ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 630/129/23 Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/333/26 Суддя доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

-головуючого ОСОБА_2 ,

-суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

-при секретарі ОСОБА_5 ,

-прокурора ОСОБА_6 ,

-обвинуваченого ОСОБА_7 ,

-захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Харкові в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на вирок Люботинського міського суду Харківської області від 10 вересня 2025 року відносно ОСОБА_7 , -

УСТАНОВИЛА:

Цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Люботин Харківської області, громадянина України, українця, з середньо-спеціальною освітою, розлученого, не працюючого, до січня 2019 року мав 1-у групу інвалідності за загальним захворюванням зору, раніше в порядку ст.ст. 88, 89 КК України судимого вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 01 березня 2024 року за ч. 1 ст. 309 КК України до 2 років обмеження волі зі звільненням від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 1 рік; вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 07 травня 2024 року за ч. 1 ст. 309, ч. 4 ст. 70 КК України до 2 років і 2 місяців обмеження волі зі звільненням від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 2 роки; який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово мешкає у реабілітаційному центрі за адресою: АДРЕСА_2 .

визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначено йому покарання у виді 5 років і 6 місяців позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили застосовано до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківській слідчий ізолятор», взявши його під варту в залі суду.

Строк відбування покарання для ОСОБА_7 встановлено рахувати з 10 вересня 2025 року.

Вирок Червонозаводського районного суду м. Харкова від 07 травня 2024 року, яким ОСОБА_7 засуджено за ч. 1 ст. 309, ч. 4 ст. 70 КК України до 2 років і 2 місяців обмеження волі зі звільненням від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 2 роки ухвалено виконувати самостійно.

Як установив суд, ОСОБА_7 02 серпня 2022 року приблизно о 13:00 год. (більш точний час вчинення кримінального правопорушення під час досудового розслідування не встановлено), прийшов до квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , яка належить його матері ОСОБА_9 , та у якій з його дозволу тимчасово мешкала ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , скориставшись тим, що остання була відсутня за місцем мешкання, зайшов до приміщення вказаної квартири для пошуку особистих речей. Потрапивши шляхом вільного доступу у приміщенні кв. АДРЕСА_4 , ОСОБА_7 побачив, що там знаходяться особисті речі ОСОБА_10 , та у цей час у нього виник корисливий умисел на таємне заволодіння майном останньої.

Після цього ОСОБА_7 , діючи в умовах воєнного стану, що запроваджений відповідно до указу Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану», затвердженого Верховною Радою України 24 лютого 2022 року (№2102-ІХ), відповідно до п. 31 ч. 1 ст. 85 Конституції України та ст. 5 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» по всій території України введено військовий стан, у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України, будучи обізнаним про дію воєнного стану, з корисливого мотиву, маючи прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи мету незаконного збагачення, усвідомлюючи протиправність своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, незаконно, тобто без дозволу власниці, з верхньої полиці шафи-гардеробу взяв з жіночої сумки належні потерпілій ОСОБА_10 грошові кошти в сумі 2900 грн, купюрами номіналом по 100 грн, та таким чином, викравши вказане майно. Після чого ОСОБА_7 залишив приміщення вказаної квартири з викраденими грошовими коштами, обернувши їх на свою користь та в подальшому розпорядився ними на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 2900 грн.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить оскаржуваний вирок скасувати.

Ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 невинуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КПК України.

Вказує, що в обґрунтування вироку було покладені недопустимі докази, які не можуть бути підставною доведеності поза розумний сумнів винуватості ОСОБА_7 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні.

В порядку виконання вимог ст. 290 КПК України 09 лютого 2023 року стороною обвинувачення відкриті матеріали кримінального провадження № 0000066 від 07.08.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_7 .

Після ознайомлення з матеріалами даного кримінального провадження стороною захисту було зафіксовано шляхом здійснення фотокопій матеріалів кримінального провадження, що станом на 09 лютого 2023 року в матеріалах справи не були підписані наступні документи:

постанова заступника керівника Харківської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_11 про призначення групи прокурорів від 07 серпня 2022 року, постанова начальника СВ відділення поліції № 2 Харківського районного управління поліції № 1 ГУНП в Харківській області ОСОБА_12 про визначення групи слідчих для здійснення досудового розслідування кримінального провадження від 09 серпня 2022 року,постанова начальника СВ відділення поліції № 2 Харківського районного управління поліції № 1 ГУНП в Харківській області ОСОБА_12 про зміну групи слідчих від 22 вересня 2022 року, постанова заступника начальника - начальника СВ Харківського районного управління поліції № 1 ГУНП в Харківській області ОСОБА_13 про визначення групи слідчих для здійснення досудового розслідування кримінального провадження від 20 грудня 2022 року.

