ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/108/26 Справа № 203/7394/25 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2026 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

судді -доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

в режимі відеоконференції:

заявника ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційними скаргами заявника ОСОБА_6 та його представника адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Дніпра від 12 грудня 2025 року,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Дніпра від 12 грудня 2025 року скаргу ОСОБА_6 на постанову старшого слідчого в особливо важливих справах третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_8 від 30 квітня 2025 року про закриття кримінального провадження №0003882 залишено без задоволення.

В обґрунтування постановленої ухвали слідчий суддя суду першої інстанції зазначив, що ухвалена слідчим постанова є докладним, логічним за своєю конструкцією актом, що містить аналіз зібраних у провадженні відомостей. Постанову побудовано на аналізі доказів, зібраних у кримінальному провадженні, та їх відповідній оцінці, зокрема, повідомлення заявника про вчинене кримінальне правопорушення, протоколу допиту свідка ОСОБА_9 . При цьому, слідчий суддя не вбачає підстав для вчинення будь-яких інших слідчих (розшукових), процесуальних дій, з огляду на зміст повідомлення заявника про вчинене кримінальне правопорушення. На думку слідчого судді, викладене у сукупності свідчить про законність оскарженої у справі постанови. При цьому, суд звернув увагу заявника на відсутність у слідчого судді повноважень переоцінювати докази, яким було надано оцінку слідчим у кримінальному провадженні, визначати для органу досудового розслідування процесуальні пріоритети у вчиненні тих чи інших слідчих (розшукових) дій.

ОСОБА_6 в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу Центрального районного суду м. Дніпра від 12 грудня 2025 року та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Обґрунтовуючи заявлені в апеляційній скарзі та доповненнях до неї вимоги посилається на те, що оскаржувану ухвалу було постановлено незаконним складом суду, оскільки під час розгляду його скарги на постанову слідчого про закриття кримінального провадження ним в усній формі було заявлено відвід слідчому судді ОСОБА_1 , який розглянуто в його відсутності та без участі його захисника, чим порушено його право на захист, так як він був позбавлений можливості надати суду свої пояснення та докази на підтвердження обставин заявленого відводу. Зазначає, що про відвід судді ним було заявлено в усній формі, тому при розгляді даного питання суд був позбавлений можливості будь-що досліджувати. Вважає очевидним, що розгляд відводу судді був проведений суто формально, необ`єктивно та упереджено. Вказує, що не можна погодитися з твердженням суду першої інстанції, що слідчим були проведені всі необхідні слідчі дії та досліджені всі обставини кримінального провадження, і таке твердження суду спростовується перш за все обставинами того, що слідчим не проведено його допит; не допитано начальника відділу виконання судових рішень ДУ Дніпровська УВП №4 ОСОБА_10 , який обіймав означену посаду у 2021 році; не встановлено особу, яка принесла та долучила до матеріалів його особової справи копію розпорядження Дніпропетровського обласного суду про виконання вироку Дніпропетровського обласного суду від 14.11.2000 року влітку 2021 року; не досліджені слідчим матеріали його особової справи; не з`ясована наявність у особовій справі запитів, супровідних листів, інших документів, які можуть мати відношення до отриманої копії розпорядження про виконання вироку. Зазначає, що згідно постанови слідчого про закриття кримінального провадження його було визнано потерпілим у кримінальному провадженні, але при цьому, слідчим йому не було вручено пам`ятку про права та обов`язки потерпілого, що прямо вплинуло на можливість реалізувати його процесуальні права, як потерпілого.

Представник заявника адвокат ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу Центрального районного суду м. Дніпра від 12 грудня 2025 року та ухвалити нову ухвалу, якою постанову старшого слідчого в особливо важливих справах третього відділу (з дислокації у місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_8 від 30 квітня 2025 року про закриття кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04 листопада 2024 року під № 0003882, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 365 КК України - скасувати. Матеріали кримінального провадження № 0003882 повернути Третьому слідчому відділу ( з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, для подальшої організації досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні.

Обґрунтовуючи заявлені в апеляційній скарзі вимоги посилається на те, що слідчим вирішено питання про закриття кримінального провадження без проведення ряду слідчих дій, таких як допиту свідків, встановлення винних осіб у вчиненні даного злочину. Також не проведено ряд інших процесуальних дій, спрямованих на встановлення об`єктивного розслідування кримінального правопорушення. Слідчий з моменту внесення відомостей до ЄРДР лише допитав в якості свідка ОСОБА_9 . Інших будь-яких слідчих дій не виконано. Заявника ОСОБА_6 не допитано та не з`ясовано суть вчиненого кримінального правопорушення.

Заслухавши суддю-доповідача, заявника ОСОБА_6 та його представника ОСОБА_7 , перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Згідно з вимогами ч.2 ст.9 КПК України під час кримінального провадження прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається у разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Отже, закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, а тому прийняття рішення про його закриття можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, оцінки доказів, які стосуються цього провадження, у сукупності.

За змістом ст.110 КПК України постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ньому має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту прав та відповіді на усі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією із гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу. Мотивувальна частина постанови про закриття кримінального провадження повинна містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви такого рішення, їх обґрунтування з посиланням на положення цього Кодексу.

