КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/824/3048/2026 Категорія: ст. 81 КК України
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2026 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3

ОСОБА_4

за участю

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

представника військової частини ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

засудженого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали судового провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_10 в інтересах ОСОБА_9 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 13 листопада 2025 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 13 листопада 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_10 про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_9 від відбування покарання у виді тримання в дисциплінарному батальйоні.

Не погоджуючись з ухвалою суду, захисник ОСОБА_10 подала в інтересах засудженого апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду; постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання захисника ОСОБА_10 - звільнити засудженого ОСОБА_9 умовно-достроково від відбування покарання.

В обґрунтування апеляційних вимог захисник зазначає, що оскаржувана ухвала суду є незаконною, необґрунтовано, невмотивованою та такою, що постановлена всупереч вимогам КПК України, Конституції України та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зокрема, апелянт зазначає, що вироком Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 24 січня 2023 року у справі № 541/2822/22 ОСОБА_9 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, та йому призначено покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді 1 року тримання у дисциплінарному батальйоні.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_9 відраховується з 4 березня 2025 року.

4 листопада 2025 року вона звернулась до Дарницького районного суду м. Києва з клопотанням про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_9 від відбування покарання, оскільки на момент звернення з вказаним клопотанням засуджений вже відбув 2/3 призначеного покарання, а саме 8 місяців.

Разом з тим, суд дійшов висновку про недостатність фактичного відбуття покарання у зв`язку з недостатнім рівнем виправлення засудженого, з чим сторона захисту категорично не погоджується.

За час перебування ОСОБА_9 у дисциплінарному батальйоні ВЧ НОМЕР_1 останній зарекомендував себе з позитивної сторони, як дисциплінований військовослужбовець, що підтверджується службовою характеристикою та наявністю низки заохочень, а саме: 2 травня 2025 року, 7 липня 2025 року - за розумну ініціативу та сумлінне виконання службових обов`язків останній заохочений подякою; 11 липня 2025 року за старанність, розумну ініціативу та сумлінне виконання службових обов`язків ОСОБА_9 зараховано до числа тих, хто виправляється.

Крім того, згідно зі службовою характеристикою, виданою 28 жовтня 2025 року командиром 1 дисциплінарної роти ОСОБА_11 та погодженої командиром військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_12 , солдат змінного складу ОСОБА_9 під час проходження служби у військовій частині порядок відбування покарання та режим утримання не порушував, розпорядок дня дотримується, функціональні обов`язки виконує. В роботі працьовитий, організований, проявляє розумну ініціативу. За характером спокійний, неконфліктний. Більш того, як наголошує апелянт, під час судового засідання представник військової частини НОМЕР_1 не висловив жодних претензій до ОСОБА_9 та не заперечував проти задоволення клопотання захисника.

У зв`язку з викладеним сторона захисту вважає, що рішення суду є передчасним, необ`єктивним та ухваленим із порушенням вимог закону, оскільки суперечить фактичним обставинам, так і критеріям визначальними для умовно-дострокового звільнення.

Заслухавши доповідь судді,

- позицію захисника на підтримку доводів поданої апеляційної скарги;

- засудженого, який просив задовольнити апеляційну скаргу та додатково вказав про те, що він хоче повернутися до військової частини, де служив, оскільки там залишились його побратими, яким потрібна його допомога. з висновком психолога він не погоджується, оскільки психолог з ним не спілкувався, а він ( ОСОБА_9 ) просто заповнював тести;

- представника військової частини, який покладався на розсуд, проте, надав колегії суддів висновок психолога від 10 лютого 2026 року,

- прокурора, який заперечував щодо апеляційної скарги,

- перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить такого висновку.

З матеріалів судового провадження встановлено, що вироком Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 24 січня 2023 року ОСОБА_9 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, та призначено покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді 1 року тримання у дисциплінарному батальйоні.

Засуджений відбуває покарання у дисциплінарному батальйоні військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_1 .

Початок строку відбування покарання з 4 березня 2025 року, кінець строку відбування покарання - 3 березня 2026 року.

