Справа № 127/8574/26
Провадження №11-сс/801/284/2026
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2026 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

із секретарем ОСОБА_5

з участю:

прокурора ОСОБА_6 (в режимі відео конференціі)

захисника - адвоката ОСОБА_7 (в режимі відео конференції)

підозрюваного ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції)

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0004607 від 30.10.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, за клопотанням слідчого слідчого відділення відділу поліції №3 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новомиколаївка, Гуляйполівського району Запорізької області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 16.03.2026, якою застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з визначенням застави, -

встановив:

Досудовим розслідуванням становлено, що солдата військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період ОСОБА_8 наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 213 від 22.07.2025 призначено на посаду курсанта навчального взводу навчальної роти 2 навчального батальйону школи індивідуальної підготовки військової частини НОМЕР_1 , та останній, будучи військовослужбовцем, згідно до ст. ст. 11, 16, 49, 127-128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, окрім іншого, зобов`язаний свято та непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно й чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, удосконалювати свою виучку та майстерність, знати та виконувати свої обов`язки й додержуватись вимог Статутів Збройних Сил України, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, завжди пам`ятати, що за його поведінкою судять не лише про нього, а й про Збройні Сили України в цілому, точно та вчасно виконувати покладені на нього обов`язки та поставлені йому завдання, додержуватись військової дисципліни, не допускати негідних учинків, точно, вчасно та сумлінно виконувати накази командирів (начальників).

Статтями 3-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України передбачено, окрім іншого, що військова дисципліна досягається шляхом особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Конституції та законів України, Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог Статутів Збройних Сил України, а також зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватись Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги Статутів Збройних Сил України, накази командирів.

Так, 24.02.2022 Указом Президента України «Про загальну мобілізацію» №65/2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової й мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань оголошено проведення загальної мобілізації на території України.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України в Україні уведено воєнний стан із 05:30 24.02.2022 строком на 30 діб, який в подальшому продовжувався та триває по теперішній час.

Водночас, у порушення зазначених вище норм законодавства України солдат військової служби за мобілізацією ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Так, 27.07.2025, солдат військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період ОСОБА_8 , в порушення ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст. ст. 11, 16, 127, 128, 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України,ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, а саме усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, без відповідних дозволів командирів і начальників, в умовах воєнного стану, самовільно залишив місце служби, а саме: тимчасове розташування 6 зведеного навчального батальйону школи індивідуальної підготовки військової частини НОМЕР_1 , що розташована у АДРЕСА_2 , після чого проводив час на власний розсуд за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби до моменту його встановлення працівниками поліції, а саме до 08.12.2025.

За час відсутності у військовій частині НОМЕР_1 солдат військової служби за мобілізацією ОСОБА_8 обов`язки військової служби не виконував, перебуваючи поза межами указаної військової частини правоохоронні органи або органи військового управління про свою належність до військової служби, а також учинене ним самовільне залишення військової частини, не повідомляв та з 27.07.2025 по 08.12.2025 проводив час на власний розсуд.

09 грудня 2025 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, тобто самовільне залишення місця служби військовослужбовцем, тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.

У ході досудового розслідування встановлено, що солдат військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період ОСОБА_8 повідомив уповноваженим органам про намір відновити проходження військової служби та повернутись до місця її несення, у зв`язку з чим останнього у супроводі представників Військової служби правопорядку було доставлено до військової частини НОМЕР_2 , що знаходиться в АДРЕСА_2 . Проте, 13.12.2025 о 20:00 під час проведення перевірки наявності особового складу, виявлено відсутність солдата ОСОБА_8

16 березня 2025 року о 10:30 год. підозрюваного ОСОБА_8 затримано.

Слідчий відділення відділу поліції №3 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області ОСОБА_9 звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_8 .

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 16.03.2026 клопотання слідчого задоволено, застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, а саме до 14 квітня 2026 року (включно), з визначенням застави в розмірі сорока прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 133 120,00 грн. (сто тридцять три тисячі сто двадцять гривень) та покладенням обов`язків відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України.

