Єдиний державний реєстр судових рішень
Доступ до Реєстру здійснюється в тестовому (обмеженому) режимі. Для запобігання загрозам життю і здоров'ю суддів та учасників судового процесу, а також у разі виявлення ознак кіберзагрози, доступ до Реєстру або окремих рішень у ньому може бути обмежено.
Змінені назви судів
Категорія справи №
462/2003/26: Кримінальні справи (з 01.01.2019); Провадження за поданням правоохоронних органів, за клопотанням слідчого, прокурора та інших осіб про; застосування запобіжних заходів; особисте зобов'язання.
Надіслано судом: 14.04.2026. Зареєстровано: 14.04.2026. Забезпечено надання загального доступу: 15.04.2026.
Дата набрання законної сили: 07.04.2026
Номер судового провадження: 11-сс/811/773/26
Справа № 462/2003/26 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/773/26 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання: ОСОБА_5 ,

розглянувши в м. Львові у відкритому судовому засіданні у режимі відео конференції апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова від 11 березня 2026 року про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання ОСОБА_7 , підозрюваному у кримінальному провадженні № 0000163 від 10.03.2026 року у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника: ОСОБА_8

підозрюваного: ОСОБА_9 ,

психолога: ОСОБА_10

ВСТАНОВИЛА:

слідчий СВ ВП №1 ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_11 , за погодженням із прокурором Франківської окружної прокуратури м. Львова Львівської області ОСОБА_6 , звернулась до слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо підозрюваного ОСОБА_9 .

Ухвалою слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова від 11 березня 2026 року таке клопотання задоволено частково. Застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Покладено на підозрюваного ОСОБА_7 такі обов`язки:

- прибувати у ВП № 1 ЛРУП № 2 ГУ НП у Львівській області до слідчого ОСОБА_11 , за адресою: м. Львів, вул. Чернівецька, 2 за першою вимогою, а також за першою вимого прокурора та суду, залежно від стадії кримінального провадження, що обґрунтовується необхідністю профілактично впливати на ОСОБА_12 з метою сприяння неухиленню його від слідства та суду, не вчинення ним інших кримінальних правопорушень;

- не відлучатися за межі Львівської області без дозволу слідчого, прокурора або суду, що обґрунтовується необхідністю полегшення працівникам правоохоронного органу профілактичного нагляду задля недопущення вчинення ним інших кримінальних правопорушень;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання, що обґрунтовується необхідністю полегшення для працівників правоохоронного органу можливості виклику підозрюваного для проведення слідчих та інших процесуальних дій;

- утримуватися від спілкування з потерпілою та свідками у вказаному кримінальному провадженні;

- здати, за наявності, на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

В решті клопотання відмовлено.

Строк дії ухвали два місяці з дня її проголошення - до 11.05.2026 року включно.

Мотивуючи своє рішення, суд першої інстанції, врахував те, що за результатами встановлених у судовому засіданні обставин та з урахуванням доводів, викладених стороною обвинувачення та стороною захисту, слідчий суддя вважає, що стороною обвинувачення не доведено наявність обставин, передбачених п. 1, 2 ч. 1 ст. 194 КПК України, не враховано вік обвинуваченого, те що підозрюваний раніше не судимий, не доведено, що альтернативні запобіжні заходи не забезпечать належну процесуальну поведінку підозрюваного. Слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання слід задовольнити в частині застосування запобіжного заходу, однак з врахуванням обставин справи, відмовити в частині застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 більш м`який запобіжний захід, який є пропорційним тому ступеню небезпеки, ризики якого існують у кримінальному провадженні, а також тим завданням, які має досягти орган досудового розслідування, а саме особисте зобов`язання, що зможе запобігти спробам підозрюваного ухилитись від слідства та суду, забезпечить дієвість кримінального провадження та належну процесуальну поведінку підозрюваного, поклавши на нього відповідні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, на строк два місяці.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою слідчого судді, прокурор подав апеляційну скаргу. Просить скасувати ухвалу слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова від 11 березня 2026 року. Постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 діб, із визначенням розміру застави в розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 133 120 гривень.

У випадку внесення застави покласти на підозрюваного наступні обов`язки:

-Прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, суду, у провадженні яких перебуватиме дане кримінальне провадження;

-Не відлучатися за межі Львівської області, без дозволу слідчого, прокурора, суду, у провадженні яких перебуватиме дане кримінальне провадження;

-Повідомляти слідчого, прокурора, суд, слідчого, прокурора, суду, у провадженні яких перебуватиме дане кримінальне провадження, про зміну місця проживання (перебування), робити, навчання;

-Здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що ОСОБА_7 , підозрюється у вчиненні умисного тяжкого злочину, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, санкція статті якого передбачає позбавлення волі на строк від 5 до 8 років позбавлення волі, вагомість та обґрунтованість наявних доказів про вчинення ним кримінальних правопорушень, є підстави вважати що наявними ризиками передбаченими ст. 177 КПК України є наступні.

Неможливість запобігання ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст. 177 КПК України переховування підозрюваного ОСОБА_7 , від органів досудового розслідування та суду.

Зазначає, що даний ризик підтверджується тим, що ОСОБА_7 , втік з місця вчинення злочину, окрім цього, тяжкість інкримінованого правопорушення та усвідомлення можливості засудження до тривалого терміну позбавлення волі вже самі по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного ОСОБА_7 до втечі.

Неможливість запобігання ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст. 177 КПК України незаконно впливати на потерпілу та свідків, з огляду на те, що останньому відомо безпосереднє місце проживання потерпілої та свідків, а відтак є загроза вчинення тиску на останніх, шляхом їх переконання, залякування чи схиляння їх до зміни, наданих ними показань.

