Справа № 461/9146/25
Провадження № 1-кс/461/863/26
УХВАЛА

17.02.2026 м. Львів

Слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна, -

в с т а н о в и в :

16.02.2026 до Галицького районного суду м. Львова надійшло клопотання ОСОБА_3 , в якому просить скасувати арешт в частині заборони користування, накладений ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 07.11.2025 (справа №461/9146/25, провадження №1-кс/461/6922/25) на автомобіль марки «Volkswagen Golf», р.н. НОМЕР_1 , який належить їй на праві власності, та передати такий їй на відповідальне зберігання.

В обґрунтування клопотання покликається на те, що 07.11.2025 слідчим суддею Галицького районного суду м. Львова накладено арешт на вищезазначений автомобіль з метою забезпечення збереження його як речового доказу у кримінальному провадженні, внесеному 06.11.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001220, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. Зазначає, що накладення вказаного арешту призводить до порушення її прав та законних інтересів користування та володіння належним їй майном. Так, вона не була учасником дорожньо-транспортної пригоди, у зв`язку з якою здійснюється провадження. Просить врахувати, що вона є пенсіонером, стан її здоров`я, з огляду на вік, є нестабільним та потребує регулярних відвідувань закладів охорони здоров`я, проходження обстежень, отримання медикаментів та консультацій лікарів, при цьому іншого власного транспортного засобу не має, проживає в сільському населеному пункті, де пасажирські маршрутні перевезення здійснюються нерегулярно, а рейси часто скасовуються. Таким чином, подальше позбавлення її права користування транспортним засобом має непропорційний характер, не відповідає цілям провадження та призводить до надмірного втручання у її право приватної власності. Крім цього, з моменту вилучення транспортного засобу пройшов тривалий проміжок часу, в ході досудового розслідування проведено всі необхідні слідчі дії, зокрема, проведено огляд автомобіля, експертами зафіксована вся слідова інформація. Водночас, вилучений автомобіль зберігається в неналежних умовах під відкритим небом на території автостоянки, що за адресою: м. Львів, вул. Авіаційна, 7, що сприяє посиленню корозії металевих деталей кузова та гальмівної системи, пересихання та тріскання ущільнювачів та шин, застій робочих рідин, вихід з ладу гідравлічних систем, псування робочих характеристик акумулятора, тощо. Наведене створює ризик понесення значних матеріальних затрат та виникнення можливих пошкоджень чи розкомплектування транспортного засобу, що вплине на його технічний стан і ринкову вартість, та у подальшому зменшить його цінність. Крім цього, зазначена автостоянка є платною, відтак за зберігання автомобіля прийдеться платити грошові кошти.

ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. У поданому клопотанні просить розгляд справи проводити у її відсутності.

Слідчий ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. До судового засідання подав заяву, в який просить проводити розгляд справи без його участі, з приводу задоволення клопотання про скасування арешту в частині заборони користування на автомобіль марки «Volkswagen Golf», р.н. НОМЕР_1 , не заперечує.

Згідно ч.4 ст.107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до висновку, що таке підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції у Львівській області за процесуального керівництва Львівської обласної прокуратури, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному 06.11.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001220, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Згідно протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 06.11.2025, в ході огляду виявлений і вилучений, зокрема, автомобіль марки «Volkswagen Golf», р.н. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_3 , зареєстрованій за адресою: АДРЕСА_1 .

Постановою старшого слідчого ВРЗСТ СУ ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 від 06.11.2025 автомобіль марки «Volkswagen Golf», р.н. НОМЕР_1 , визнано речовим доказом в даному кримінальному провадженні та передано на зберігання на територію стоянки, що розташована за адресою: м. Львів, вул. Авіаційна, 7.

Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 07.11.2025 у справі №461/9146/25, провадження №1-кс/461/6922/25, накладено арешт на автомобіль марки «Volkswagen Golf», р.н. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_3 , зареєстрованій за адресою: АДРЕСА_1 . Заборонено користування, розпоряджання та проведення обліково-реєстраційних операцій із автомобілем марки «Volkswagen Golf», р.н. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_3 , зареєстрованій за адресою: АДРЕСА_1 .

Як вбачається зі змісту вказаної ухвали, метою накладення арешту на вищевказане майно є те, що на вказаному автомобілі наявні сліди злочину та він є речовим доказом і в подальшому буде залучений для проведення слідчих експериментів та проведення автотехнічних та транспортно-трасологічних експертиз, а передання на зберігання вказаного автомобіля власнику чи іншим уповноваженим на те особам, створить загрозу забезпечення належного зберігання транспортного засобу (без знищення слідів злочину шляхом проведення ремонтно-відновлювальних робіт).

Як передбачено ч.1 ст.131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

У відповідності до ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та /або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно до ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч.11 ст.170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Згідно ч.2 ст.173 ПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен врахувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт накладався у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння,що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт накладається у випадках, передбачених п.3, 4 ч.2 ст.170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.2 ч.2 ст.170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.4 ч.2 ст.170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним.

Згідно зі ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно із ст.1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, кожна фізична або юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Слідчий суддя враховує, що арешт на транспортний засіб був накладений ще 07.11.2025, а відтак, вже пройшов достатній час для проведення необхідних слідчих дій з арештованим майном.

Більше того, в поданій письмовій заяві слідчий ОСОБА_4 зазначив, що з приводу задоволення клопотання про скасування арешту в частині заборони користування на автомобіль марки «Volkswagen Golf», р.н. НОМЕР_1 , не заперечує.

Відповідно до ч.1, 2 ст.100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу. Речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Порядок зберігання речових доказів врегульовано Інструкцією про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду, затвердженою наказом Генеральної прокуратури України, Міністерства внутрішніх справ України, Державної Податкової адміністрації України, Службої Безпеки України, Верховного Суду України, Державної Судової Адміністрації України 27.08.2010 № 51/401/649/471/23/125, якою визначено, що речові докази можуть зберігатися в тому числі у власника, якому роз`яснюється його відповідальність за зберігання прийнятого майна, про що у нього відбирається розписка.

Як вже було встановлено, ОСОБА_3 є власником транспортного засобу марки «Volkswagen Golf», р.н. НОМЕР_1 , відповідно, передача речового доказу транспортного засобу на зберігання власнику відповідає вимогам вказаної Інструкції.

Також, слідчий суддя звертає увагу на те, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи, в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Згідно з практикою Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі «АГОСі проти Сполученого Королівства» (AGOSI v. theUnitedKingdom від 24.10.1986, серія А, №108. п.52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Доказів, які б спростовували доводи клопотання заявника та підтверджували обставини, які є підставою для продовження такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна з забороною користування, слідчому судді не надано.

Таким чином, оскільки обставини, які були враховані при накладенні арешту на майно, на даний час частково перестали існувати, враховуючи положення ст.100 КПК України, якими передбачена можливість передання на відповідальне зберігання речових доказів власнику, слідчий суддя вважає за необхідне в подальшому застосувати найменш обтяжливий спосіб арешту майна, а саме скасувати накладений на транспортний засіб арешт в частині заборони користування та передати це майно його власнику на відповідальне зберігання, у зв`язку з чим клопотання ОСОБА_3 слід задоволити.

Керуючись ст.2, 7, 98, 100, 107, 131, 132, 170-174, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,-

п о с т а н о в и в:

клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна задоволити.

Скасувати арешт на майно в частині заборони користування, накладений ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 07.11.2025, а саме на: автомобіль марки «Volkswagen Golf», р.н. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_3 , зареєстрованій за адресою: АДРЕСА_1 , - та передати такий на відповідальне зберігання ОСОБА_3 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складений 19.02.2026.

Слідчийсуддя ОСОБА_5