КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №359/1386/26 Слідчий суддя в суді першої інстанції - ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/824/2967/2026 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18 лютого 2026 року, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Білопілля, Сумської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу вимог ст. 89 КК України раніше не судимого, -

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18 лютого 2026 року задоволено клопотання слідчого слідчого відділу Бориспільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_9 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №000267 від 15.02.2026 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України підозрюваному ОСОБА_7 , та застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,громадянина України, уродженця м. Білопілля Сумської області, запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів та утримувати його в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України, строк тримання рахувати з моменту затримання о 20 год. 30 хв. 16.02.2026.

Ухвала про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою діє до 24.00 години 16 квітня 2026 року включно.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, захисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строкна апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18 лютого 2026 року та її скасувати, ухвалити нову ухвалу обравши більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт зазначає, що суд першої інстанції виніс оскаржувану ухвалу з порушенням норм матеріального права, а тому вважає, що ухвала слідчого судді підлягає скасуванню та поставленню нової ухвали про зміну запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою.

Апелянт вказує на те, що в клопотанні про застосування запобіжного заходу, зазначено про ризики визначені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Однак жоден із зазначених ризиків не підтверджений долученими до клопотання доказами, що залишилось поза увагою слідчого судді.

Також апелянт зазначає, що судом першої інстанції не було враховано, що від потерпілого ОСОБА_10 надійшла заява, про те, що будь яких претензій він не має до підозрюваного, просив не застосовувати запобіжний захід тримання під вартою. Таким чином очевидно, що один із головних ризиків про те, що підозрюваний може впливати на свідків відсутній та не актуальний.

Крім цього підозрюваний співпрацює зі слідством, не заперечує обставини які мали місце в ніч з 15.02.2026, у приміщенні розважального закладу «Osokor Beach Residense» за адресою: вул. Виноградна 2 с. Гнідін, Бориспільський район, Київської області, але лише не згоден з кваліфікацією злочину, вважає, що це все відбулось не з хуліганських мотивів, а через провокаційні дії на сварку самого потерпілого, оскільки всі були у стані алкогольного сп`яніння.

Тобто суд першої інстанції прийняв поспішне рішення та обрав найтяжчий вид запобіжного заходу, без урахування недоведеності ризиків прокурором.

Апелянт вважає, що наявні підставі для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на особисте зобов`язання, оскільки даний вид запобіжного заходу буде достатнім для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків відповідно до ст. 194 КПК України.

Крім того апелянт зазначає, що повний текст ухвали слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду виготовлено 20.02.2026 року. Апеляційну скаргу з додатками здано на пошту для відправки до Київського апеляційного суду 23.02.2026., а тому відповідно до вимог ст.116 КПК України, строк не вважається пропущеним, якщо скаргу або інший документ здано до закінчення строку на пошту або передано особі, уповноваженій їх прийняти.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника та підозрюваного, в підтримку вимог поданої апеляційної скарги, які просили її задовольнити з наведених в ній підстав, доводи прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги сторони захисту, вивчивши матеріали провадження і перевіривши наведені у апеляційній скарзі сторони захисту доводи, колегія суддів приходить до висновку, що вказана апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи встановлено, що слідчим СВ Бориспільського РУП ГУНП в Київській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000267 від 15.02.2026 за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що в ніч на 15.02.2026, у приміщенні розважального закладу «Osocor Beach Residense», розташованому за адресою: Київська область, Бориспільський район, с.Гнідин, вул.Виноградна, 2, в одній компанії перебували ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та інші невстановлені особи з числа їх знайомих. Також у приміщенні розважального закладу відпочивали ОСОБА_7 , ОСОБА_13 та інші невстановлені особи з числа їх знайомих.

Приблизно о 2 год. 15 хв., під час перебування в туалеті зазначеного закладу між ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , а також ОСОБА_7 та іншими невстановленими особами з числа відвідувачів, виникла суперечка з приводу можливості скористатися ОСОБА_10 , ОСОБА_12 кабінкою туалету.

В ході суперечки ОСОБА_7 , керуючись раптово виниклим умислом, спрямованим на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, усвідомлюючи, що своїми діями він грубо порушує громадський порядок в частині відпочинку та спокою громадян, висловив на адресу ОСОБА_10 та ОСОБА_12 погрозу прострелити їм коліна.

Після втручання у конфлікт охорони розважального закладу, які вивели відвідувачів із туалету, ОСОБА_7 , продовжуючи реалізовувати умисел на хуліганство, став демонструвати ОСОБА_10 предмет, зовні схожий на пістолет, який перебував у нього за поясом під одягом, пропонуючи вийти на вулицю.