Неможливість запобігання ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст. 177 КПК України вчинити інші кримінальні правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у вчиненні якого останній підозрюється. Вказаний ризик підтверджується тим, що ОСОБА_7 , не має постійного місця проживання, ніде не навчається, проводить час у стихійних таборах осіб ромської національності, які не мають офіційних місць працевлаштування та джерел прибутку, не має постійного джерела прибутку, часто проводить час, спілкуючись з особами, які ведуть антисоціальний спосіб життя, схильними до вчинення кримінальних правопорушень, що в сукупності свідчить про відсутність у підозрюваного соціально-стримуючих факторів.

Заслухавши доповідь судді, виступ прокурора на підтримання доводів апеляційної скарги, пояснення підозрюваного та його захисника, які заперечили апеляційну скаргу і просили ухвалу слідчого судді залишити без зміни, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали кримінального та судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Згідно ч. 1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно вимог ч.1, 2 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважать, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

У відповідності до положень ст. 179 КПК України, особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, відповідно до витягу з кримінального провадження № 0000163 від 10.03.2026 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про кримінальне правопорушення, кваліфіковане за ч. 4 ст. 185 КК України.

10.03.2026 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, за обставин того, що в період часу з 21.00 год. 08.03.2026 року по 00.30 год. 09.03.2026 року, ОСОБА_7 , усвідомлюючи, що Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні, затвердженого Законом України від 24.02.2022 року № 2102 IX (із подальшими змінами) в Україні введено воєнний стан, перебуваючи у приміщенні квартири АДРЕСА_1 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення за рахунок злочинної діяльності, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, в умовах воєнного стану, впевнившись, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, таємно, шляхом вільного доступу, викрав жіночу зимову куртку чорного кольору вартістю 2 400 грн., грошові кошти у сумі 10 000 грн., мобільний телефон марки «POCO M5s» вартістю 5 103,70 грн., після чого з викраденим майном покинув місце вчинення злочину. Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_7 завдав потерпілій ОСОБА_13 матеріальної шкоди на загальну суму 17 503,70 гривень.

Слідчий суддя, розглядаючи клопотання слідчого, встановив наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.184 КК України, що підтверджується доказами доданими до матеріалів клопотання.

На думку апеляційного суду, слідчий суддя вірно врахував, особу підозрюваного, його молодий вік, який на даний момент не судимий, а тому обґрунтовано прийшов до висновку, що наявні законні підстави для застосування до ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання з покладенням обов`язків, визначених ч.5 ст.194 КПК України.

В апеляційній скарзі прокурор посилається на те, що менш суворі запобіжні заходи, не зможуть забезпечити уникнення ризиків, передбачених п. п.1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та виконання покладених на підозрюваного обов`язків, оскільки із врахуванням особи підозрюваного, тяжкості покарання та обґрунтованості підозри ОСОБА_7 у вчиненні злочину, об`єктивно будуть існувати можливості для його переховування від органу досудового розслідування чи суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків, вчинити інші кримінальні правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, а відтак, обрання стосовно підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою може запобігти вказаним ризикам.

Однак посилання прокурора на тяжкість злочину, передбаченого ч.2 ст.184 КК України, та покарання, яке загрожує підозрюваному в разі доведеності його вини в ході судового розгляду, апеляційний суд вважає недостатніми для застосування найсуворішого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що сама по собі тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його вини не може бути підставою для застосування до нього найбільш суворого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Доводи прокурора про те, що оскаржуване рішення слідчого судді не ґрунтується не всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, не ґрунтуються на змісті судового рішення.

На переконання колегії суддів, у клопотанні слідчого не зазначено та прокурором не доведено недостатність застосування до підозрюваного ОСОБА_9 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні та вважає, що висновок слідчого судді щодо можливості застосування підозрюваному запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання є обґрунтованим та законним.

За таких обставин, на думку колегії суддів, слідчим суддею були враховані усі обставини з якими закон пов`язує застосування запобіжного заходу, в тому числі і ті на які посилається сторона обвинувачення, а тому вважає, що ухвала слідчого судді є обґрунтованою та законною.

Інші доводи апеляційної скарги, також не спростовують правильність висновків слідчого судді.

Суд апеляційної інстанції вважає правильним висновок слідчого судді, що підстави для застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням застави, відсутні.

Апеляційний суд на даний час не знаходить підстав для застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так як доказів того, що застосування менш суворого запобіжного заходу не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_7 , до клопотання слідчого надано не було, під час апеляційного перегляду їх також надано не було.

Апеляційний суд вважає, що застосований запобіжний захід до ОСОБА_7 з покладенням певних обов`язків забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного.

З огляду на викладене, слідчий суддя при розгляді клопотання повно та об`єктивно дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, а тому зазначені в клопотанні слідчого підстави, в яких він просить застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою із визначенням застави, не знайшли свого підтвердження під час розгляду клопотання.

Ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі прокурора, апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова від 11 березня 2026 року про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання ОСОБА_7 , підозрюваному у кримінальному провадженні № 0000163 від 10.03.2026 року у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

Логін:

Для помилки:

Пароль:

Для помилки:

З метою упередження перешкоджанню стабільній роботі Реєстру шляхом здійснення автоматичних або автоматизованих запитів на пошук та копіювання ("викачування") бази даних, запроваджено інтерактивний елемент захисту системи

Введіть cуму цифр, зображених на малюнку:

Перевірити
Закрити

Ваше ім'я:

Для помилки:

Ваш e-mail:

Для помилки:

Повідомлення:

Для помилки:

Введіть в поле результат арифметичного виразу:

Для помилки:

Зачекайте, будь ласка...