Вважає, що у зв`язку із тим, що вказані документи не були підписані, процесуальні рішення не були прийняті.

Та обставина, що прокурором в 2025 році під час розгляду справи в суді першої інстанції надані оригінали вказаних постанов з наявними підписами, не спростовує той факт, що з початку досудового розслідування по 9 лютого 2023 року (час здійснення фотокопій 9 лютого 2025 року о 13:35 год.) підписи в документах були відсутні, що свідчить про відсутність відповідного документу, тобто відсутність процесуального рішення.

Протокол огляду від 09 серпня 2022 року за участю ОСОБА_7 та заява про добровільну видачу від 09 серпня 2022 року є недопустимими, оскільки вони містять відомості від ОСОБА_7 , які отримані з порушенням права на захист ОСОБА_7 , право зберігати мовчання та не роз`яснення йому, зокрема права відмовитись від давання показань чи пояснень та не відповідати на запитання.

ОСОБА_7 не здатний повною мірою реалізувати свої права, оскільки має фізичні вади, а саме погіршення зору. В 2017 році отримав І групу інвалідності (Б) по зору, без стороннього допомоги ОСОБА_14 не може самостійно написати заяву, а тим більше роздивитися номера та серії купюр, які зазначені в заяві.

Крім того варто зазначити, що в заяві про добровільну видачу неправильно зазначено адресу квартири АДРЕСА_5 , яка належить його матері ОСОБА_15 замість «житловий будинок АДРЕСА_6 ».

Обставини цієї справи свідчать про те, що працівники поліції, de facto поводились із ОСОБА_7 , як із підозрюваним.

З протоколу огляду від 06 серпня 2022 року огляд квартири АДРЕСА_4 , в період з 18:35 до 19:24 год. був проведений без ухвали слідчого судді (а.с. 57-59) і без згоди власника квартири, якою є ОСОБА_15 .

Отже, захисник робить висновок, що вказаний доказ і всі інші докази, які були отримані на його підставі є недопустимими доказами.

Прокурор від своєї апеляційної скарги відмовився

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги сторони захисту, обвинуваченого та його захисника, які підтримали свою апеляційну скаргу, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч.1ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, підтверджується сукупністю доказів, зібраних у встановленому порядку і безпосередньо досліджених судом, яким дана належна оцінка, зокрема показами потерпілої ОСОБА_10 .

Покази зазначених свідків є логічними, послідовними та несуперечливими.

В судовому засіданні в суді першої інстанції потерпіла ОСОБА_10 підтвердила, що по причині повномасштабної військової агресії російської федерації проти України вона навесні 2022 року почала проживали в м. Люботин Харківського району Харківської області, і пошук житла проводила через соціальні мережі.

Отримавши інформацію про можливість орендувати квартиру, вона зустрілась з власником, яким виявився ОСОБА_7 .

Оглянувши його квартиру, вона згодилася її орендувати, та вони обговорили умови оренди платити вона буде в кінці місяця, і що він, ОСОБА_7 , не буде приходили до квартири без її дозволу. ОСОБА_7 віддав їй ключі від квартири, а вона написала розписку ОСОБА_7 , що орендує у нього квартиру, і що він отримує від неї плату за оренду. Вона почала проживати в квартирі, але фактично була в ній відсутня в період часу з 05-30 год. і до 20-00 год., бо працювала кожного дня. Саме через це до неї не ніхто не приходив в гості і вона нікому не давала дозволу на перебування в квартирі за її відсутності.