Приблизно о 5 год. 30 хв., охорона розважального закладу, після його закриття супроводила ОСОБА_10 на вулицю, де перебували ОСОБА_7 , ОСОБА_13 та інші невстановлені особи з числа їх знайомих, при вигляді яких ОСОБА_10 став прикривати голову руками, жодних протиправних дій відносно них не вчиняв.

В цей час ОСОБА_13 керуючись раптово виниклим умислом, спрямованим на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, усвідомлюючи, що своїми діями він грубо порушує громадський порядок в частині відпочинку та спокою громадян, утримуючи ОСОБА_10 однією рукою за одяг, іншою рукою завдав два удари по голові.

В той же час, ОСОБА_7 , прагнучі приєднатися до протиправних дій ОСОБА_14 , вийняв із-за поясу предмет, зовні схожий на пістолет, та направивши його в бік ОСОБА_10 , застосував даний предмет, заздалегідь заготовлений для нанесення тілесних ушкоджень, здійснивши не менш 1 пострілу. Коли внаслідок протиправних дій ОСОБА_14 та ОСОБА_7 , потерпілий ОСОБА_10 упав на землю, ОСОБА_13 , ОСОБА_7 та невстановлені в ході досудового слідства особи, діючи спільно, погоджено, доповнюючи один одного, стали наносити ОСОБА_10 численні удари руками та ногами по голові та іншим частинам тіла.

В результаті вказаних протиправних дій ОСОБА_10 були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді вогнепального поранення із стороннім тілом правого стегна, пошкоджений одяг та окуляри.

16.02.2026 ОСОБА_7 був затриманий у порядку ст. 208 КПК України уповноваженою особою Бориспільського РУП ГУНП в Київській області.

17.02.2026 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

18.02.2026 старший слідчий Бориспільського РУП ГУ НП в Київській області ОСОБА_9 за погодженням прокурора Бориспільської окружної прокуратури ОСОБА_8 , звернувся до слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №000267 від 15.02.2026 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

На обґрунтування вимог даного клопотання слідчий зазначив, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у хуліганстві, тобто грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчиненому групою осіб, із застосуванням предмету, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

За змістом поданого клопотання, обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується наступними доказами:

- протоколом огляду місця події від 15.02.2026 за адресою: АДРЕСА_2 , в ході якого зафіксовано обстановку місця події та обставини вчинення кримінального правопорушення;

- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який повідомив, що 14.02.2026 разом із друзями прибув до закладу «Осокор», розташованого за адресою: Київська область, Бориспільський район, село Гнідин, вулиця Виноградна, 2. Під час відпочинку між ним та компанією чоловіків (близько 7-8 осіб), які також перебували в закладі, виник тривалий словесний конфлікт. Зі слів потерпілого, одного з чоловіків звали ОСОБА_15 . У подальшому конфлікт переріс у бійку, під час якої потерпілому наносилися удари по різних частинах тіла, а також було здійснено постріл у ногу;

- протоколом пред`явлення для впізнання потерпілому ОСОБА_10 , відповідно до якого він впізнала чоловіка, який демонстрував зброю та погрожував під час конфлікту, в ході якого остання впізнав ОСОБА_7

- протоколом допиту свідка ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка повідомила, що 14.02.2026 разом із друзями, у тому числі з потерпілим ОСОБА_10 , прибула до зазначеного закладу. Між їх компанією та групою чоловіків виник конфлікт, який тривав протягом вечора з перервами. Коли вони залишали заклад, конфлікт відновився. Зі слів свідка, один із чоловіків на ім`я ОСОБА_15 демонстрував предмет, схожий на зброю, погрожував їй, а також вона чула постріли;

- протоколом пред`явлення для впізнання свідку ОСОБА_11 , відповідно до якого вона впізнала чоловіка, який демонстрував зброю та погрожував під час конфлікту, в ході якого остання впізнала ОСОБА_7

- протоколом допиту свідка ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який підтвердив факт конфлікту між їх компанією та групою чоловіків, одного з яких звали ОСОБА_15 , який під час словесної суперечки погрожував зброєю. У подальшому між сторонами розпочалася бійка, під час якої потерпілому наносили удари, також він чув як здійснено постріл, однак ким та куди він не бачив;

- протоколом огляду від 15.02.2026, під час якого вилучено предмет чорного кольору, зовні схожий на кулю, що має значення для встановлення способу вчинення кримінального правопорушення;

- протоколом огляду документа від 16.02.2026, а саме відеозапису з камер відеоспостереження закладу «Osocor Beach Residense» за вищевказаною адресою, на якому зафіксовано події 14-15.02.2026, зокрема перебіг конфлікту між сторонами;

- іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності, які підтверджують обставини вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, що виразилося у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, яке супроводжувалося особливою зухвалістю та застосуванням предмета, спеціально пристосованого або заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень.

