МИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 945/3072/23
Провадження № 1-кп/945/313/26
Вирок

Іменем України

05 березня 2026 року Миколаївський районний суд Миколаївській області в складі

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ;

прокурора ОСОБА_3 ;

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000200 від 22 травня 2023 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сливине Миколаївського району Миколаївської області, громадянина України, з середньою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , неодруженого, раніше не судимого, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , який проходив військову службу на посаді навідника механізованого відділення механізованого взводу механізованої роти НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , військове звання солдат,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 263, ст. 128 КК України,

встановив:

Суд визнав доведеним, що ОСОБА_4 , військовослужбовець військової служби за мобілізацією, проходив військову службу на посаді навідника механізованого відділення механізованого взводу механізованої роти 4 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , у невстановлений час, але не пізніше 21.05.2023, на території Донецької області, незаконно придбав, переніс при собі та зберігав за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , корпус осколкової ручної гранати з підривачем у зборі.

Також, ОСОБА_4 21.05.2023 приблизно о 18:30 перебував зі своїм знайомим ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , де у приміщенні кухні вживали алкогольні напої. У цей час, ОСОБА_5 помітив у кишені сумки ОСОБА_4 , осколкову ручну гранату, яку ОСОБА_5 взяв у руки та почав роздивлятися. ОСОБА_4 побачив у руках ОСОБА_5 вибуховий пристрій, відібрав у ОСОБА_5 осколкову ручну гранату та усвідомлюючи, що зазначена граната призначена для ураження живої сили противника, не передбачаючи настання можливої шкоди здоров`ю потерпілого, внаслідок власної недбалості, хоча повинен і міг їх передбачити, діючи з більшою обачністю, висмикнув чеку, внаслідок чого відбувся вибух. Внаслідок вибуху гранати ОСОБА_5 отримав тяжке тілесне ушкодження, яке небезпечне для життя в момент заподіяння у вигляді перелому 1 ребра зліва, множинних сліпих непроникаючих поранень грудної клітини зліва, сліпого проникаючого поранення грудної клітини зліва, з пошкодженням міокарда, яке ускладнилося наявністю крові у навколосерцевої сумки, двубічним гемопневмотораксом, забою правої та лівої легені, множинних, сліпих поранень м`яких тканин голови, чужорідних тіл правої очниці, лівої лобної пазухи, клиновидної кістки, перелому кісток склепіння та лицьового черепа, забою головного мозку легкого ступеню, множинних сліпих уламкових поранень м`яких тканин верхніх та нижніх кінцівок, лівого колінного суглобу, які ускладнились розвитком травматичного шоку 3 ступеню.

Обвинувачений ОСОБА_4 , будучи допитаним у судовому засіданні, свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні визнав у повному обсязі, щиро каявся і дав показання, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення кримінальних правопорушень. Так, обвинувачений показав суду, що 21.05.2023 приблизно о 18 годині внаслідок його власної недбалості стався вибух гранати. ОСОБА_4 проходив військову службу, і в районі проведення бойових дій збирав боєприпаси, і внаслідок поранення потрапив у госпіталь. Перебуваючи у госпіталі ОСОБА_4 передали його рюкзак, і в цьому рюкзаку була граната. 21.05.2023 ОСОБА_4 перебував разом з ОСОБА_5 на кухні, де вони разом вживали алкогольні напої. ОСОБА_4 попросив ОСОБА_5 дістати сигарети з рюкзаку, і в цьому рюкзаку ОСОБА_5 знайшов гранату. ОСОБА_4 намагався відібрати цю гранату, і в цей момент ОСОБА_4 висмикнув чеку з гранати та стався вибух. Внаслідок таких дій ОСОБА_4 та ОСОБА_5 отримали тілесні ушкодження. ОСОБА_4 вказує на те, що після цього інциденту вони з потерпілим спілкувалися та підтримували зв`язок, продовжили бути друзями як і раніше.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Допитавши обвинуваченого ОСОБА_4 , виконавши дії передбачені ст. 349 КПК України та з`ясувавши, що учасники кримінального провадження правильно розуміють зміст цих обставин, пересвідчившись у добровільності їх позиції, та роз`яснивши особливості оскарження, при викладених обставинах, суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 у вчинених злочинах, передбачених ч. 1 ст. 263 КК України носіння, зберігання, придбання, носіння вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу; ст. 128 КК України - необережне тяжке тілесне ушкодження.

При призначенні обвинуваченому покарання суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

ОСОБА_4 , відповідно до службової характеристики характеризується негативно; за місцем проживання характеризується позитивно; за медичною характеристикою ОСОБА_4 за станом здоров`я не придатний до військової служби; з довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) має поранення, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби під час захисту Батьківщини; до складу сім`ї ОСОБА_4 входить батько, сестра та племінник; за медичною допомогою до лікаря нарколога та лікаря психіатра не звертався, на амбулаторному та стаціонарному лікуванні не зареєстрований; раніше не судимий.

Обставиною, яка пом`якшує покарання є щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання не встановлено.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин що пом`якшують та обтяжують покарання.

На підставі викладеного вище, враховуючи обставину, яка пом`якшує покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, особу обвинуваченого, а тому відсутні законодавчі перешкоди для застосування до засудженого інституту умовного звільнення і наявна можливість досягти мету виправлення засудженого без його ізоляції від суспільства, суд вважає, що відносно ОСОБА_4 слід обрати покарання у виді позбавлення волі у межах, передбачених санкціями статтей. Також, ОСОБА_4 слід призначити покарання на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, з одночасним встановленням іспитового строку, відповідно до ст. 75 КК України, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України. Таке покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України: є пропорційним і співмірним ступеню тяжкості вчиненого, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередженню вчинення нових злочинів.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Речові докази у даному кримінальному провадженні слід знищити.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні складаються з витрат, пов`язаних із залученням експертів на суму 2868 грн. 00 коп. та 1912 грн. 00 коп., які підтверджені документально та, на підставі ч. 2 ст. 124 КПК України, підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_4 .

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368, 370, 373, 374, 376 КПК України, -

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та злочину, передбаченого ст. 128 КК України та призначити йому покарання:

за ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки;

за ст. 128 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного основного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 2 (два) роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати, пов`язані із залученням експертів у сумі 4780 грн. 00 коп.

Речові докази у кримінальному провадженні:

-кільце з чекою запалу (підривача) промислового виготовлення, залишки запалу або корпусу та вражаючими елементами (сталевими кульками) корпусу осколкової ручної гранати промислового виготовлення після вибуху, які зберігаються у кімнаті зберігання речових доказів Відділення поліції № 5 МРУП ГУНП в Миколаївській області, згідно з квитанцією про отримання на зберігання речових доказів, вилучених (отриманих) стороною обвинувачення під час здійснення кримінального провадження № 0000200,

знищити.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. На вирок може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду через Миколаївський районний суд Миколаївської області протягом 30 днів з дня його проголошення, з урахуванням особливостей апеляційного оскарження, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому і прокурору.

Суддя ОСОБА_1

05.03.2026