Також ОСОБА_10 наполягла на тому, що ОСОБА_7 було відомо про режим її роботи. Далі ОСОБА_10 пояснила, що на роботі вона отримала аванс в розмірі 3000,00 грн, який вирішила заощадити, а тому поклала їх у прозорий поліетиленовий файл, і вже у фалі сховала у жіночу сумку, а сумку поклала у верхній відсік шафи, яка стояла в кімнаті. В цій же сумці вона зберігала особисті документи, в тому числі медичні. Невдовзі вона додала до тих 3000,00 грн ще 400,00 грн, вся сума грошей була купюрами номіналом по 100 гривень. Але за тиждень потому вона дістала свою сумку з шафи та виявила, що в ній лежать лише 500,00 грн. Вона одразу запідозрила ОСОБА_7 у крадіжці її грошей, та навіть намагалася його розшукати через його знайому жінку. Він неї вона дізналася, що ОСОБА_7 є ще один додатковий ключ від квартири, і що він розповідав їй, що приходив в квартиру у відсутність ОСОБА_10 . Утвердившись в своїх підозрах, вона, ОСОБА_10 , наступного дня звернулася до поліції з заявою про крадіжку грошей з її квартири, і в поліції одразу повідомила, що підозрює у цьому саме ОСОБА_7 . В той же день до неї в квартиру приїжджав слідчий та проводив огляд квартири з її дозволу та в її присутності. В квартирі вона показала слідчому де саме і в чому вона зберігала гроші. Тоді ж вона звернула увагу, що разом з грошима зникла розписка, яку ОСОБА_7 нещодавно видав їй на підтвердження отримання орендної плати за проживання в квартирі, так як вона звергала її разом з грошима.

Таким чином , потерпіла підтвердила в повному обсязі фактичні обставини справи, а саме де знаходились кошти, які їй належали, обставини оренди квартири в якій вона проживала та відповідно подробиці виявлення факту викрадення її коштів.

Покази потерпілої повністю узгоджуються і з іншими доказами у справі.

Зокрема, в присутності ОСОБА_10 слідчим Відділення поліції № 2 Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області ОСОБА_16 06 серпня 2022 року (субота) в період часу з 18-35 год. до 19-24 год. був проведений огляд приміщення квартири за адресою: АДРЕСА_3 , за результатами якого був складений протокол огляду місця події. З протоколу вбачається, що увійти до квартири можна через металеві двері, обладнані замком, який перебуває у робочому стані та на якому відсутні пошкодження. Всередині квартири виявлені приміщення кухні, санвузла та житлової кімнати, і саме в кімнаті стоїть дерев`яна шафа коричневого кольору, в якій є два відсіки, у саме у верхньому відсіку виявлено жіночу сумку з еко-шкіри. При огляду цієї сумки слідчим виявлено полімерний пакет з паспортом громадянина України в обкладинці з полімерного матеріалу і гладкою поверхнею на ім`я ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; полімерний пакет з довідкою про ідентифікаційний код на ім`я ОСОБА_10 та прозорий файл з медичними документами на ім`я ОСОБА_10 . Далі, як про це зазначено у протоколі огляду місця події, слідчим були оглянуті обкладинка паспорту, на якій виявлений відбиток пальця руки, та прозорий полімерний пакет, в якому зберігались медичні документи, на якому також виявлені відбитки пальців рук, а також полімерний пакет, в якому зберігалась довідка про ідентифікаційний код, та на якому також виявлені відбитки пальців рук. Загалом, з місця події слідчим вилучено п`ять відрізків липкої стрічки зі слідами пальців рук, про що також вказано в протоколі.

Захисник у своїй апеляційній сарзі наполягає на недопустимості вказаного доказу, оскільки слідчий мав запитати дозволу у власника квартири.

Колегія суддів не погоджується з такими доводами сторони захисту, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 237 КПК України огляд житла чи іншого володіння особи здійснюється згідно з правилами цього Кодексу, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи.

За наявності згоди особи, яка володіє приміщенням, закон не вимагає звернення до слідчого судді за відповідним дозволом (ч. 1 ст. 233 КПК України).

Положення ст. 223 КПК України не мають на меті вирішення питань власності. Вони захищають особу від необґрунтованого втручання у сферу її приватності, на яке вона вправі розраховувати у своєму житлі або іншому володінні. Термін «особа, яка володіє» в ч. 1 ст. 233 КПК України охоплює більш широке коло осіб, ніж титульний власник або особа, володіння якої ґрунтується на певних договірних чи інших законних підставах.

