УХВАЛА

03 березня 2026 року

м. Київ

справа № 128/80/20

провадження № 51-128ск26

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 30 січня 2025 року,

встановив:

Засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду із касаційною скаргою на вищевказане судове рішення, де заперечував свою винуватість, наполягав на тому, що кримінальне провадження проти нього сфабриковане, оскаржене рішення просив скасувати і призначити новий розгляд у апеляційному суді.

Ухвалою Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 19 січня 2026 року касаційну скаргу засудженого було залишено без руху через її невідповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), зокрема через недотримання положень пунктів 1, 4 ч. 2, ч. 5 цієї норми КПК, та надано строк для усунення недоліків.

На виконання ухвали Верховного Суду від 19 січня 2026 року, засуджений ОСОБА_4 подав доповнення до касаційної скарги. Однак у поданих доповненнях засуджений не зазначив про порушення норм матеріального або процесуального закону, які були допущені судом апеляційної інстанції та були би підставою до скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції, передбачених ст.438 КПК, а також не наводить обґрунтування вимог касаційної скарги із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість оскаржуваного судового рішення з урахуванням положень статей 412-414 цього Кодексу.

При цьому засуджений ОСОБА_4 допускається суперечності, оскільки одночасно стверджує про незгоду зі встановленими судом фактичними обставинами кримінального провадження, водночас зазначає про визнання винуватості, що не дозволяє встановити дійсну процесуальну позицію сторони захисту та підстави, з яких засуджений подає касаційну скаргу.

Попри те, що Верховний Суд звертав увагу засудженого на те, що за приписами ст. 433 КПК доводи касаційної скарги, які стосуються оцінки доказів на предмет їх достовірності, а також невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, не є предметом перегляду суду касаційної інстанції, засуджений зосереджує свою увагу на фактичних обставинах справи за власною оцінкою доказів на предмет їх достовірності.

Крім цього, касаційна скарга, подана на усунення недоліків, взагалі не містить касаційних вимог, які б відповідали положенням ст. 436 КПК з огляду на те, яке рішення має ухвалити Верховний Суд за наслідками розгляду касаційної скарги.

Зокрема, засуджений просить призначити більш м`яке покарання із застосуванням положень ст. 69 Кримінального кодексу України, враховуючи, що його громадянська дружина померла і залишила його сина без батьківського догляду.

Суд касаційної інстанції, відповідно до приписів ч. 2 ст. 433 КПК, переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги, а отже вищезазначені порушення вимог кримінального процесуального закону позбавляють касаційний суд можливості вирішити питання про відкриття касаційного провадження та в подальшому прийняти одне із рішень, передбачених ст. 436 вказаного Кодексу.

Крім того, засуджений ОСОБА_4 не долучив копії оскарженої ухвали Вінницького апеляційного суду від 30 січня 2025 року, як того вимагають приписи ч. 5 ст. 427 КПК, та як про це було зазначено в ухвалі Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 19 січня 2026 року, що позбавляє суд касаційної інстанції процесуальної можливості перевірити дотримання особою, що подає касаційну скаргу, положень п. 4 ч. 2 ст. 427 цього Кодексу в частині обґрунтування вимог касаційної скарги з огляду на зміст оскарженого судового рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху в установлений строк.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала.

Залишення касаційної скарги без руху або її повернення не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом, у межах строку на касаційне оскарження.

З огляду на посилання засудженого на невручення йому копії ухвали Вінницького апеляційного суду від 30 січня 2025 року, Суд звертає увагу засудженого на приписи ч. 2 ст. 426 КПК, де вказано, що касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК, Суд

постановив:

Касаційну скаргу на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 30 січня 2025 року повернути засудженому ОСОБА_4 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3