ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/1260/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" лютого 2026 р. Дарницький районний суд міста Києва у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3 ,

захисники ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

адвокати ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

у підготовчому судовому засіданні в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР № 0002473 від 26.11.2019, за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець смт. Катеринопіль, Катеринопільського району, Черкаської області, працює ПрАТ «МХП» на посаді експерта з методології та розвитку соціальної діяльності центру методології та розвитку соціальної діяльності, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України,

ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянин України, уродженця смт. Баришівка, Баришівський район, Київської області, працює підсобним робітником ТОВ «ЕНЕРГО-СИЛА ГРУП» (), який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , та який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_4 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України,

встановив:

Історія судового провадження

До Дарницького районного суду м. Києва 24 грудня 2025 року надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР № 0002982 від 12.11.2025, за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України; ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України.

Наразі у вказаному кримінальному провадежнні проводяться підготовчі дії.

22 січня адвокат ОСОБА_8 , який діє в інтересах володільця арештованого майна - ТОВ «Фінансова компанія «А Фінанс», подав клопотання про скасування арешту грошових коштів у сумі 6 200 доларів США, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 02.04.2025.

Мотиви заявленого клопотання

Адвокатом ОСОБА_8 подане клопотання мотивоване тим, що вказані кошти були вилучені 18.03.2025 під час обшуку в обмінному пункті № 200 ТОВ «ФК «А Фінанс», який розташований у ТРЦ «AEROMALL» у м. Бориспіль.

Він стверджує, що обшук проведено до постановлення ухвали слідчого судді з посиланням на ч. 3 ст. 233 КПК України, однак у постанові слідчого не наведено належного обґрунтування невідкладності проведення такої слідчої дії. На думку адвоката, мета обшуку, зазначена у постанові, не відповідала вимогам кримінального процесуального закону, а тому вилучення грошових коштів є необґрунтованим.

Крім того, зазначає, що грошові кошти належать ТОВ «ФК «А Фінанс», яке не має відношення до інкримінованих діянь. На переконання адвоката, відсутні докази того, що вилучені 6 200 доларів США є предметом або знаряддям кримінального правопорушення чи можуть бути використані як доказ у провадженні.

У клопотанні також звертається увага на те, що частина вилучених коштів у сумі 1 000 доларів США була попередньо ідентифікована, тоді як інші 5 200 доларів США не мають індивідуальних ознак, які б свідчили про їх зв`язок із кримінальним правопорушенням. Вважає, що слідчим суддею не було належним чином оцінено правову підставу для арешту майна, розумність та співмірність обмеження права власності, а також наслідки такого арешту для господарської діяльності їхнього товариства.

Посилаючись на положення ст. 170-174 КПК України та практику Європейського суду з прав людини щодо захисту права мирного володіння майном, адвокат ОСОБА_10 просив скасувати арешт грошових коштів як такий, що накладений необґрунтовано та за відсутності потреби у подальшому застосуванні цього заходу забезпечення кримінального провадження.

Позиції сторін щодо заявленого клопотання

У судовому засіданні адвокати ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які діяли в інтересах володільця арештованого майна ТОВ «Фінансова компанія «А Фінанс», заявлене клопотання підтримали та просили таке задовольнити. Вважали, що у цьому випадку відпала потреба у подальшій необхідності застосування такого заходу забезпечення як арешт майна, та такий накладено необґрунтовано.

Прокурор ОСОБА_3 заперечувала проти задоволення цього клопотання та посилалась на те, що вказаний обшук був проведений як невідкладний із подальшим зверненням до слідчого судді для його легалізації. При цьому грошові кошти у сумі 6 200 доларів США були визнані речовими доказами, а на них накладено арешт ухвалою суду. Додатково зазначила, що ОСОБА_7 здійснив обмін 6 200 доларів США в обмінному пункті ТОВ «Фінансова компанія «А Фінанс», з яких 1 000 доларів США були попередньо ідентифіковані, тоді як решта 5 200 доларів США належали йому особисто. За результатами обміну він отримав гривневі кошти, які разом із квитанцією були вилучені під час проведення його особистого обшуку під час затримання, котрі також визнані речовими доказами у цьому кримінальному провадженні.