Подібний правовий висновок був викладений Касаційним кримінальним судом у складі Верховного Суду в поставі від 20 червня 2023 року в справі № 756/16122/21 (провадження № 51-641км23).

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, потерпіла ОСОБА_10 проживала в квартирі як орендар, та саме на підставі її згоди була проведена така слідча дія як огляд місця події з дотриманням вимог ст.ст. 104, 106, 214, 237 КПК України, під час якої були вилучені відбитки пальців рук з предметів, які за твердженням потерпілої перебували саме в тій жіночій сумці, з якої вкрали гроші, які вона зберігала в цій сумці.

Та обставина, що потерпіла ОСОБА_10 проживала в квартирі на умовах оренди, визнав і сам обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні в суді першої інстанції.

З огляду на вказане потерпіла ОСОБА_10 була тимчасовим власником квартири і розпоряджалась нею на власний розсуд і відповідно надала згоду на проведення процесуальної дії в межах закону.

Вина ОСОБА_7 у вчиненні крадіжки також підтверджують і іншими доказами, які є належними та допустимими.

Зокрема у справі було проведено експертні дослідження.

Згідно з висновком судової дактилоскопічної експертизи № СЕ-19/121-22/11037-Д від 01 вересня 2022 року, на дослідження до експертної установи Харківський НДЕКЦ разом з відповідною постановою слідчого надійшли п`ять полімерний пакетів, зовнішній вигляд та спосіб пакування якого відображені у дослідній частині висновку експерта. На пакетах виконані рукописні написи: «Відбитки пальців з обкладинки паспорту гр. ОСОБА_10 , огляд місця події по АДРЕСА_3 »; «Відбитки пальців з файлу, у якому лежать документи, огляд місця події по АДРЕСА_3 »; та «Відбиток пальців з файлу, в якому були грошові кошти та інше, огляд місця події по АДРЕСА_3 ». Після розкриття полімерний пакетів експертом виявлені в ньому п`ять відрізків прозорої ліпкої стрічки, дослідження яких підтвердило, що п`ять слідів пальців рук, вилучені 06 серпня 2022 року та відкопійовані на п`ять відрізків ліпкої стрічки придатні для проведення по ним порівняльного дослідження.

В суді першої інстанції обвинувачений стверджував, що він був у квартирі, забирав речі, проте кошти не брав.

Суд першої інстанції з метою перевірки такої версії призначив судово-дактилоскопічну експертизу, проведення якої доручено експертам Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру.

Згідно з висновком судової дактилоскопічної експертизи № СЕ-19/121-22/27210-Д від 18 січня 2024 року, п`ять слідів пальців рук, вилучені 06 серпня 2022 року та відкопійовані на п`ять відрізків ліпкої стрічки, залишені великим, середнім і вказівним пальцями правої руки та вказівним і середнім пальцями лівої руки особи на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Отже, висновки експертів в купі з протоколом огляду місця події підтверджують, що в приміщенні квартири АДРЕСА_4 , в якому проживала потерпіла ОСОБА_10 , перебував обвинувачений ОСОБА_7 , доказом чого є відбитки пальців його рук на речах, які потерпіла зберігала у своїй сумці в шафі, та те що такі сліди були виявлені слідчим та вилучені під час огляду місця події саме на паспортному документі і поліетиленових файлах, про які вказали і потерпіла, і обвинувачений, в тому числі й на поліетиленовому файлі, в якому потерпіла зберігала свої гроші.

Вказаний доказ є беззаперечним підтвердженням, що саме ОСОБА_7 взяв кошти потерпілої, а тому версія обвинуваченого про непричетність до вчинення злочину була повністю спростована за результатами судового розгляду в суді першої інстанції.

Що стосується посилання сторони захисту на недозволені методи ведення слідства, то такі обставини були також перевірені судом.

28 грудня 2023 року до ЄРДР були внесені відомості, викладені в ухвалі суду, та розпочато кримінальне провадження № 0003575 за попередньою правовою кваліфікацією ч. 1 ст. 365 КК України.

За результатами проведеного досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0003575 слідчим Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління ДБР, розташованого у місті Полтаві ОСОБА_17 була винесена постанова від 07 лютого 2025 року про закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення. В тексті постанови вказано, зокрема, те, що факт перевищення влади чи службових повноважень в період досудового розслідування не підтвердився.

