УХВАЛА

Іменем України

24 грудня 2025 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м.Житомира ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглядаючи скаргу адвоката ОСОБА_3 , на бездіяльність слідчого,-

ВСТАНОВИВ:

До Корольовського районного суду м. Житомира 18.12.2025р. надійшла скарга ОСОБА_3 в якій просить:

- визнати бездіяльність старшого слідчого СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 та старшого слідчого СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_5 , які здійснюють досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0000065 від 01.11.2023, щодо неповернення тимчасового вилученого майна, невиконання ухвали слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 01.10.2025 року по справі 296/10862/25, ухвалу Житомирського апеляційного суду від 04.11.2025 по справі 296/10862/25, ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 20.11.2025 року по справі 296/13086/25, та недотримання вимог передбачених пунктом 2 частини 1 статті 169, ч. 3 статті 169, ч. 3 статті 173 КПК України;

- зобов`язати ухвалою Суду слідчих СУ ГУНП в Житомирській області, які здійснюють досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0000065 від 01.11.2023 року та прокурорів Житомирської обласної прокуратури, які відповідно до ч. 2 статті 36 КПК України здійснюють процесуальне керівництво досудового розслідування у кримінальному провадженні за №0000065 від 01.11.2023 року негайно повернути мобільний телефон марки «IPhone» належний ОСОБА_3 , який був вилучений протоколом обшуку 24.09.2025 року у кримінальному провадженню за №0000065 від 01.11.2023;

- зобов`язати слідчих СУ ГУНП в Житомирській області, які здійснюють досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0000065 від 01.11.2023 року, та прокурорів Житомирської обласної прокуратури, які відповідно до ч. 2 статті 36 КПК України здійснюють процесуальне керівництво досудового розслідування у кримінальному провадженні за №0000065 від 01.11.2023 року, виконати вимоги передбачені ч. 3 статті 169 КПК України, а саме, негайно вжити заходів щодо виконання судового рішення.

В обґрунтування скарги ОСОБА_3 вказав, що ухвалою від 01.10.2025 року Корольовського районного суду м. Житомира по справі 296/10862/25 було відмовлено у задоволенні клопотанні слідчого в частині накладення арешту, зокрема, на мобільний телефон марки «IPhone» адвоката ОСОБА_3 .

У подальшому, 20.11.2025 року слідчий суддя Корольовського районного суду м. Житомира у справі 296/13086/25 виніс ухвалу, якою скаргу адвоката ОСОБА_6 , яка діє в інтересах ОСОБА_3 , на бездіяльність слідчого задовольнив. Зобов`язав слідчих, уповноважених здійснювати досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000065 від 01.11.2023, негайно повернути мобільний телефон марки «IPhone» належний ОСОБА_3 , який було вилучено 24.09.2025 під час обшуку у кримінальному провадженні за №0000065 від 01.11.2023.

Однак по день подання скарги в порядку ст. 303 КПК України уповноважені особи СУ ГУНП в Житомирській області, які здійснюють досудове розслідування у кримінальному провадженні за № №0000065, відомості про яке внесенно до Єдиного реєстру досудового розслідування 01.11.2023 року, майно на яке не накладено арешт не повернули. Враховуючи вищезазначене, ОСОБА_3 просить вимоги скарги задовольнити.

В судовове засідання ОСОБА_3 не з`явився, був повідомлений належним чином про час та місце розгляду скарги.

Від слідчого ОСОБА_7 та прокурора ОСОБА_8 24.12.2025р. надійшли заяви про розгляд скарги без їх участі.

Дослідивши матеріали справи, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Згідно з ч.3 ст.26 КПК України, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

При цьому, у пунктах 1-11 частини першої статті 303 КПК України визначено вичерпний перелік рішень, дій та бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені на досудовому провадженні.

Зазначені у ч.1 ст.303 КПК України положення щодо можливості оскарження конкретних дій, бездіяльності слідчого, прокурора не дають жодних підстав для різного (неоднозначного) їх тлумачення.

Наведений у даній статті перелік рішень, дій або бездіяльності, що може бути предметом оскарження, відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 26 березня 2019 року у справі за №807/1456/17, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Відповідно до ч. 2 ст. 303 КПК України скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу.

Отже вирішення вимог скарги на предмет визнання бездіяльності слідчого протиправною та зобов`язання слідчого негайно вжити заходів щодо виконання судового рішення, не входить до повноважень слідчого судді але може бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 КПК України, а відтак у задоволенні скарги в цій частині слід відмовити.

Щодо вимоги ОСОБА_3 про зобов`язання ухвалою суду слідчих СУ ГУНП в Житомирській області, які здійснюють досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0000065 від 01.11.2023 року та прокурорів Житомирської обласної прокуратури, негайно повернути мобільний телефон марки «IPhone» належний ОСОБА_3 , який був вилучений протоколом обшуку 24.09.2025 року у кримінальному провадженню за №0000065 від 01.11.2023р., слідчий суддя зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про:

1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора;

1-1) скасування повідомлення про підозру;

2) зобов`язання припинити дію;

3) зобов`язання вчинити певну дію;

4) відмову у задоволенні скарги.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 08 червня 2022 року у справі №2-591/11 вказала, що суд застосовує аналогію закону і аналогію права тоді, коли на переконання суду певні відносини мають бути врегульовані, але законодавство такого регулювання не містить, внаслідок чого наявна прогалина в законодавчому регулюванні. Зазначені висновки стосуються як матеріального, так і процесуального права. Тому відсутність у процесуальних кодексах положень про процесуальну аналогію не є перешкодою для застосування такої аналогії.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини 2 статті 45 Кодексу адміністративного судочинства України, пунктів 1, 2 частини 2 статті 44 Цивільного процесуального кодексу України, пунктів 1,2 частини 2 статті 43 Господарського процесуального кодексу України залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню судочинства, зокрема: подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин; подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями.

За змістом частини 3 статті 45 Кодексу адміністративного судочинства України, частини 3 статті 44 Цивільного процесуального кодексу України, частини 3 статті 43 Господарського процесуального кодексу України якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Зі змісту скарги вбачається, що у справі № 296/13086/25 зобов`язано слідчих, уповноважених здійснювати досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000065 від 01.11.2023, негайно повернути мобільний телефон марки «IPhone» належний ОСОБА_3 , який було вилучено 24.09.2025 під час обшуку у кримінальному провадженні за №0000065 від 01.11.2023.

Нормами Кримінального процесуального кодексу України не передбачено можливості повторного розгляду скарги до слідчого судді у разі незгоди ініціатора скарги зі змістом постановленої щодо його скарги ухвали слідчого судді. Повторний розгляд скарги фактично означатиме перегляд рішення слідчого судді стосовно скарги іншим слідчим суддею, а це суперечить нормам чинного Кримінального процесуального кодексу України, а також нормам Конституції України та нормам Закону України «Про судоустрій і статус суддів», згідно з якими переглядати рішення суду може лише суд вищої інстанції і в тих випадках, які передбачені законом.

Враховуючи те, що скаржник ОСОБА_3 повторно подав до суду скаргу про повернення тимчасово вилученого майно, яка розглянута у справі №296/13086/25, ухвала у якій набрала законної сили, з урахуванням положень ч.6 ст.9 КПК України, слідчий суддя відмовляє у задоволенні такої.

Керуючись статтями 9, 303, 372 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_3 , на бездіяльність слідчого відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1