єдиний унікальний номер справи 546/87/26
номер провадження 1-кп/546/39/26
УХВАЛА

17 лютого 2026 року м. Решетилівка Полтавська область

Решетилівський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000907 від 21.11.2025, який надійшов від прокурора Полтавської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального округу стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Федіївка Решетилівського району Полтавської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 152, ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 187 КК України

УСТАНОВИВ:

03 лютого 2026 року до Решетилівського районного суду Полтавської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_6 за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 152, ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 187 КК України.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.02.2026 справа розподілена судді ОСОБА_1 .

У зв`язку з перебуванням судді ОСОБА_1 на лікарняному з 03.02.2026 по 13.02.2026 включно, справа прийнята до провадження судді 16.02.2026.

Ухвалою Решетилівського районного суду Полтавської області від 16.02.2026 призначено підготовче судове засідання у кримінальному провадженні.

У даному кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 19 січня 2026 року.

16 січня 2026 року запобіжний захід ОСОБА_6 продовжено до 22 лютого 2026 року.

У підготовчому судовому засіданні прокурор зазначив, що обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України, підсудний Решетилівському районному суду Полтавської області. Вважав необхідним здійснити виклик свідків, після встановлення порядок дослідження доказів. Просив призначити обвинувальний акт до судового розгляду у закритому судовому засіданні з огляду на обставини справи.

Окрім того, прокурором на електронну адресу суду 16.02.2026 направлено клопотання про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під ватрою обвинуваченому ОСОБА_6 . В обґрунтування клопотання прокурор посилався на те, що метою застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 західного заходу, відповідно до ст. 177 КПК України було забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також забезпечення спроб переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки перебуваючи на волі ОСОБА_6 , усвідомлюючи тяжкість інкримінованих йому кримінальних правопорушень, за вчинення яких передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від 8 до 15 років, може вжити заходи для переховування від слідства та суду, що унеможливить своєчасно виконання процесуальних рішень та призначення йому покарання за скоєння кримінального правопорушення. Окрім цього, ОСОБА_6 на даний момент вважається таким, що самовільно залишив військову частину без поважних причин майбутньої будучи військовослужбовцем за призовим під час мобілізації військової частини НОМЕР_1 , який перебуває в оперативному підпорядкуванні військової частини НОМЕР_2 . Знищити або зберегти будь-яку з речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Перебуваючи на волі ОСОБА_6 , можна знищити, переховувати речі, будь-які інші речові докази, що мають дійсне значення для досудового розслідування. Незаконно впливати на потерпілого, у цьому ж кримінальному провадженні. Так як під час досудового розслідування встановлено, що підозрюваний, знає де проживає потерпіла ОСОБА_4 , та шляхом залякування може впливати на неї. Вчинити інше кримінальне правопорушення. Встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 може й надалі продовжувати вчиняти злочини, так як не має стійких соціальних зобов`язань та засобів для розслідування існування. Перешкодити кримінальному провадженню іншим чином. У ході досудового розслідування встановлено, що підозрюваний ОСОБА_6 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнає, тому існує ризик, що він буде ухилятися від явки до органу досудового розслідування та суду, іншим чином уникати відповідальності, приховувати будь-які інші сліди вчинених кримінальних правопорушень, впливати на свідків та потерпілу у провадженні. При цьому беруться до уваги обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а також: тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винним у вчиненні кримінальних правопорушень та вагомість доказів. Також встановлено, що інші більш м`які застережні заходи не можна застосовувати до обвинуваченого ОСОБА_6 . Тому ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, що відносяться до категорії тажких злочинів, за якими законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від 8 до 15 років, враховуючи наявність ризиків, передбачуваних ст. 177 КПК України та неможливість забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків та недопущення настання ризиків іншими, менш суворими запобіжними заходами, просив продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 на 60 днів.

Клопотання отримано обвинуваченим 16.02.2026.