В свою чергу слідчий суддя, на якого КПК України покладено обов`язок здійснювати судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування зобов`язаний перевірити законність прийнятої слідчим постанови.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.303 КПК України заявником, потерпілим, його представником чи законним представником на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження.

Як слідує з матеріалів кримінального провадження старшим слідчим в особливо важливих справах третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_8 проводилось досудове розслідування по кримінальному провадженню №0003882, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.365 КК України.

Зазначене кримінальне провадження було відкрито на підставі ухвали слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 05.08.2024 року по справі №203/3484/24 за заявою ОСОБА_6 за фактом перевищення влади або службових повноважень співробітником правоохоронного органу ОСОБА_9 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 365 КК України.

Відповідно до постанови старшого слідчого в особливо важливих справах третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_8 від 30 квітня 2025 року кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0003882 від 04.11.2024 року, було закрито у зв`язку з відсутністю у діях прокурора ОСОБА_9 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.365 КК України.

Розглядаючи скаргу ОСОБА_6 на постанову про закриття кримінального провадження, слідчий суддя фактично визнав те, що у ході досудового розслідування, яке було проведено, є всі підстави для закриття кримінального провадження, оскільки ухвалена слідчим постанова є докладним, логічним за своєю конструкцією актом, що містить аналіз зібраних у провадженні відомостей,зокрема, повідомлення заявника про вчинене кримінальне правопорушення, протокол допиту свідка ОСОБА_9 . При цьому, суд дійшов висновку про відсутність підстав для вчинення будь-яких інших слідчих (розшукових), процесуальних дій, з огляду на зміст повідомлення заявника про вчинене кримінальне правопорушення.

Такі висновки слідчого судді колегія суддів вважає обґрунтованими та такими, що відповідають фактичним даним, встановленим як під час досудового розслідування, так і в процесі судового розгляду скарги.

З матеріалів кримінального провадження слідує, що в своїй заяві про кримінальне правопорушення від 09 травня 2024 року, яка надійшла до ТУ ДБР у м. Полтаві 15 травня 2024 року, ОСОБА_6 наводить обставини того, що прокурор Західної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_9 , зловживаючи своїм службовим становищем, діючи в інтересах третіх осіб, у червні 2021 року отримавши копію розпорядження Дніпропетровського обласного суду від 07.02.2001 року про виконання вироку Дніпропетровського обласного суду від 14.11.2000 року безпідставно та без будь-яких супровідних документів, передав вказане розпорядження службовій особі відділу контролю за виконанням судових рішень ДУВП №4, яке було долучено до матеріалів його особової справи. Вказує, що такі дії прокурора спричинили для нього тяжкі наслідки. Зазначає, що вирок Дніпропетровського обласного суду від 14.11.2000 року, яким його було засуджено до довічного позбавлення волі, набув чинності 16.01.2001 року та у встановленому законом порядку не був взятий до виконання, оскільки розпорядження Дніпропетровського обласного суду від 07.02.2001 року про виконання зазначеного вироку не було направлено до Дніпропетровського СІЗО, у якому на той час він утримувався, та строк давності виконання вироку Дніпропетровського обласного суду від 14.11.2000 року вже минув, що в свою чергу тягне за собою його звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строку давності. Зауважує, що станом на час подання ним клопотання від 29.04.2021 року про приведення вироку Дніпропетровського обласного суду від 14.11.2000 року у відповідність з КПК України, в матеріалах його особової справи було відсутнє розпорядження Дніпропетровського обласного суду від 07.02.2001 року про виконання вироку. Однак, під час розгляду кримінального провадження щодо приведення вироку Дніпропетровського обласного суду від 14.11.2000 року у відповідність з КПК України прокурор ОСОБА_9 , зловживаючи своїм службовим становищем, долучив вищевказане розпорядження до його особової справи, що потягло за собою відмову суду у задоволенні його клопотання про приведення вироку у відповідність до вимог чинного КПК України та продовження його незаконного ув`язнення.

3 об?єктивної сторони злочин, передбачений ст. 365 КК України, може вчинятися у формі: 1) перевищення влади або 2) перевищення службових повноважень, які завдали істотної шкоди.

Злочинний характер дій службової особи при перевищенні влади або службових повноважень виражається у тому, що службова особа вчиняє те чи інше діяння по службі, яке не входить до її компетенції. Саме у цьому полягає принципова відмінність цього злочину від зловживання владою або службовими повноваженнями, при якому службова особа в межах її повноважень, визначених законом, використовує їх всупереч інтересам служби.

Перевищення влади проявляється в діях службової особи, яка маючи владні повноваження стосовно підлеглих або більш широкого кола осіб, під час виконання своїх владних чи організаційно-розпорядчих функцій виходять за межі цих повноважень.

Перевищення службових повноважень - це дії службової особи, яка не має владних функцій і виходить під час виконання своїх адміністративно-господарських функцій за межі своїх повноважень, або дії службової особи, яка має владні повноваження, але у конкретному випадку перевищує не їх, а інші свої повноваження, або перевищує свої владні повноваження стосовно осіб, які не входять до числа підлеглих.

