцільним.
Таким чином, даючи оцінку
зібраним по справі доказам в їх сукупності, суд вважає, що дії підсудного
ОСОБА_3. слід кваліфікувати за ст.ст. 342 ч. 2, 345 ч. 2 КК України, так як він
перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння вчинив опір працівникові
правоохоронного органу під час виконання ним службових обов'язків. Крім того,
підсудний ОСОБА_3., перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, умисно заподіяв
працівникові правоохоронного органу легкої тяжкості тілесні ушкодження, у
зв'язку з виконанням цим працівником
службових обов'язків.
Вирішуючи питання про
призначення покарання, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності
скоєного злочину, особу винного та обставини справи, що пом'якшують і обтяжують
його відповідальність.
До обтяжуючих обставин суд
відносить вчинення підсудним злочину в стані алкогольного сп'яніння.
До пом'якшуючих обставин суд відносить
те, що підсудний
в скоєному щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, збитки заподіяні злочином потерпілому часткоково відшкодував в добровільному порядку.
Крім того, вирішуючи питання
про призначення покарання підсудному, суд також враховує і думку потерпілого
щодо несуворості призначуваного останньому покарання не пов'язаного
з позбавленням волі, а також і те, що останній до кримінальної відповідальності
раніше не притягувався, по
місцю проживання характеризується
позитивно, працюючи являється єдиним працездатним утриманцем
неповнолітньої дити.
З врахуванням всіх вищеперелічених обставин, суд вважає,
що виправлення та перевиховання підсудного можливе без ізоляції його від
суспільства, а тому призначаючи покарання у вигляді обмеження волі, суд
застосовує щодо підсудного норми ст. 75 КК України, з встановленням іспитового
строку та покладенням обов'язків передбачених ст. 76 КК України.
Що стосується цивільного
позову, то вимогами ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана
фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків,
встановлених частиною другою цієї статті.
Згідно ст. 23 ЦК України,
особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення
Здобутими та перевіреними в судовому засіданні доказами
судом встановлено, що внаслідок неправомірних дій підсудний ОСОБА_3. спричинив
позивачу-потерпілому ОСОБА_1. і моральну (немайнову) шкоду, яка полягає в тому,
що останній переніс фізичну біль, психічне потрясіння, приниження людської
гідності, а також зазнав душевних страждань. Загалом таке психічне потрясіння
та душевні страждання, як наслідок, негативно відбились на його самоповазі, психіці, та призвели до вимушених
змін в життєвих стосунках останнього.
Крім того, в моральних стражданнях суд враховує і ті обставини, що
позивач-потерпілий за захистом свого порушеного права повинен був звертатися до
суду. Однак беручи до уваги тяжкість,
глибину і тривалість моральних страждань потерпілого та матеріальне становище
підсудного, враховуючи вимоги розумності і справедливості, суд вважає, що позов
слід задоволити частково.
Крім того, з ОСОБА_3. в
користь ОСОБА_1 слід стягнути понесені ним витрати за надання правової допомоги
представника-адвоката в сумі 1000 грн.
наведеного та керуючись ст.ст. 323,324 КПК України, суд,-
ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні злочинів передбачених ст.ст. 342 ч. 2, 345 ч. 2
КК України та призначити йому
за ст. 342 ч. 2 КК України - два роки обмеження волі;
за ст. 345 ч. 2 КК України -
три роки обмеження волі.
Згідно ст. 70 КК України,
остаточно визначити покарання підсудному ОСОБА_3.. за сукупністю злочинів,
шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням - три роки
На підставі ст.75 КК України,
засудженого ОСОБА_3. від відбування призначеного судом покарання звільнити з
випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю один рік.
Згідно ст. 76 КК України, покласти на засудженого ОСОБА_3.
обов'язок попросити публічно пробачення у потерпілого, повідомляти органи
кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи або навчання.
До набрання вироком законної сили
запобіжний захід щодо засудженого ОСОБА_3..
Цивільний позов ОСОБА_1задоволити частково. Достягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 1000 грн. спричиненої моральної
шкоди та 1000 грн. понесених судових витрат за надання правової допомоги
адвоката-представника, а всього 2000 грн.
Вирок
може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду на протязі п'ятнадцяти діб
- з моменту
його проголошення, шляхом подачі апеляції чи
апеляційного подання через
Тисменицький районний суд.

Головуючий
:
Струтинський Р.Р.