Також у підготовчому судовому засіданні прокурор підтримав заявлене клопотання з підстав викладених у ньому просив продовжити ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Захисник обвинуваченого у підготовчому судовому засіданні не заперечував проти призначення обвинувального акту до судового розгляду. Підтримав думку прокурора про судовий розгляд кримінального провадження у закритому судовому засіданні. Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою просив вирішити на розсуд суду та врахувати, що обвинувачений здійснював службовий обов`язок по захисту країни, отримав контузії, що можливо могло вплинути на вчинення ним вказаних кримінальних правопорушень.

Обвинувачений у підготовчому судовому засіданні не заперечував проти призначення обвинувального акту до судового розгляду у закритому судовому засіданні. Не заперечував проти продовження стосовно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та визначити максимальний строк його дії.

Потерпіла ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні не заперечувала проти призначення обвинувального акту до судового розгляду. Просила розглядати у закритому судовому засіданні. Продовжити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Потерпілий ОСОБА_7 у підготовче судове засідання не з`явився, на електронну адресу суду надіслав клопотання про проведення підготовчого та судового розгляду без його участі.

Заслухавши думку прокурора, учасників кримінального провадження, вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, надавши оцінку заявленим учасниками провадження клопотанням, суд прийшов до наступних висновків.

Щодо загальних питань призначення кримінального провадження до судового розгляду.

Суд, заслухавши думку учасників підготовчого судового засідання, приходить до висновку про можливість призначення справи до судового розгляду з наступних підстав.

Обвинувальний акт складено відповідно до вимог статті 291 КПК України. Кримінальне провадження підсудне Решетилівському районному суду Полтавської області. Під час підготовчого судового засідання не встановлено підстав для прийняття рішень, передбачених п.п.1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України. Порушення вимог КПК України, які б унеможливлювали призначення провадження до судового розгляду, відсутні.

Враховуючи думку учасників щодо свідків, виклик яких вважали необхідним здійснювати після встановлено порядок дослідження доказів, а також позицію потерпілої, обвинуваченого, захисника, з цього приводу, думку учасників провадження щодо можливості признання судового засідання, суд вважає є всі достатні підстави для призначення судового розгляду кримінального провадження, врахувавши думку учасників щодо кола учасників судового провадження, яких необхідно викликати у перше судове засідання.

Щодо судового розгляду справи у закритому судовому засіданні впродовж усього судового провадження, суд зазначає.

Відповідно до ст. 27 КПК України, кримінальне провадження в судах усіх інстанцій здійснюється відкрито. Слідчий суддя, суд може прийняти рішення про обмеження доступу осіб, які не є учасниками судового процесу, в судове засідання під час карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України відповідно до Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб", якщо участь в судовому засіданні становитиме загрозу життю чи здоров`ю особи. Слідчий суддя, суд може прийняти рішення про здійснення кримінального провадження у закритому судовому засіданні впродовж усього судового провадження або його окремої частини лише у разі: 1) якщо обвинуваченим є неповнолітній; 2) розгляду справи про кримінальне правопорушення проти статевої свободи та статевої недоторканості особи; 3) необхідності запобігти розголошенню відомостей про особисте та сімейне життя чи обставин, які принижують гідність особи; 4) якщо здійснення провадження у відкритому судовому засіданні може призвести до розголошення таємниці, що охороняється законом; 5) необхідності забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні.

Враховуючи, що у даному кримінальному провадженні є необхідність у запобіганні розголошення відомостей щодо статевої свободи та статевої недоторканості потерпілої, суд на підставі п. 2 ч. 2 ст. 27 КПК України вважає необхідним проводити у даному кримінальному провадженні судовий розгляд у закритому судовому засіданні.

Щодо клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, суд виходить з наступного.

Частиною 3 статті 315 КПК України, передбачено, що під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Виходячи з положень розділу ІІ КПК України, зокрема ст. 131, 176 вказаного Кодексу, запобіжні заходи, в тому числі тримання під вартою, є одними з видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Як вбачається з структури розділу IV КПК України, судове провадження у першій інстанції в якості однієї із стадій включає підготовче провадження.

