Справа № 643/5852/26
Провадження № 1-кс/643/2521/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.03.2026 слідчий суддя Салтівського районного суду міста Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали суду у м. Харкові клопотання прокурора Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0006486 від 23.03.2026,

ВСТАНОВИВ:

Другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Харкові) ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0006486 від 23.03.2026 за ч. 1 ст. 415 КК України.

Процесуальне керівництво у кримінальному провадженні здійснює Харківська спеціалізована прокуратура у сфері оборони.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 23.03.2026, близько 09.53 на автодорозі по проспекту Героїв Харкова в районі буд. №247 (регульовано дорожніми знаками та світлофором) в м. Харкові начальник сектору відділу в УСБУ в Харківській області ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 керуючи автомобілем Toyota Hilux, н.з. НОМЕР_1 (на час вчинення ДТП перебував на д.н.з. НОМЕР_2 ), здійснив зіткнення з автомобілем Volkswagen Golf, д.н.з. НОМЕР_3 (на час вчинення ДТП перебував на д.н.з. НОМЕР_4 ) під керуванням водія ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та в подальшому скоїв наїзд на пішохода гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка переходила дорогу по пішохідному переходу, в результаті чого ОСОБА_6 отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження, а саме забійна рана потиличної ділянки, забій грудної клітини справа, рвана рана нижньої третини правого передпліччя.

23.03.2026 під час проведення огляду місця дорожньо-транспортної пригоди виявлено та вилучено:

- автомобіль марки «Toyota Hilux», р.н. НОМЕР_1 , який на момент дорожньо-транспортної пригоди фактично перебував з номерним знаком НОМЕР_2 , який на праві власності належить Службі безпеки України, та яким користується ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 ;

- ключі від автомобілю марки «Toyota Hilux», р.н. НОМЕР_1 .

Вилучені 23.03.2026, вказані предмети відповідно до ст. 98 КПК України є речовими доказами так, як зберегли на собі сліди вчинення злочину та сліди деформації автомобіля в результаті ДТП. Вказані відомості можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Таким чином, вказані предмети є речовими доказами у даному кримінальному провадженні. Постановою, слідчого від 23.03.2026 вказані вилучені предмети визнано речовими доказами.

Так, під час досудового розслідування проведено огляд місця дорожньо-транспортної пригоди, під час якого вилучено вказаний автомобіль та матеріальні об`єкти, бо вони зберегли на собі його сліди та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин кримінального правопорушення.

Таким чином, з метою збереження речових доказів, орган досудового розслідування вважає за необхідне накласти арешт на вище перелічене майно, яке було вилучено під час огляду місця дорожньо-транспортної пригоди 23.03.2026.

Прокурор у судове засідання не з`явився.

Від представника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_7 надійшла заява про розгляд клопотання без їх участі, в якій також зазначено, що проти задоволення клопотання не заперечують.

Згідно із ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється, у зв`язку з неприбуттям у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні.

Слідчий суддя, дослідивши клопотання та додані до нього документи, встановив таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням. Вказані обставини стороною обвинувачення доведені.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, якою визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Абзацом другим ч. 1 ст. 170 КПК України визначено, що завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Дане клопотання було подане 24.03.2026, тобто з дотриманням вимог ч. 5 ст. 171 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати зокрема: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Оцінивши наведені стороною обвинувачення докази слідчий суддя доходить висновку про необхідність накладення арешту на вилучене майно з метою забезпечення збереження речових доказів, оскільки існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення, є достатні підстави вважати, що вилучене майно зберегло у собі сліди вчиненого кримінального правопорушення чи інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у зв`язку з цим, для спростування або підтвердження доводів сторони обвинувачення, необхідним є проведення досудового розслідування, зокрема огляду вилученого майна та проведення відповідних судових експертиз, тощо.

Не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження може у подальшому перешкодити кримінальному провадженню, оскільки є ризик втрати цих речових доказів, що унеможливить встановленню істини по справі. Арешт майна у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження, негативних наслідків арешту майна судом не встановлено.

Натомість, відмова у задоволенні клопотання про арешт майна може потягнути його безповоротну втрату.

Відтак, всі обставини проаналізовані та досліджені в сукупності, свідчать про можливість і необхідність накладення арешту на майно у цьому кримінальному провадженні з точки зору наявності передбачених законом підстав.

Керуючись ст. 98, 131, 132, 170 173 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене 23.03.2026 в ході огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, а саме на:

автомобіль марки «Toyota Hilux», р.н. НОМЕР_1 , який на момент дорожньо-транспортної пригоди фактично перебував з номерним знаком НОМЕР_2 , який на праві власності належить Службі безпеки України, та яким користується ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 ;

ключі від автомобілю марки «Toyota Hilux», р.н. НОМЕР_1 .

Роз`яснити, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів з моменту отримання копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_8