Справа № 752/1271/24
Провадження № 1-кс/752/1624/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2026 року слідчий суддя Голосіївського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах власника майна ОСОБА_4 - про скасування арешту майна, у кримінальному провадженні № 0000591 від 29.11.2023 року,-

ВСТАНОВИВ:

В провадження слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва надійшло зазначене клопотання адвоката ОСОБА_3 , подане в інтересах власника майна ОСОБА_4 , про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000591 від 29.11.2023.

Клопотання обґрунтоване тим, що ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 24.12.2025 у справі №752/1271/24, провадження № 1-кc/752/10738/25, накладено арешт на майно ОСОБА_4 , зокрема на транспортний засіб марки «Mercedes-Benz Sprinter», д.н.з. НОМЕР_1 , із забороною користування цим майном.

Арешт на майно ОСОБА_4 накладено в межах кримінального провадження № 0000591 від 29.11.2023.

Адвокат зазначає, що арешт майна із забороною користування накладений необґрунтовано, порушує законні права ОСОБА_4

ОСОБА_4 є фізичною особою-підприємцем. Автомобіль Mercedes-Benz Sprinter, на який накладено арешт, є у ОСОБА_4 єдиним транспортним засобом, яким він користувався під час здійснення підприємницької діяльності.

Також адвокат зазначив, що ОСОБА_4 одружений, має на утриманні трьох дітей.

Обмеження в частині користування транспортним засобом призводять до зупинення правомірної підприємницької діяльності особи, що матиме негативні наслідки не тільки для ОСОБА_4 , а й для членів його родини.

На підставі зазначеного, адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , у клопотанні просить скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 24.12.2025 у справі №752/1271/24, провадження № 1-кc/752/10738/25, на транспортний засіб марки «Mercedes-Benz Sprinter», д.н.з. НОМЕР_1 , в частині позбавлення права користування цим транспортним засобом.

Учасники судового провадження в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду клопотання повідомлялись належним чином.

Від адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах власника майна ОСОБА_4 , надійшла заява про розгляд справи без його участі, а також без участі власника майна, клопотання про скасування арешту майна підтримав, просив задовольнити.

Від прокурора Київської міської прокуратури ОСОБА_5 надійшла заява про розгляд клопотання без його участі, проти скасування заборони використання майна не заперечував.

Слідчий суддя приходить до висновку про можливість проведення судового розгляду за відсутності власника майна та його представника, а також за відсутності прокурора, від яких надійшли клопотання про розгляд справи у їхню відсутність.

В зв`язку із неприбуттям в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, у відповідності до положень ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснювалось.

Вивчивши та дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до висновку про його задоволення з огляду на таке.

Встановлено, що слідчим відділом розслідування злочинів проти довкілля СУ ГУ Національної поліції у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000591 від 29.11.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191, ч. 2 ст. 366, ч. 1 ст. 366 КК України.

В рамках кримінального провадження № 0000591, ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 24.12.2025 у справі №752/1271/24, провадження № 1-кc/752/10738/25, накладено арешт із забороною відчуження, користування та розпорядження на майно ОСОБА_4 , зокрема на транспортний засіб марки «Mercedes-Benz Sprinter», д.н.з. НОМЕР_1 .

Арешт на майно накладено з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).

Згідно наявних в матеріалах справи відомостей, право власності на автомобіль Mercedes-Benz Sprinter, д.н.з. НОМЕР_1 , зареєстровано за ОСОБА_4 .

Порядок скасування арешту майна визначений ст. 174 КПК України, якою передбачено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти відповідно до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя згідно зі ст. 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

При розгляді клопотання, поданого в порядку ст. 174 КПК України, слідчий суддя не надає оцінку дотриманню вимог закону при постановленні ухвали про арешт майна та її законності, що є виключною прерогативою суду апеляційної інстанції, а лише оцінює обґрунтованість підстав для скасування арешту.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Положеннями статей 7, 16 КПК України визначено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому дим Кодексом.

Згідно з ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до Постанови Європейського Суду від 09.06.2005 по справі «Бакланов проти Російської Федерації», Постанови Європейського Суду від 24.03.2005 по справі «Фрізен проти Російської Федерації», судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.

Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції», заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-И). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22.09.1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява № 48191/99, пп. 49 - 62, від 10.05.2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі ст. 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23.09.1982 у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series А N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (наприклад, рішення від 21.02.1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», п. 50, Series А N 98).

Згідно наявних в матеріалах справи відомостей вбачається, що ОСОБА_4 є фізичною особою-підприємцем.

На підтвердження доводів про те, що належний ОСОБА_4 транспортний засіб використовується останнім під час здійснення підприємницької діяльності, представник власника майна надав виписку з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, згідно якої вбачається, що основним видом діяльності є організація будівництва будівель (КВЕД 41.10). Крім цього, видами діяльності є будівництво житлових і нежитлових будівель (КВЕД 41.20), технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів (КВЕД 45.20) та інші види економічної діяльності.

Згідно змісту поданої прокурором Київської міської прокуратури заяви вбачається, що на теперішній час досудове розслідування кримінального провадження № 0000591 завершено, наразі виконуються вимоги ст. 290 КПК України.

З урахуванням викладеного, виходячи із принципу диспозитивності кримінального провадження, враховуючи позицію прокурора, який не заперечував проти скасування заборони використання майна, слідчий суддя приходить до висновку про можливість задоволення клопотання.

На підстав викладеного, керуючись статтями 26, 170, 174, 309, 369-372, 392 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м.Києва від 24.12.2025 року на майно, яке належить ОСОБА_4 , в частині заборони користування транспортним засобом марки «Mercedes-Benz Sprinter», д.н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1