Під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків, а також вчинення іншого кримінального правопорушення.

Ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, підтверджується тяжкістю інкримінованого злочину та можливістю призначення покарання у виді позбавлення волі строком від трьох до семи років, відсутністю у підозрюваного міцних соціальних зв`язків у Київській області, а також реальною можливістю залишити її територію чи виїхати за межі України з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, обґрунтовується тим, що свідки у даному кримінальному провадженні є знайомими підозрюваного та перебувають із ним у тривалих довірливих відносинах. Частина з них ще не допитана, що створює реальну можливість незаконного впливу з метою узгодження позицій або схиляння до надання неправдивих показань.

Ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, підтверджується характером інкримінованого діяння, яке має насильницький характер, а також наявністю у підозрюваного непогашених судимостей за умисні злочини, що свідчить про ймовірність вчинення ним нового кримінального правопорушення.

З урахуванням наведеного, жоден із більш м`яких запобіжних заходів не здатен запобігти зазначеним ризикам. Застосування особистого зобов`язання, особистої поруки чи домашнього арешту не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Єдиним запобіжним заходом, який може унеможливити реалізацію вказаних ризиків та забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, є тримання під вартою.

18.02.2026 ухвалою слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області задоволено вказане клопотання слідчого та застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,громадянина України, уродженця м. Білопілля Сумської області, запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів та утримувати його в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України, строк тримання рахувати з моменту затримання о 20 год. 30 хв. 16.02.2026.

Ухвала про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою діє до 24.00 години 16 квітня 2026 року включно.

Відповідно до ст. 177 КПК Україниметою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст.ст. 177, 178, 183, КПК України.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що рішення слідчим суддею в цілому прийнято з дотриманням вищезазначених вимог національного та міжнародного законодавства.

Так, з ухвали суду та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого підстави для застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою перевірялись при розгляді клопотання, було вислухано пояснення підозрюваного,думка прокурора та захисників, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання застосування запобіжного заходу.

Під час судового розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав для застосування запобіжного заходу, передбачених статтею 177 КПК України.

Відповідно до ст. 178 КПК України, слідчим суддею під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховано, що матеріалами кримінального провадження підтверджується, що ОСОБА_7 раніше неодноразово притягувався до адміністративної та кримінальної відповідальності. Незважаючи на те, що судимості погашені, сукупність таких відомостей свідчить про схильність підозрюваного до протиправної поведінки та дає підстави вважати реальним ризик вчинення ним нового кримінального правопорушення.

Також слідчим суддею встановлено, що органом досудового розслідування не встановлено усіх учасників події та не вилучено знаряддя злочину - травматичну зброю, що створює реальну можливість незаконного впливу на свідків та перешкоджання кримінальному провадженню шляхом узгодження позицій або приховування доказів.

Враховано дані про особу підозрюваного ОСОБА_7 , який не має власної сім`ї, за місцем реєстрації не проживає, постійного місця роботи не має, проживає у тимчасово орендованому житлі. Такі обставини свідчать про відсутність у нього міцних соціальних зв`язків.

Посилання сторони захисту на здійснення підозрюваним догляду за сестрою, то слідчим суддею встановлено, що вони не спростовують встановлених ризиків, оскільки з матеріалів провадження вбачається, що сестра підозрюваного може самостійно пересуватись, працює та веде активний соціальний спосіб життя. Крім того, під час проведення обшуку в нічний час сестра була відсутня за місцем проживання протягом тривалого часу, що свідчить про відсутність постійної залежності її життєдіяльності від підозрюваного.

Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку, що підозрюваний не має стабільних стримуючих чинників, які б гарантували його належну процесуальну поведінку.

Оцінюючи можливість застосування більш м`яких запобіжних заходів, слідчий суддя вважав, що а ні особисте зобов`язання, а ні домашній арешт не здатні запобігти встановленим ризикам ухилення від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків і вчинення нового кримінального правопорушення.

Також слідчим суддею оцінено заяву потерпілого про відсутність претензій до підозрюваного, однак встановлено, що вона не спростовує висновків суду щодо наявності ризиків, оскільки факт відшкодування шкоди не усуває суспільної небезпеки інкримінованого діяння та не гарантує належної процесуальної поведінки підозрюваного.

За таких обставин слідчий суддя прийшов висновку, що лише застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідає вимогам ст. 177, 178, 183 КПК України та є необхідним і пропорційним для запобігання встановленим ризикам.

На об`єктивне переконання колегії суддів апеляційного суду, сукупність всіх фактичних обставин та даних, зазначених в ухвалі слідчого судді, дає достатні підстави вважати про обґрунтованість повідомленої підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченогоч. 4 ст. 296 КК України, що є підставою для застосування до підозрюваного відповідних заходів забезпечення кримінального провадження, а саме запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з метою здійснення подальшого розслідування кримінального правопорушення.

