Провадження № 1-кп/761/2272/2026
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2026 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі колегії суддів: головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря ОСОБА_4 , прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_8 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду кримінальне провадження № 220 250 000 000 007 19 від 16.06.1925 відносно обвинуваченого:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Російської Федерації, уродженця м. Южа Іванівської області Російської Федерації, не одруженого, працюючого ФОП, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.114-2 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Шевченківським районним судом м. Києва здійснюється розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.114-2 КК України.

В судовому засіданні прокурор звернувся з клопотанням про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання відносно обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою, вказуючи на наявність ризиків, визначених ч.1 ст.177 КПК щодо неналежної процесуальної поведінки обвинуваченого на даний час не зменшились та продовжують існувати, оскільки останній може ухилитися від суду, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

Захисник заперечував вважаючи клопотання прокурора не обґрунтованим, а застосування найсуворішого запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого є невиправданим, зазначав, що обвинувачений є раніше не судимий, має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, працює, що свідчить на відсутність ризиків визначених ч.1 ст.177 КПК, у зв`язку з чим просив змінити щодо обвинуваченого запобіжний захід з тримання під вартою на інший більш м`який запобіжний захід.

Обвинувачений ОСОБА_8 підтримав позицію свого захисника, наголошував, що будь-якого наміру ухилятися від суду чи перешкоджати судовому розгляду не має.

Заслухавши учасників кримінального провадження, вивчивши наявні матеріали судової справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до вимог ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого, вирішення якого відбувається у порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до положень Глави 18 КПК, яка визначає порядок вирішення наведеного вище питання, під час вирішення зазначеного вище питання на стадії досудового розслідування встановленню підлягає низка чинників: чи є підозра обґрунтованою; чи є достатні підстави вважати, що існує хоча б один з передбачених ст. 177 КПК ризиків, на які вказує прокурор; чи може запобігти існуючим ризикам застосування до підозрюваного менш суворого запобіжного заходу.

Водночас Главою 28 КПК визначено, що судовий розгляд кримінального провадження здійснюється з метою встановлення, чи доведена вина особи поза розумним сумнівом. Тобто, оцінка обґрунтованості підозри на цій стадії судового провадження виключається.

Таким чином, суд, розглядаючи питання щодо доцільності подальшого тримання особи під вартою, має встановити існування ризиків неправомірної процесуальної поведінки цієї особи, а також, чи може запобігти існуючим ризикам застосування до обвинуваченого менш суворого запобіжного заходу.

Проаналізувавши доводи, наведені сторонами у судовому засіданні, з урахуванням змісту та обсягу обвинувачення, конкретних обставин кримінального правопорушення, враховуючи, що інкримінований злочин є таким, що відноситься до особливо тяжких злочинів у відповідності до ст. 12 КК України, міри покарання у виді позбавлення волі, яка може бути призначена обвинуваченому у разі доведення його винуватості, та усвідомлення ним цієї обставини переконливо дає підстави вважати про існування наступних ризиків, а саме: можливість переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, вчинити нове кримінальне правопорушення.

При вирішенні питання щодо продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_8 , судвраховує дані про його особу, який одружений, працює ФОП, є раніше не судимою особою, при цьому обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину проти національної безпеки України, за який передбачено покарання на строк від восьми до дванадцяти років, а тому ризик щодо переховування від суду з метою уникнення покарання є цілком ймовірним.

Судом також береться до уваги, що згідно з практикою ЄСПЛ суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. У рішенні по справі «Летельє проти Франції» ЄСПЛ визначив, що тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу, а у рішенні по справі «W проти Швейцарії» зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилятись від слідства.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року Європейський суд з прав людини зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона за ступенем імовірності її поведінки, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що обвинувачений може ухилятись від суду.

Дані про те, що обвинувачений перебуваючи на волі працював ФОП жодним чином не спростовують наявності вказаного ризику, з огляду обставини вчинення кримінального правопорушення та його наслідки.

При цьому судом береться до уваги, що судовий розгляд даного кримінального провадження перебуває на стадії дослідження письмових доказів, а тому існує висока ймовірність настання такого ризику як незаконно впливати на свідків.

З урахуванням вищенаведеного, у своїй сукупності на переконання суду свідчить, що існування інших ризиків неналежної процесуальної поведінки обвинувачених, зокрема можливості перебуваючи на волі перешкоджати кримінальному провадженню, незаконно впливати на свідків, які поряд із ризиком можливості переховуватися від суду теж залишаться існувати та вірогідність їх настання є досить високою.

Об`єктивні дані, які б безперечно свідчили про неможливість перебування обвинуваченого в умовах тримання під вартою - відсутні.

Враховуючи наведене вище, суд дійшов висновку, що ризики визначенні ст.177 КПК України на які посилався прокурор є дійсними і на даний час вони виключають можливість зміни запобіжного заходу відносно обвинувачених на більш м`який, а тому є доцільним продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого.

Вказане рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Крім того, у відповідно до ч.4 ст.183 УКПК України, суд не вбачає підстав для визначення розміру застави обвинуваченому у даному кримінальному провадженні.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 331, 323,140, 372 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_8 з тримання під вартою на більш м`який - відмовити.

Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_8 строком до 16.05.2026 включно.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали проголошений 20.03.2026 о 10 год. 45 хв.

Судді: