Справа № 186/265/26
Провадження № 1-кс/0186/75/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" квітня 2026 р. м.Шахтарське.

Слідчий суддя Шахтарського міського суду Дніпропетровської області - ОСОБА_1 ,

секретар ОСОБА_2 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника - адвоката - ОСОБА_4 ,

слідчого ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши у судовому засіданні в м.Шахтарському в режимі відеоконференції клопотання слідчого СВ відділення поліції №3 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000065 від 03 лютого 2026 року, про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с. Домажир, Яворівського району, Львівської області, громадянина України, освіта середня спеціальна, одруженого, маючого на утриманні трьох малолітніх дітей, військовослужбовця на посаді майстра четвертого відділення ударних безпілотних авіаційних комплексів першого взводу ударних безпілотних авіаційних комплексів 2 роти ударних безпілотних авіаційних комплексів батальйону безпілотних систем військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , на обліку у лікарів нарколога та психіатра неперебуваючого, несудимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

30 березня 2026 року слідчий СВ ВП №3 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області звернувся до слідчого судді Шахтарського міського суду Дніпропетровської області з клопотанням про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , внесеним в рамках кримінального провадження №0000065 від 03 лютого 2026 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

Клопотання обґрунтоване тим, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, в ході досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які полягають у тому, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, слідчий обґрунтовує тим, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років, у зв`язку з чим, розуміючи тяжкість покарання у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого злочину, останній може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання. При цьому, можливі посилання сторони захисту на відсутність на даний час спроб втечі підозрюваного будуть безпідставними, оскільки його належна процесуальна поведінка наразі обумовлена не його правосвідомістю, а відсутністю запобіжного заходу, що жодним чином не свідчить про неможливість переховування підозрюваного у разі не обрання йому запобіжного заходу.

Ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України, слідчий обґрунтовує тим, що з огляду на характер особистого конфлікту між обвинуваченим та потерпілим, а також на факт застосування підозрюваним насильства, існують підстави вважати, що він може схиляти свідків до зміни або відмови від наданих показань, чинити на них психологічний чи інший тиск з метою уникнення кримінальної відповідальності. Існує реальний ризик незаконного впливу підозрюваного на свідків у цьому кримінальному провадженні. Підозрюваний та свідок проживають на території одного домоволодіння, перебувають у близькому колі знайомств, що створює умови для можливого безпосереднього контакту. Таким чином, перебування підозрюваного на волі може призвести до спотворення доказової бази та перешкоджання встановленню істини у кримінальному провадженні. Ризик незаконного впливу на свідків залишається актуальним з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме: усно, шляхом допиту особи в судовому засіданні, відповідно до положень ст. 23 КПК України. Тобто, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при збиранні доказів, а й в подальшому на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Ризик, передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України, слідчий обґрунтовує тим, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки характер та тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється останній, а також навички поводження з бойовими припасами та вогнепальною зброєю свідчать про підвищену небезпеку останнього. В тому числі, є підстави вважати, що він може вчинити інше кримінальне правопорушення, в тому числі, проти життя та здоров`я особи, про що свідчить очевидна психологічна спроможність підозрюваного вільно, виключно за своїм бажанням, без розумної причини самозахисту, чи виконання державного або громадського обов`язку застосувати насильство відносно інших осіб.

Ухвалою слідчого судді Шахтарського міського суду Дніпропетровської області від 09 лютого 2026 року підозрюваному ОСОБА_6 , обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.

У зв`язку з тим, що ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, на даний час існують та не припинилися з часом, слідчий просить слідчого суддю продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_6 , на строк досудового розслідування, без визначення розміру застави.

У судовому засіданні слідчий та прокурор підтримали заявлене клопотання про продовження строку тримання під вартою до підозрюваного, просили суд його задовільнити.

Підозрюваний проти клопотання заперечував, просив його звільнити з-під варти для подальшого несення служби, так як вину визнає, готовий понести покарання за вчинене. Захисник зазначив, що ризик переховування не підтверджений, так як підозрюваний не затримувався, сам прийшов до поліції, просив змінити запобіжний захід на домашній арешт за місцем розташування військової частини з правом виконання наказів командування.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовують доводи свого клопотання, слідчий суддя дійшла до наступного висновку.

Встановлено, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину по ч.2 ст.121 КК України, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років.

Підозра ОСОБА_6 у скоєнні вказаного злочину обґрунтовується зібраними у ході досудового розслідування доказами, по даному факту проводиться досудове розслідування.

Обставини вчинення інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення та обґрунтованість підозри, викладені слідчим у письмовому вигляді в клопотанні, висвітлювалися слідчим суддею під час обрання запобіжного заходу відносно нього.

Крім того, Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Кавала проти Туреччини» (заява №28749/18) зазначив, що особа може бути затримана, відповідно до пункту 1 (с) статті 5 Конвенції, лише в рамках кримінального провадження, з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення.

Для того, щоб арешт за обґрунтованою підозрою був виправданий не потрібно, щоб поліція отримала достатньо доказів для пред`явлення обвинувачення або для арешту, або під час перебування заявника під вартою.

Також, не потрібно, щоб особі, яку затримали, в кінцевому рахунку було пред`явлено обвинувачення або представлено перед судом. Метою затримання є подальше розслідування кримінальної справи шляхом підтвердження або зняття підозр, які є підставою для затримання. Таким чином, факти, які викликають підозру, не повинні бути такого ж рівня, як ті, які необхідні для обґрунтування обвинувального вироку або, навіть, притягнення до відповідальності, що настає на наступному етапі процесу кримінального розслідування.

Разом із тим, «обґрунтованість» підозри, на якій засновується арешт, є важливою частиною гарантії, встановленої у пункті 1 (с) статті 5. Слова «обґрунтована підозра» означають наявність фактів чи відомостей, які б задовільняли об`єктивного спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила правопорушення. Однак те, що може бути визнано «розумним», залежить від усіх обставин. Відповідно, оцінюючи обґрунтованість підозри, необхідно встановити, чи забезпечена сутність гарантії, передбаченої пунктом 1 (с) статті 5. Отже, повинні існувати факти чи відомості про те, що заарештовану особу обґрунтовано підозрюють у вчиненні передбачуваного злочину. Термін «обґрунтованість» також означає поріг, який підозра повинна подолати, щоб задовільнити об`єктивного спостерігача щодо ймовірності звинувачень.

Таким чином, вивчивши подане клопотання та додані до нього докази, а також враховуючи тривалість проведення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, вважаю, що повідомлена ОСОБА_6 підозра у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, є обґрунтованою для даної стадії кримінального провадження.

08 лютого 2026 року ОСОБА_6 вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

Ухвалою слідчого судді Шахтарського міського суду Дніпропетровської області від 09 лютого 2026 року до підозрюваного ОСОБА_6 , застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів з моменту фактичного затримання.

Постановою керівника Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону від 30 березня 2026 року продовжено строк досудового розслідування даного кримінального провадження до трьох місяців, тобто до 08 травня 2026 року включно. Як зазначено у постанові, необхідність продовження строку досудового розслідування до трьох місяців викликана необхідністю отримання висновку амбулаторної судово-психіатричної експертизи, вручення підозрюваному повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри, проведення інших слідчих дій, виконання вимог ст.290 КПК України, складення обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, слідчий суддя встановила, що доводи, викладені в клопотанні, є обґрунтованими, а вказані ризики об`єктивно існують, та обґрунтовуються тим, що ОСОБА_6 після повідомлення йому про підозру у вчиненні тяжкого злочину, усвідомлюючи тяжкість покарання, з метою уникнення кримінальної відповідальності може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, може незаконно впливати на свідка у вказаному кримінальному провадженні, оскільки вони проживають в одному населеному пункті, перебувають у близькому колі знайомств, що створює умови для можливого безпосереднього контакту, а також може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки характер та тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється останній, а також навички поводження з бойовими припасами та вогнепальною зброєю, свідчать про підвищену небезпеку останнього. В тому числі, є підстави вважати, що він може вчинити інше кримінальне правопорушення, зокрема, проти життя та здоров`я особи, про що свідчить очевидна психологічна спроможність підозрюваного вільно, виключно за своїм бажанням, без розумної причини самозахисту чи виконання державного або громадського обов`язку, застосувати насильство відносно інших осіб.