Прийняте рішення слідчий суддя мотивував наявністю ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, зокрема підозрюваний ОСОБА_8 може намагатись переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на свідків та інших осіб у даному кримінальному провадженні, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що унеможливлює обрання йому більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років.

Крім того суд враховує дані про особу підозрюваного, його вік та добрий стан здоров`я.

В апеляційній скарзі захисник підозрюваного ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 16.03.2026, якою застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з визначенням застави, та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що слідчим суддею не врахована особа підозрюваного, який ніколи не переховувався від слідства та суду, має постійне місце проживання, має стійкі соціальні зв`язки, мешкає разом з дружиною, має на утриманні двох неповнолітніх дітей.

Зазначає, що слідчим і прокурором не доведено необхідності застосування найсуворішого запобіжного заходу.

Слідчим в клопотанні не викладено фактичні обставини, на підставі яких слідчий дійшов висновку про наявність ризиків, зазначених в клопотанні та не вказано посилання, що підтверджують ці обставини, а лише перерахував деякі ризики, наведені в ст. 177 КПК України.

Заслухавши доповідь головуючого судді, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги захисника, думку захисника-адвоката ОСОБА_7 та підозрюваного ОСОБА_8 , які підтримали вимоги, викладені в апеляційній скарзі та просили її задовольнити, перевіривши судові матеріали та матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з огляду на таке.

З матеріалів провадження вбачається, що слідчим відділенням відділу поліції №3 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 004607 від 30.10.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Слідчий звернулась до місцевого суду з клопотанням про обрання щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, яке було задоволено оскаржуваною ухвалою.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

При розгляді в суді першої інстанції клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор довів обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення та про існування ризиків, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а застосований до нього запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Застосовуючи щодо ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді взяття під варту, слідчий суддя дійшов висновку, що наявна обґрунтована підозра у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Також слідчий суддя встановив що існують ризики передбачені ст. 177 КПК України, тому з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків дійшов до висновку, що слід до підозрюваного ОСОБА_8 застосувати запобіжний захід - тримання під вартою, а також суд вважає, що більш м`які запобіжні заходи можуть не запобігти ризику переховування підозрюваного від слідства та суду, незаконного впливу на свідків, та перешкоджанню кримінальному провадженню іншим чином, а тому застосування іншого запобіжного заходу є неможливим.

При цьому суд першої інстанції врахував, що підозрюваний ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років. Крім того суд врахував дані про особу підозрюваного, його вік та добрий стан здоров`я, а також те, що останній одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей.

Згідно ч. 3 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначив альтернативний запобіжний захід у виді застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваною обов`язків, передбачених кримінально-процесуальним законом, підстав для зменшення якого колегія суддів не вбачає.

Виходячи зі змісту ч. 4 ст.182 КК України розмір застави визначається слідчим суддею з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу.

Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Так, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, яке відповідно до вимог ст. 12 КК України є тяжкими злочином.

Пункт 3 ч. 5 ст.182 КПК України передбачає, що розмір застави, щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до восьмидесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини, уповноважені органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність тримання обвинуваченого під вартою. Визначаючи суму застави, суди повинні брати до уваги ризик того, що підозрюваний може ухилитися від покарання, обставини особистого життя та тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється особа.

Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

При цьому, виходячи з прецедентної практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб виключити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

На думку суду апеляційної інстанції, з урахуванням обставин кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_8 , характеру кримінального правопорушення, суд першої інстанції при визначенні розміру застави прийшов до вірного висновку, визначивши ОСОБА_8 заставу в розмірі 40 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 6133 120,00 грн.

Підстав вважати вказаний розмір застави непомірним, колегія суддів не вбачає, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої, розмір застави повинен визначатися тим степенем довіри, при якому перспектива втратити заставу, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Отже, розмір застави повинен бути помірним та пропорційним щодо конкретної людини та обставин, вчиненого ним кримінального правопорушення, тому суддя дійшов правильного висновку щодо розміру застави.

Керуючись ст. ст. 405, 407,419, 422 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 16.03.2026, якою застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, а саме до 14 квітня 2026 року (включно), з визначенням застави в розмірі сорока прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 133 120,00 грн. (сто тридцять три тисячі сто двадцять гривень), - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3