Справа № 639/1250/14-к
Провадження № 1-кс/639/1179/14
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26.12.2014 року місто Харків
Подання обґрунтоване тим, що на протязі 2014 року посадовими особами ДП Південна залізниця в порушення вимог п.19 ст.9 ЗУ Про ліцензування певних видів господарської діяльності та ст. 26 ЗУ Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори здійснено перевезення залізницею без відповідної ліцензії вантажів сірчаної та соляної кислот, які входять до списку №2 таблиці IV Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів.
В ході проведення досудового розслідування встановлено, що відповідно до довідки Державної служби України з контролю за наркотиками встановлено, що ТОВ ВПЗ Рекаст 10 вересня 2013 року отримало ліцензію серія АЕ №190285 (термін дії 07.02.2013 по 07.02.2018) на право провадження господарської діяльності з придбання, зберігання, використання прекурсорів списку №2 таблиці IV Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів. Згідно відомості про відповідність матеріально-технічної бази Ліцензійним умовам провадження зазначеного виду господарської діяльності, наявність нормативно-правових документів, у тому числі з питань стандартизації, необхідних для провадження відповідного виду господарської діяльності, відомості про кваліфікацію працівників, які мають чи будуть мати доступ безпосередньо до наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів зазначено, що ТОВ ВПЗ Рекаст проводить свою фактичну діяльність за адресою: м. Харків, вул. Заводу Комсомолець, 36, відповідно до договору купівлі-продажу №1783 від 06.12.2011 року, якому на праві власності належать нежитлові приміщення №1,2,3,4,6,7,8 в літ А-1 загальною площею 1812,7 кв.м., де має кімнату для зберігання прекурсорів площею 31,2 кв.м., відповідно до дозволу на використання об`єктів і приміщень, призначених для провадження діяльності, пов`язаної з обігом наркотичних засобів, психотропних речовин №97/106 від 18.01.2013 року та акту обстеження вказаних об`єктів за №97/118.
Крім цього, в п.4 вищевказаної відомості зазначено висновок Харківської міської санітарно-епідеміологічної станції № 05.03.02-04/100411 від 15.10.2012, висновок Харківського міського управління головного управління Держтехногенбезпеки у Харківській області № 23/072/347-34 від 28.09.2012 року, висновок Харківського міського управління Держгірпромнагляду № 20/093/518-32 від 03.10.2012 року, висновок Міністерства екології та природних ресурсів України №2028/07/3-7 від 11.09.2012 року, умов забезпечення санітарної, пожежної безпеки, охорони праці та охорони навколишнього природного середовища.
Так, відповідно до листа Територіального управління державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України у Харківській області від 07.10.2014 року № 08-01-25/3995 зазначено, що ТОВ ВПЗ Рекаст висновків в територіальному управлінні не отримував. Також, Східний експертно-технічний центр Держгірпромнагляду України в своєму листі № 798 від 15.10 2014 року зазначає, що ТОВ ВПЗ Рекаст подавав заявку на проведення експертизи з питання охорони праці робочого проекту 8.05/2012-ГС Газифікація нежитлових приміщень за адресою: м. Харків, вул. Заводу Комсомолець, 36 та надано висновок № 63.2-01-1931.12, згідно якого робочий проект Газифікація нежитлових приміщень за адресою: м. Харків, вул. Заводу Комсомолець, 36 відповідає вимогам нормативно-правових актів з охорони праці. Згідно листа Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України №7904/0/11-06/6/14 від 28.10.2014 року зазначено, що відповідно до ст.21 Закону України Про охорону праці, роботодавець повинен одержати дозвіл на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки. Відповідно до реєстрації дозволів, передбачених п.20 Постанови КМУ від 26.10.2011 року №1107 Порядку видачі дозволів на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки, Держгірпромнаглядом України та його територіальними управліннями дозволи на вищевказані роботи ТОВ ВПЗ Рекаст не видавалися.
Виконання робіт з застосуванням сірчаної кислоти відносяться до переліку робіт з підвищеної небезпеки (додаток 3, п.3) згідно Порядку видачі дозволів на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки, затвердженого постановою КМУ від 26.10.2011 року № 1107. Тому на роботи з застосуванням сірчаної кислоти необхідно дозволи від органів Держгірпромнагляду. В листі від 05.11.2014 року № 010-7449/152 Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області зазначено, що ТОВ ВПЗ Рекаст за отриманням дозволу на початок роботи підприємства, оренду приміщень та на проведення робіт, пов`язаних з обігом прекурсорів не звертався.