Судова практика виходить з того, що перевищення влади або службових повноважень кваліфікуються як: а) вчинення дій, які є компетенцією вищої службової особи даного відомства чи службової особи іншого відомства; б) вчинення дій одноособове, тоді як вони могли бути здійснені лише колегіально; в) вчинення дій, які дозволяються тільки в особливих випадках, з особливого дозволу і з особливим порядком проведення - за відсутності цих умов; г) вчинення дій, які ніхто не має права виконувати або дозволяти.

Перевищення влади або службових повноважень утворює склад злочину, передбаченого ст. 365, лише у випадку вчинення службовою особою дій, які явно виходять за межі наданих їй законом прав і повноважень. Явний вихід службової особи за межі наданих їй повноважень слід розуміти як відкритий, очевидний, ясний для всіх, у т.ч. для винного, безсумнівний, відвертий. Для того щоб визначити чи мало місце перевищення службовою особою влади або службових повноважень, необхідно з?ясувати компетенцію цієї службової особи і порівняти її із вчиненими діями.

Повноваження, за межі яких виходить службова особа при їх перевищенні, повинні бути передбачені відповідним нормативно-правовим актом: законом, декретом, указом, постановою, статутом, положенням, інструкцією, правилами тощо. Якщо з?ясується, що службова особа діяла в межах своїх службових повноважень, її дії не можуть бути кваліфіковані за ст.365 КК України.

Під час досудового розслідування кримінального провадження №0003882встановлено, що факт перевищення влади або службових повноважень з боку прокурора ОСОБА_9 не знайшов свого підтвердження, з чим також погоджується колегія суддів.

Так, в основу заяви ОСОБА_6 про вчинення кримінального правопорушення прокурором ОСОБА_9 було покладено факт долучення у 2021 році до його особової справи розпорядження про виконання вироку Дніпропетровського обласного суду від 14.11.2000 року, що призвело до його незаконного утримання в установі виконання покарань.

Варто зауважити, що вирок Дніпропетровського обласного суду від 14 листопада 2000 року набрав законної сили 16 січня 2001 року та з цього часу почав виконуватися, оскільки процес виконання вироку починається не з отриманням певних документів установою виконання покарань, а з набранням вироком законної сили та його фактичною реалізацією, у даному випадку, шляхом поміщення засудженого до установи виконання покарань та подальшого відбуття покарання у відповідних установах.

Крім того, органом досудового розслідування не встановлено спричинення ОСОБА_6 істотної шкоди або тяжких наслідків, що є обов`язковою ознакою для кваліфікації злочину за ст. 365 КК України, що свідчить про відсутність в діях прокурора ОСОБА_9 ознак складу вказаного кримінального правопорушення.

Суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що жодних об`єктивних даних, які б спростовували чи ставили під сумнів доводи зазначеної постанови, встановлено не було. Слідчі та процесуальні дії, проведені органом досудового розслідування по встановленню об`єктивної істини у даному кримінальному провадженні, в матеріалах кримінального провадження №0003882 колегія суддів вважає достатніми, а посилання скаржників на неповноту досудового розслідування і в цьому контексті на необхідність проведення додаткових слідчих і інших дій, наведених у скаргах, як необґрунтовані і такі, що з огляду на сукупність отриманих органом досудового розслідування доказів не свідчать про об`єктивну доцільність їх проведення з огляду на ті висновки, які покладені слідчим в основу оскаржуваної постанови.

Доцільність проведення будь-яких інших слідчих дій, про які зазначає ОСОБА_6 та адвокат ОСОБА_7 в апеляційних скаргах, не вбачається, оскільки вони не здатні вплинути на наявні результати кримінального провадження, тобто колегія суддів приходить до переконання, що не існує правової необхідності проводити інші процесуальні дії чи приймати процесуальні рішення у цьому кримінальному провадженні, тому доводи апеляційних скарг про те, що органом досудового розслідування не в повному обсязі досліджено обставини справи, не заслуговують на увагу і задоволенню не підлягають.

В апеляційній скарзі містяться також інші доводи, які не потребують детального аналізу суду та не мають жодного вирішального значення у даному провадженні. При цьому, колегія суддів виходить з усталеної практики ЄСПЛ.

Так, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі RuizTorija v. Spain від 09.12.1994, № 303-A, § 29; рішення у справі Серявін та інші проти України від 10.02.2010, заява № 4909/04, § 58).

Будь - яких істотних порушень кримінального процесуального закону, які були б підставами для скасування чи зміни ухвали слідчого судді під час розгляду скарги ОСОБА_6 , колегією суддів не встановлено.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що постанова про закриття кримінального провадження та ухвала слідчого судді є законними, обґрунтованими і вмотивованими, тому апеляційні скарги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги заявника ОСОБА_6 та його представника - адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м.Дніпра від 12 грудня 2025 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на постанову старшого слідчого в особливо важливих справах третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_8 від 30 квітня 2025 року про закриття кримінального провадження №0003882 залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ _________________ ______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4