Таким чином, застосування запобіжних заходів під час підготовчого провадження, в тому числі вирішення питання щодо продовження тримання обвинуваченого під вартою на стадії підготовчого провадження, здійснюється згідно з положеннями розділу ІІ КПК України.

При вирішенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд приймає до уваги обставини, визначені ч. 1 ст. 178, ч. 1 ст. 194 КПК України для обрання запобіжного заходу, та підстави застосування запобіжного заходу, визначені ст. 177 КПК України.

Наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Ризики вчинення обвинуваченим дій, передбачених частиною першою статті 177 КПК України, вважаються наявними за умови встановлення судом обґрунтованої ймовірності реалізації ним таких дій. Чинне законодавство не вимагає підтвердження того, що обвинувачений обов`язково здійснюватиме такі дії. Однак суду необхідно встановити, чи обвинувачений наразі має об`єктивну можливість їх реалізації в майбутньому.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 КПК України однією з підстав для продовження строку тримання під вартою особи є наявність обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Суд зазначає, що ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 24.11.2025, ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 19 січня 2026 року.

Ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 16.01.2026, продовжено строк запобіжного захід у вигляді тримання під вартою до 22 лютого 2026 року.

Враховуючи неможливість до спливу раніше обраного обвинуваченому строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою розпочати і закінчити судовий розгляд кримінального провадження та прийняти остаточне рішення, суд зобов`язаний розглянути та вирішити заявлене прокурором клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою.

ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 152, ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 187 КК України, які згідно вимог ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів та особливо тяжкого злочину, за який законом передбачено найсуворіше покарання у виді позбавлення волі строком від 8 до 15 років.

Обвинувачений користується презумпцією невинуватості й обставини, викладені прокурором щодо його провини й правильність кваліфікації дій підлягають доведенню в установленому законом порядку під час судового розгляду кримінального провадження по суті, тобто, не у підготовчому судовому засіданні.

Окрім того, суд зауважує, що саме наявність достатніх, на думку сторони обвинувачення, доказів винуватості особи є обов`язковою передумовою для складання обвинувального акту, а тому факт звернення прокурора до суду з таким обвинувальним актом також є свідченням існування обґрунтованої підозри у вчиненні особою інкримінованого їй кримінального правопорушення.

Що стосується продовження існування ризику переховування від суду, який визначений у п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, суд звертає увагу на наступне.

Ризик переховування обумовлюється можливістю притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для обвинуваченого наслідками, а також передбаченими покараннями, більш суворе передбачає покарання у виді позбавлення волі строком від 8 до 15 років.

Зазначена вище обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для обвинуваченого переховуватися від суду, оскільки суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику переховування. Співставлення обвинуваченим можливих негативних наслідків для нього у вигляді його можливого ув`язнення у невизначеному майбутньому з можливим засудженням до покарання у виді позбавлення волі можуть спонукати його до відповідних висновків, а тому цей ризик є достатньо високим незалежно від стадії кримінального провадження.

Суд прийшов до переконання, що перебуваючи на волі обвинувачений, усвідомлюючи тяжкість інкримінованих йому злочинів, може здійснити спробу ухилятися від суду.

Таким чином, на цей час слід вважати доведеним продовження існування ризику, визначеного п. 1 ч.1 ст. 177 КПК України.

Що стосується продовження існування ризику, визначеного у п. 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, суд зазначає наступне.

Оцінюючи можливість впливу на потерпілу, свідків суд виходить із передбаченої КПК України процедури отримання свідчень від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акта до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1 та 2 ст. 23 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК України).

За таких обставин, ризик впливу на потерпілу, свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при збиранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від потерпілої, свідків та дослідження їх судом.

На думку суду існує можливість існування ймовірності незаконного впливу обвинуваченого на потерпілих та свідків, враховуючи те, що потерпілі та свідки судом не допитані. А також матиме можливість знищити речі, які мають істотне значення для кримінального провадження.

Тому продовження існування ризику, визначеного п. 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України є ймовірним і його слід вважати доведеним.

Що стосується існування ризику визначеного у п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, суд зазначає наступне.