22.12.2014 року в ході проведення обшуку на підставі ухвали слідчого судді від 09.12.2014 року в нежитловому приміщенні ТОВ ВПЗ Рекаст та його території, розташованому за адресою: м. Харків, вул. Заводу Комсомолець, 36 в кабінеті головного інженера ОСОБА_5 був вилучений комп`ютер марки Lenovo, в чорному корпусі, intel inside CORE 13, Model Number: Q76, SIN 1GTV53, який належить ТОВ ВПЗ Рекаст.
Беручи до уваги, що під час обшуку відшукати оригінали дозволів від контролюючих органів, на підстав яких ТОВ ВПЗ Рекаст було отримано ліцензію на роботу з прекурсорами, документи в яких містилися фактичні дані щодо перевізника сірчаної кислоти зі ст. Жовті води II до ст.Харків-пасажирський, взаємовідносин між ДП Схід ГЗК, ТОВ фірма Торгсервіс та ТОВ ВПЗ Рекаст не вдалося, в органу досудового розслідування є підстави вважати, що саме на жорсткому диску комп`ютер марки Lenovo, в чорному корпусі, intel inside CORE 13, Model Number: Q76, SIN 1GTV53, який належить ТОВ ВПЗ Рекаст, мається інформація, щодо перевізника сірчаної кислоти, електронні документи взаємодії з ТОВ фірма Торгсервіс, підготовлені в електронному вигляді документи, відомості, які були направлені до Державного Комітету по наркотикам України для отримання ліцензії на роботи з прекурсорами, так відповідно до ст.167 ч.2 п1 КПК України вказаний комп`ютер постійно використовувався в роботі як засіб вчинення злочину і він зберіг сліди злочину, та той факт, що присутній під час обшуку директор ТОВ ВПЗ Рекаст ОСОБА_6 не зміг надати для ознайомлення оригінал отриманої ліцензії на роботу з прекурсорами, не зміг пояснити де вони знаходяться, не надав документи взаємовідносин між ТОВ фірма Торгсервіс.
Орган досудового слідства вважає, що є ґрунтовна необхідність в накладенні арешту на тимчасово вилучене майно, а саме: комп`ютер марки Lenovo в чорному корпусі, intel inside CORE 13, Model Number: Q76, SIN 1GTV53, який належить ТОВ ВПЗ Рекаст, з метою забезпечення збереження вилученого майна.
В судовому засіданні слідчий та прокурор підтримали клопотання, вказавши, що підставою для арешту вилученого майна є той факт, що вищезазначений комп`ютер марки Lenovo, який здобутий під час проведення досудового розслідування кримінального правопорушення, є знаряддям вчинення кримінального правопорушення.
Вислухавши учасників судового засідання, вивчивши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до таких висновків.
Згідно з ч.2 ст. 170 КПК України слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій ст. 167 цього Кодексу.
Відповідно з п. 4 ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.
Так, слідчий звернувся до суду з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна не пізніше робочого дня після вилучення майна, в порядку з ч. 5 ст. 171 КПК України.
Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен врахувати:
1) правову підставу для арешту майна;
2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення;
3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову;
4) наслідки арешту майна для інших осіб;
5) розумність та співрозумність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Згідно ч. 4 ст. 170 КПК України заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню.
Згідно з ч.3 ст. 170 КПК України слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб, а також які перебувають у власності юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову.
Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен врахувати:
1) правову підставу для арешту майна;
2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення;
3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову;
4) наслідки арешту майна для інших осіб;
5) розумність та співрозумність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Згідно ч. 4 ст. 170 КПК України заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню.
Відповідно з ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту.
Із матеріалів кримінального провадження і клопотання слідчого не вбачається жодної інформації, яка доводить необхідність накладення арешту на комп`ютер марки Lenovo в чорному корпусі, intel inside CORE 13, Model Number: Q76, SIN 1GTV53, який належить ТОВ ВПЗ Рекаст, а саме: не надано доказів щодо того, що саме цей комп`ютер був використаний в якості знаряддя вчинення кримінального правопорушення. Крім того, не надано інформації щодо власника комп`ютера марки Lenovo в чорному корпусі, intel inside CORE 13, Model Number: Q76, SIN 1GTV53.
Суд, зважаючи на те, що слідчим та прокурором не доведені підстави накладення арешту на майно ТОВ ВПЗ Рекаст, вважає, що клопотання задоволенню не підлягає.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 167, 170-173, 175 КПК України,
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1