Наявність обґрунтованої підозри про причетність ОСОБА_7 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченогоч. 4 ст. 296 КК України,підтверджується даними, що містяться в матеріалах справи, про що обґрунтовано вказав в ухвалі слідчий суддя щодо причетності ОСОБА_7 до інкримінованого йому кримінального правопорушення.

За таких умов, слідчий суддя, як вважає колегія суддів, дослідивши, матеріали клопотання та долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів лише щодо пред`явленої підозри - з точки зору достатності та взаємозв`язку, прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у провадженні доказів, передбачених параграфами 3-5 Глави 4 КПК України, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, оскільки об`єктивно зв`язують його з ними, тобто підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити дане правопорушення.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості, чи невинуватості, дослідження та оцінка зібраних у справі доказів з точки зору їх належності та допустимості, потребують перевірки та оцінки у кримінальному провадженні під час судового розгляду по суті.

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа, чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений, тобто наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні, наявності або відсутності в особи умислу на вчинення злочину, та винуватості особи в його вчиненні, вирішуються судом під час ухваленні вироку, тобто на стадії судового провадження.

Колегією суддів також встановлено, всупереч твердженням сторони захисту, що як у клопотанні, так і в судовому засіданні прокурором доведено наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, які дають підстави для застосування відносно ОСОБА_7 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та підтверджують недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначеним ризикам.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

Як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали, слідчим суддею під час розгляду клопотання, при аналізі питання наявності зазначених слідчим та прокурором ризиків, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про їх наявність з огляду на фактичні обставини кримінального провадження та особу ОСОБА_7 .

Зазначені ризики є суттєвими, і як засвідчили обставини, якими обґрунтовується клопотання, їм неможливо запобігти в умовах застосування до ОСОБА_7 будь-якого іншого запобіжного заходу, окрім тримання під вартою, оскільки інші запобіжні заходи, не пов`язані з виключними запобіжниками у комунікації та переміщеннях підозрюваного, не можуть їм запобігти.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного, колегія суддів, бере до уваги, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.

Вивченням особи підозрюваного, слідчим суддею на даний час не встановлено обставин, які б перешкоджали утриманню під вартою підозрюваного ОСОБА_7 .

Враховуючи наявні ризиків, підвищену суспільну-небезпеку інкримінованого ОСОБА_7 злочину, колегія суддів дійшла до переконання, що загальносуспільний інтерес переважає його інтереси на особисту свободу, а тому в даному випадку запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, як захід процесуального примусу, є виправданим.

На підставі вище викладеного, а також враховуючи дані про особу підозрюваного, в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність слідчим та прокурором у клопотанні та слідчим суддею в ухвалі вказаних ризиків, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне, в матеріалах справи відсутні.

Враховуючи характер вчинення злочину, застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить належної поведінки підозрюваного та може потягнути за собою настання негативних наслідків.

З урахуванням зазначеного, вимоги апеляційної скарги захисника в цій частині не заслуговують на увагу.

Дані, на які посилаються в апеляційній скарзі захисники, не є такими, які б унеможливлювали перебування підозрюваного ОСОБА_7 під вартою.

Разом із цим, враховуючи, фактичні обставини даних повідомлення про підозру, конкретні обставини кримінального провадження та суспільну небезпеку інкримінованого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, який вчинено із застосуванням насильства,наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, даних, які характеризують особу підозрюваного, дають підстави слідчому судді не визначати розмір застави у кримінальному провадженні відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України з огляду також на висновки Європейського суду з прав людини щодо обов`язку суду своїм рішенням забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Відтак, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до сталого висновку, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою має забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

Доводи сторони захисту, за змістом апеляційної скарги, про наявність підстав для застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення. Отже, твердження в апеляційній скарзі про те, що слідчий суддя не встановив, чому не є достатнім такий запобіжний захід як особисте зобовязання, є безпідставними.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції, з урахуванням вимог статті 370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування та застосування підозрюваній іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, колегія суддів не знаходить.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване рішення, колегією суддів не виявлено.

На підставі вищевикладеного колегія суддів приходить до висновку, що встановлені органами досудового розслідування обставини були виправданими та необхідними елементами, що визначали потреби в застосуванні до підозрюваного ОСОБА_7 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Таким чином, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких захисник просив скасувати ухвалу суду, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Враховуючи викладене, рішення слідчого судді суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, в порядку та межах, передбачених на даній стадії провадження, а тому апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , з викладеними в ній доводами, задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 196, 197, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду, -

постановила:

Ухвалу слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18 лютого 2026 року, - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4