Оцінюючи обґрунтованість зазначених ризиків, виходжу також з наступного.

Так, у справі «Смірнови проти Росії» (п. 59) ЄСПЛ зазначив, що в досудовому звільненні особі може бути відмовлено через доведеність таких основних підстав, як: ризик неявки обвинуваченого на судовий розгляд (рішення ЄСПЛ від 10 листопада 1969 року в справі «Штеґмюллер проти Австрії»); ризик перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесу здійснення правосуддя (рішення ЄСПЛ від 27 червня 1968 року в справі «Вемгофф проти Німеччини»); вчинення ним подальших правопорушень (рішення ЄСПЛ від 10 листопада 1969 року в справі «Мацнеттер проти Австрії») або спричинення ним порушень громадського порядку (рішення ЄСПЛ від 26 червня 1991 року в справі «Летельєр проти Франції»).

ЄСПЛ визнав допустимими підставами для взяття й тримання особи під вартою наявність із боку підозрюваного таких загроз, як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину. Проте, й у цих випадках ЄСПЛ наголошує на тому, що наявність відповідних ризиків, які слугують підставою тримання підозрюваного під вартою, повинна бути доведена в кожному конкретному випадку.

Відповідно ст.178 КПК України враховую вагомість доказів на підтвердження обґрунтованості підозри ОСОБА_6 , тяжкість злочину, у вчиненні якого він підозрюється, обставини його вчинення, покарання, яке йому загрожує, у разі визнання його винуватим, а також особу підозрюваного, який є військовослужбовцем, несудимий, одружений, має на утриманні трьох малолітніх дітей.

З урахуванням наведених обставин, приходжу до висновку про те, що ризики переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідка, вчинення інших кримінальних правопорушень, є реальними.

Відповідно до приписів ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

Вказані обставини виключають об`єктивну можливість щодо застосування до підозрюваного такого виду запобіжного заходу, як особисте зобов`язання.

Оскільки осіб, які б виявили бажання особисто поручитися за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, відповідно до ст.194 КПК України і зобов`язалися за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу, не знайшлося, застосування до підозрюваного такого виду запобіжного заходу, як особиста порука не виявляється можливим.

Передбачений ст.181 КПК України запобіжний захід у вигляді домашнього арешту полягає у забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Беручи до уваги наведені вище обставини, а саме те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, вважаю, за неможливе застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховую вимоги ч.3 ст.183 КПК України, розмір застави не визначається, оскільки ОСОБА_6 підозрюється у злочині, вчиненому з застосуванням насильства.

За змістом ч.ч.1, 2 ст.197 КПК України, строк дії ухвали суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого - з моменту затримання.

Відповідно до ч.3 ст.197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Враховуючи характеризуючі дані підозрюваного, те, що він обґрунтовано підозрюється в скоєнні тяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, перебуваючи на свободі, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідка у цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, вважаю за необхідне продовжити відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 38 днів, до 08 травня 2026 року включно, в межах строку досудового розслідування даного кримінального провадження.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 176-187, 193-199, 309, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання слідчого СВ ВП №3 Синельниківського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , задовільнити.

Продовжити строк тримання підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під вартою строком на 38 (тридцять вісім) днів - з 11:30 години 01 квітня 2026 року по 11:30 годину 08 травня 2026 року включно .

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним - в той же строк, але з моменту вручення йому копії ухвали.

Подання апеляційної скарги зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Слідчий суддя:? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ОСОБА_1 .

Ухвала оголошена, копію ухвали отримав «___» квітня 2026 року о «_____» годині «____» хвилин.

? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? __________________ ОСОБА_6 .