Ризик вчиняти інші кримінальні правопорушення підтверджується тим, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжких та особливо тяжкого кримінального правопорушення, раніше судимий.

Тому продовження існування ризику, визначеного п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України є ймовірним і його слід вважати доведеним.

Вказані вище обставини, а також підвищена суспільна небезпечність кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_6 , на думку суду дають підстави дійти висновку, що продовжують існувати з боку останнього ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК Українию.

Оцінюючи можливість застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, суд зауважує наступне.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Застосування запобіжного заходу відносно обвинуваченого виправдано наявністю конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (п.79 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011), а альтернативні запобіжні заходи не в змозі гарантувати належну поведінку обвинуваченого.

Суд вважає, що у справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, що не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, якою передбачено, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Суд враховує, що дії, що інкримінуються обвинуваченому, мають високу суспільну небезпечність, ризики зазначені у клопотанні прокурора є дійсними та тривають, і вони виключають на даний час можливість зміни міри запобіжного заходу щодо обвинуваченого на більш м`який, оскільки альтернативні запобіжні заходи не можуть з достатньо високою ймовірністю запобігти доведеним ризикам, у тому числі домашнього арешту.

У зв`язку із наведеним, суд не знаходить підстав для зміни запобіжного заходу щодо обвинуваченого на більш м`який.

Крім цього, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Однак, з огляду на характер кримінальних правопорушень у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_6 , які пов`язані із застосуванням насильства та погроз його застосування, керуючись правилами п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, суд не визначає розмір застави у даному кримінальному провадженні.

Таким чином, оцінюючи сукупність обставин, передбачених в ст. 178 КПК України, наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, суд вважає за необхідне продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Відповідно до ч. 4 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд роз`яснює обвинуваченому у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк більше десяти років, право заявити клопотання про розгляд кримінального провадження стосовно нього колегіально судом у складі трьох суддів.

Судом, роз`яснено обвинуваченому право заяви клопотання про розгляд кримінального провадження стосовно нього колегіально судом у складі трьох суддів, враховуючи, що санкція ч. 4 статті 187 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі від 8 до 15 років. Обвинуваченим ОСОБА_6 заявлено вказане клопотання, що є підставою для призначення розгляду кримінального провадження, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за 0000907 від 21.11.2025 стосовно ОСОБА_6 за обвинуваченням у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 152, ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 187 КК України колегіально судом у складі трьох суддів.

Керуючись ст. 27, 31, 35,176-178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 205, 314, 315, 372, 395 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Призначити судовий розгляд обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000907 від 21.11.2025 стосовно ОСОБА_6 за обвинуваченням у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 152, ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 187 КК України, на 27 лютого 2026 року на 11 годину 00 хвилин.

Судовий розгляд кримінального провадження проводити у закритому судовому засіданні.

У судове засідання викликати учасників провадження, а саме: прокурора, потерпілих, обвинуваченого, захисника. Виклик свідків здійснювати у наступні судові засідання.

Клопотання прокурора Полтавської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального округу ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів з 17.02.2026 до 17.04.2026, включно, з утриманням у Державній установі «Полтавська установа виконання покарань (№ 23)», без визначення розміру застави.

Розгляд кримінального провадження, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за 0000907 від 21.11.2025 стосовно ОСОБА_6 за обвинуваченням у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 152, ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 187 КК України, здійснювати колегіально судом у складі трьох суддів.

Матеріали кримінального провадження у відповідності до вимог частини 2 статті 31 КПК України передати до канцелярії Решетилівського районного суду Полтавської області для здійснення автоматизованого розподілу з метою визначення колегіального складу суду у порядку, визначеному ст. 35 КПК України.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Копію ухвали для виконання направити до ДУ «Полтавська установа виконання покарань № 23».

Копію ухвали вручити учасникам кримінального провадження.

Ухвала в частині продовження строку тримання під вартою протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду, а обвинуваченим - в той же строк, з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Повний текст ухвали складено без оголошення о 08 год 15 хв 19 лютого 2026 року.

Суддя ОСОБА_1