Зі змістом постанови від 07 лютого 2025 року про закриття кримінального провадження № 0003575 сторони кримінального провадження були ознайомлені.

Але стороною захисту не було оскаржено у встановленому порядку вказану постанови.

Відповідно посилання у апеляційній скарзі на недозволені методи ведення досудового розслідування є формальним, оскільки з поведінки сторони захисту вибачається фактична згода з рішенням, прийнятим слідчим органом.

Інші доводи захисника, зокрема про порушення права на захист, також не знайшли свого підтвердження.

Більш того, з приводу вказаних обставин суд першої інстанції зазначив у рішенні вмотивовану позицію, про те, що видача коштів ОСОБА_7 відбувалась не в статусі підозрюваного і відповідно він мав вільно обирати свою поведінку, що ним і було зроблено та в добровільному порядку видано кошти слідчому.

Поряд з вказаним, захисник посилається у своїй апеляційній скарзі на відсутність підписів посадових осіб на деяких процесуальних документах, що нею було виявлено під час ознайомлення з матеріалами досудового розслідування в порядку ст. 290 КПК України.

Як вбачається з протоколу про надання доступу до матеріалів досудового розслідування, складеного слідчим у кримінальному провадженні № 0000066, 09 лютого 2023 року в період часу з 14-00 год. і до 14-30 год. слідчим були надані підозрюваному ОСОБА_7 та його захиснику ОСОБА_8 усі матеріали кримінального провадження, з якими сторона захисту ознайомилась в повному обсязі шляхом прочитання та без обмежень в часі, що підтверджено відповідним записом, внесеним захисником.

Від сторони захисту зауваження в той момент не надходили. Додатком до такого протоколу є опис матеріалів кримінального провадження, до яких був наданий доступ, та в якому зазначені, серед іншого, процесуальні постанови про призначення слідчих і прокурорів для здійснення досудового розслідування.

Отже факт надання стороні захисту доступу та ознайомлення з матеріалами досудового розслідування підтверджений стороною обвинувачення у належний спосіб.

Прокурором також були надані суду першої інстанції оригінали процесуальних постанов про призначення слідчих і прокурорів для здійснення досудового розслідування, які підписані належним чином.

Згідно з положеннями ст. 85 КПК належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Відповідно до ст. 86 КПК доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Наведені судом першої інстанції докази, згідно ст. 85, 86 КПК, є належними та допустимими.

Підстав для визнання доказів недопустимими судом апеляційної інстанції не установлено, оскільки не було з`ясовано факту істотних фундаментальних порушень прав і свобод учасників провадження регламентованих ст. 87 КПК.

Усі досліджені докази відкриті стороною обвинувачення стороні захисту у порядку статті 290 КПК.

Сторонами не наведено достатніх фактів, що свідчили б про недостовірність будь-якого із поданих доказів. Тому докази є достовірними.

За вказаних обставин, підстав для визнання доказів у справі недопустимими , колегія суддів не вбачає.

Отже, дослідивши всі зібрані докази, суд першої інстанції прийшов до цілком правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому дій.

З огляду на вказане, колегія суддів відкидає доводи сторони захисту щодо оспорювання фактичних обставин справи.

При цьому судом першої інстанції, сторонам були створені належні та рівні умови для реалізації своїх прав.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів зазначає, що наведені в апеляційній скарзі мотиви щодо незгоди з судовим рішенням в частині доведеності вини обвинуваченого, а також щодо незгоди з наданою судом оцінкою окремих доказів, не спростовують правильності висновків судів і не містять переконливих доводів, які би дозволили колегії суддів дійти висновку, що рішення було постановлено з істотними порушеннями норм права, які можуть поставити під сумнів їх законність в цій частині.

Доводів, щодо незгоди з призначеним обвинуваченому покарання, апеляційна скарга не містить, у зв`язку з чим колегія суддів не надає оцінку оскаржуваному вироку в частині призначеного покарання.

Таким чином вирок суду є законним та обґрунтованим, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст.404, 405,406, 407, 418, 419 КПК України колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Люботинського міського суду Харківської області від 10 вересня 2025 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а особою, яка перебуває під вартою в той же строк з моменту вручення йому копії цієї ухвали.

Головуючий

Судді