5 листопада 2025 року захисник ОСОБА_10 звернулась до Дарницького районного суду м. Києва з клопотанням про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_9 від відбування покарання, оскільки на момент звернення з вказаним клопотанням засуджений вже відбув 2/3 призначеного покарання, а саме 8 місяців; за місцем відбування покарання характеризується позитивно, має заохочення та не має стягнень. Належна поведінка та виправлення ОСОБА_9 підтверджується і службовою характеристикою, виданою 28 жовтня 2025 року командиром 1 дисциплінарної роти ОСОБА_13 та погодженої командиром військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_14 . Таким чином, на переконання захисника, ОСОБА_9 довів своє виправлення.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні вказаного клопотання, дійшов висновку, що в результаті відбутої частини призначеного судом покарання засуджений ОСОБА_9 не виправився, що виключає можливість застосування до нього інституту умовно-дострокового звільнення та для завершення процесу виправлення, ОСОБА_9 повинен відбувати покарання призначене судом у повному обсязі.

При цьому судом враховано, що з матеріалів службової картки вбачається, що у солдата змінного складу ОСОБА_9 відсутні стягнення та наявні 2 травня 2025 року, 2 липня 2025 року, 11 липня 2025 року заохочення, що засуджений характеризується в основному позитивно, однак за предметами бойової підготовки має задовільні теоретичні навики, фізично розвинутий задовільно, військові статути ЗСУ та основні керівні документи знає задовільно.

Окрім того, судом враховано, що за результатами психодіагностичного вивчення, проведеного психологом військової частини НОМЕР_1 лейтенантом ОСОБА_15 від 22 жовтня 2025 року, було виявлено, що солдат змінного складу ОСОБА_9 під впливом зовнішніх факторів і випадковостей може здійснити самовільне залишення частини.

За встановлених обставин суд першої інстанції не знайшов підстав для задоволення клопотання захисника.

З таким рішенням місцевого суду погоджується і колегія суддів.

За змістом ч.ч.1-2 ст.81 КК України до засудженого, що відбуває покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо він сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

У п.п.1, 2, 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» визначено, що умовно-дострокове звільнення особи від відбування покарання має сприяти досягненню мети, передбаченої ст. 50 КК України, - виправленню засудженого і запобіганню вчинення нових злочинів. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

При вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Однією з головних умов для умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання є доведеність виправлення засудженого, тобто, доведеність готовності засудженого до: самокерованої поведінки, сприйняття встановлених у суспільстві норм та правил поведінки, дотримання норм чинного законодавства.

Окрім того, відповідно до ст. 9 КВК України добросовісна поведінка засудженого під час відбування покарання є обов`язком засудженого.

З огляду на встановлені під час апеляційного розгляду обставини, колегія суддів вважає, що наявні передумови (формалізовані підстави, що пов`язуються із фактичним відбуттям засудженим певної частини строку призначеного йому покарання) для розгляду питання про застосування положень ст.81 КК Українищодо ОСОБА_9 , що не оспорюється ніким із учасників судового провадження.

При цьому колегія суддів погоджується з доводами сторони захисту, що з установлених обставин убачається, що в поведінці ОСОБА_9 спостерігаються певні позитивні тенденції, що знайшло своє відображення у службових характеристиках, у т.ч. і від 10 лютого 2026 року.

Разом з тим, колегія суддів приймає до уваги повторний висновок психодіагностичного вивчення, проведеного офіцером-психологом військової частини НОМЕР_1 10 лютого 2026 року, за результатами якого психологом було підтверджено, що солдат змінного складу ОСОБА_9 під впливом зовнішніх факторів і випадковостей може здійснити самовільне залишення частини, і з цією категорію військовослужбовців потрібна спеціальна індивідуальна робота.

Засуджений ОСОБА_9 погодився з характеристикою та висновком за результатами повторного психодіагностичного вивчення, що і засвідчив своїм підписом без будь-яких застережень та зауважень.

За змістом ст.6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються у його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого у соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя у суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого.

Однак, на думку колегії суддів, наразі є відсутніми підстави для висновку про досягнення ОСОБА_9 необхідного ступеню виправлення, що підтверджував би доцільність і необхідність звільнення його умовно-достроково від відбування покарання, призначеного за вчинений ним злочин, що спростовує доводи апеляційної скарги захисника.

За таких обставин, на думку колегії суддів, місцевий суд, дослідивши обставини провадження, дійшов правильного висновку про необхідність відмови у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_9 від відбування покарання.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законне, обґрунтоване та справедливе судове рішення, колегією суддів не встановлено, а тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_10 в інтересах засудженого ОСОБА_9 - залишити без задоволення.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 13 листопада 2025 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_10 про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_9 від відбування покарання у виді тримання в дисциплінарному батальйоні, - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ _______________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4