Захисник ОСОБА_5 при вирішенні заявленого клопотання поклалась на розсуд суду, водночас зазначила, що з урахуванням того, що 5 200 доларів США були особистими коштами ОСОБА_7 , які він обміняв в обмінному пункті, а також з огляду на статус добросовісного набувача, наявні підстави для скасування арешту.

Захисник ОСОБА_4 погодився із позицію своєї колеги та не заперечував проти скасування арешту на майно.

Обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , кожен окремо, підтримали позицію своїх захисників.

Суд, дослідивши матеріали клопотання та додані до нього документи, заслухавши думку учасників кримінального провадження, дійшов таких висновків.

Мотиви суду

Відповідно до вимог ч. 1 та п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходом забезпечення кримінального провадження є, у тому числі, арешт майна.

За загальним правилом, закріпленим у ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження, у тому числі і арешт майна, допускається тільки у разі коли потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який йдеться в клопотанні слідчого, прокурора та одночасно з цим може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

За змістом ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема збереження речових доказів (ч. 2 ст. 170 КПК України).

Частиною 1 ст. 174 КПК України визначено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

КПК України не визначає переліку обставин, за наявності яких потреба у застосуванні арешту майна, як засобу забезпечення кримінального провадження, припиняється.

При цьому відповідно до засади диспозитивності (ч. 3 ст. 26 КПК України), суд виходить тільки із тих обставин, на які посилаються учасники провадження. Саме на особу, яка звернулася із клопотанням про скасування арешту майна покладається обов`язок довести те, що в подальшому застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження відпала потреба.

Як вбачається із долучених представником копій матеріалів, ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 02 квітня 2025 року задоволено клопотання прокурора та накладено арешт на грошові кошти у сумі 6 200 доларів США, з яких 1 000 доларів США були заздалегідь ідентифіковані.

Вказані кошти були вилучені 18.03.2025 під час обшуку в обмінному пункті № 200 ТОВ «ФК «А Фінанс», представник якого наразі ставить питання про скасування арешту на них.

Суд зазначає, що вказане кримінальне провадження стосується обвинувачення за ч. 3 ст. 368 КК України, тобто у проханні службовою особою надати неправомірну вигоду для себе за вчинення та невчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, та в інтересах третьої особи будь-яких дій з використанням наданої їй влади чи службового становища, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з вимаганням неправомірної вигоди.

За версією сторони обвинувачення, неправомірна вигода становила 2 000 доларів США та мала передаватися двома траншами, перший 12 березня 2025 року у сумі 1 000 доларів США, другий 18 березня 2025 року у такій же сумі, під час передачі якого і було затримано ОСОБА_7 .

При цьому за результатами обміну ОСОБА_7 отримав гривневі кошти, які разом із квитанцією були вилучені під час проведення його особистого обшуку під час затримання.

Суд зазначає, що станом на 05 лютого 2026 року кримінальне провадження перебуває на стадії підготовчого судового засідання, отже суд не переходив до стадії дослідження доказів, а грошові кошти у сумі 6 200 доларів США визнані речовими доказами у цьому кримінальному провадженні.

Таким чином, вилучені грошові кошти, у тому числі ті, що не були попередньо ідентифіковані, пов`язані з обставинами кримінального провадження, оскільки були використані у межах єдиної фінансової операції разом із грошовими коштами, які за версією сторони обвинувачення є предметом неправомірної вигоди, що зумовлює необхідність у їх збереженні як речових доказів.

Отже, представником ТОВ «Фінансова компанія «А Фінанс» у судовому засіданні не доведено, що у подальшому застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, відпала потреба. Доводи ж щодо необґрунтованості накладення арешту були предметом перевірки слідчим суддею Печерського районного суду м. Києва при постановленні ухвали від 02 квітня 2025 року, яка у встановленому законом порядку не оскаржувалася представниками.

Суд усвідомлює ступінь втручання у право власності, однак вважає, що за наведених обставин таке втручання є виправданим та є необхідним для забезпечення належного збереження речових доказів і досягнення завдань кримінального провадження, визначених у ст. 2 КПК України.

З огляду на викладене та керуючись статтями 2, 7, 170, 376 КПК України, суд

постановив:

У задоволенні клопотання представника ОСОБА_8 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 02.04.2025 у справі № 757/13564/25-к, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_11