ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2026 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

головуючого: ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2

ОСОБА_3

за участю учасників судового провадження:

секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

неповнолітньої потерпілої ОСОБА_8

законного представника ОСОБА_9

цивільного позивача ОСОБА_10

законного представника

цивільного позивача ОСОБА_11

представника потерпілої та

цивільного позивача ОСОБА_12

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційними скаргами представника цивільного позивача ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_12 , представника потерпілої ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_12 , захисника обвинуваченого ОСОБА_13 адвоката ОСОБА_7 , на вирок Кіцманського районного суду Чернівецької області від 03 грудня 2025 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000244 щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець смт. Лужани Кіцманського району Чернівецької області, українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, пенсіонера, зареєстрованого та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , особи з інвалідністю третьої групи, раніше не судимого,

Провадження № 11-кп/822/79/26 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_14

Категорія: ст. 286 КК України Доповідач: ОСОБА_15

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, -

У С Т А Н О В И Л А:

Вироком Кіцманського районного суду Чернівецької області від 03 грудня 2025 року ОСОБА_6 , визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та призначено йому покарання у виді штрафу у розмірі 4000 тисячі неоподатковуваних мінімумів доходу громадян, що становить 68 000 грн, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік.

Вирішено долю речових доказів, розподілено процесуальні витрати та скасовано заходи забезпечення кримінального провадження.

Відмовлено у задоволенні цивільного позову адвоката ОСОБА_12 в інтересах потерпілої ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Відмовлено у задоволенні цивільного позову адвоката ОСОБА_12 в інтересах ОСОБА_10 , про відшкодування моральної шкоди.

Згідно з встановленими судом першої інстанції обставинами, 08 вересня 2024 близько 18 год 50 хв, водій ОСОБА_6 , керуючи транспортним засобом марки «Mercedes-Benz 220 CDI», номерний знак НОМЕР_1 , рухався по вул. Першотравневій в межах населеного пункту селища Лужани Чернівецького району Чернівецької області зі сторони с. Мамаївці в напрямку с. Шипинці Чернівецького району Чернівецької області.

Доїжджаючи до магазину «Вікторія» по вул. Першотравневій, 8 у селищі Лужани Чернівецького району, водій ОСОБА_6 , не врахувавши дорожньої обстановки, не переконався, що це буде безпечно та не створить небезпеки (перешкоди) іншим учасникам дорожнього руху, неправильно застосувавши прийоми керування транспортним засобом, розпочав маневр повороту праворуч, внаслідок чого допустив зіткнення із мопедом марки «Honda», без номерного знаку, під керуванням неповнолітнього ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який рухався позаду у попутному напрямку.

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди неповнолітній пасажирці мопеду ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , спричинено тілесні ушкодження у виді: саден в ділянці лівої гомілки та лівого ліктьового суглобу; відкритого перелому малогомілкової кістки лівої гомілки в нижній третині зі зміщенням; закритого перелому дистального відділу лівої великогомілкової кістки в нижній третині.

Відповідно до висновку експерта ЧОБ СМЕ №163-Мд від 10 жовтня 2024 року садна відносяться до легких тілесних ушкоджень; переломи обох кісток лівої гомілки до тілесних ушкоджень середнього ступеня важкості, які призвели до тривалого розладу здоров`я.

Вказану дорожньо-транспортну пригоду водій ОСОБА_6 вчинив в результаті порушення та невиконання вимог п.п. 1.5, 2.3 (б), 10.1., встановлених «Правилами дорожнього руху», які затверджені постановою Кабінету Міністрів України за № 1306 від 10 жовтня 2001 року та введені в дію з 01 січня 2002 року, при чому порушення п.п. 12.1, 12.4 Правил безпосередньо перебуває у причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди, зокрема:

-п. 1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;

-п. 2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

- п. 10.1 Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;

Таким чином, ОСОБА_6 визнаний судом першої інстанції винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило неповнолітній потерпілій ОСОБА_8 середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Суд першої інстанції відмовив в задоволенні позовних заяв адвоката ОСОБА_12 в інтересах потерпілої ОСОБА_8 та в інтересах цивільного позивача ОСОБА_10 , мотивуючи наведене тим, що страховик ПрАТ "СК "Євроінс Україна", у поданих позовних заявах, не була визначена стороною спору.

На вищевказаний вирок суду першої інстанції захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Кіцманського районного суду Чернівецької області від 03 грудня 2026 року скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 визнати невинуватим за ч. 1 ст. 286 КК України та виправдати його у зв`язку із недоведеністю в його діях складу кримінального правопорушення.

Апеляційні вимоги мотивує тим, що районним судом проведено неповний судовий розгляд, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Зазначає, що постанова слідчого ОСОБА_16 від 25 жовтня 2024 року про уточнення вихідних даних для проведення судової інженерно-транспортної експертизи є незаконною, оскільки слідчий не вправі самостійно визначати та створювати фактичні відомості та дані, що мають значення для справи.

У матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які письмові, речові та інші докази, окрім вказаної постанови, за змістом та сутністю яких було б встановлено момент виникнення небезпеки для руху.

Крім того, згідно реєстру матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні постанова слідчого від 25 жовтня 2024 року взагалі відсутня.

Стверджує, що посилання суду на те, що експертом у своєму висновку №СЕ-19/126-24/11427-ІТ від 28 жовтня 2024 року враховано відеозапис місця і моменту ДТП є таким, що не відповідає матеріалам справи, оскільки експерт ОСОБА_17 у своєму висновку не досліджував та не оглядав такий відеозапис.

Висновок експерта №СЕ-19/126-24/11427-ІТ від 28 жовтня 2024 року є очевидно недопустимим доказом, оскільки вихідні дані, на підставі яких експерт виснував про вину саме ОСОБА_6 у настанні ДТП відбулось внаслідок незаконних дій слідчого.

Крім того, вказаний висновок експерта суперечить іншим доказам у справі, а саме показам свідка ОСОБА_18 , який, під час його допиту, повідомив, що взагалі не бачив руху мопеда, однак суд не зазначив мотиви відхилення цих показів та не надав їм належної оцінки, чим допустив неповноту судового розгляду.

На думку сторони захисту дії слідчого ОСОБА_16 містять ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, а саме внесення до постанови про уточнення вихідних даних від 25 жовтня 2024 року, який є офіційним документом, завідомо неправдивих відомостей.

У зв`язку з цим було заявлено клопотання про постановлення окремої ухвали, якою повідомити правоохоронні органи про факт можливого вчинення слідчим ОСОБА_16 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України. Однак зазначене клопотання залишилося нерозглянутим, оскільки жодною ухвалою суду чи протокольною ухвалою його не було ні задоволено, ні відмовлено в його задоволенні.

Вказує, що суд першої інстанції обмежив право на захист обвинуваченого ОСОБА_6 , не взявши до уваги його письмові пояснення, надані у порядку ч. 1 ст. 20 КПК України.

Зазначає, що судом безпідставно визнано недопустимим доказом висновок експерта №134/135/25-29 від 23 жовтня 2025 року, який був проведений за клопотанням захисника, оскільки відповідно до приписів ст. ст. 101, 243 КПК України, сторона захисту має право самостійно залучати експертів на договірних умовах для проведення експертизи.

Судом першої інстанції безпідставно відмовлено у задоволенні клопотання сторони захисту, щодо виклику та допиту у якості свідка - слідчого ОСОБА_16 , оскільки лише йому відомо, яким чином у кримінальному провадженні визначався момент виникнення небезпеки, що є ключовою обставиною для встановлення механізму та причин настання ДТП.

Крім того, суд, частково задовольняючи клопотання сторони захисту про виклик та допит експертів ОСОБА_19 та ОСОБА_17 , не обґрунтував, чому необхідно допитати саме експерта ОСОБА_17 , а ОСОБА_19 ні. Разом з тим, на вказаний виклик до суду експерт ОСОБА_17 не з`явився.

Крім того, на вищевказаний вирок суду першої інстанції представник потерпілої ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_12 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок районного суду змінити в частині, що стосується відмови в задоволенні цивільного позову потерпілої ОСОБА_8 та стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 моральну шкоду в сумі 100 000 гривень, витрати на лікування 43 300 гривень, на реабілітацію 50 000 гривень, правову допомогу 18 000 гривень. В іншій частині оскаржуваний вирок залишити без змін.

Апеляційні доводи мотивує тим, що суд не взяв до уваги, як підставу для відшкодування заподіяної моральної шкоди те, що саме діями обвинуваченого ОСОБА_6 потерпілій ОСОБА_8 були заподіяні фізичні та сильні душевні страждання, відбулись зміни в емоційному стані, що перешкоджає активному соціальному функціонуванню потерпілої, як особистості, що призвело до моральних страждань.

Вказує, що суд першої інстанції безпідставно посилався на постанову Верховного суду України від 26 січня 2022 року у справі №457/726/17, відмовляючи у задоволенні цивільного позову потерпілої ОСОБА_8 , оскільки вказана постанова стосується спору про припинення оренди землі.

Також, на вищевказаний вирок суду першої інстанції адвокат ОСОБА_12 подав апеляційну скаргу в інтересах ОСОБА_10 , в якій просить вирок районного суду змінити. Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_10 відшкодування моральної шкоди в розмірі 50 000 гривень та витрати на правову допомогу в розмірі 21 000 гривень. В іншій частині вирок суду першої інстанції залишити без змін.

У поданій апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_12 наводить аналогічні доводи, що й в апеляційній скарзі, поданій в інтересах ОСОБА_8 .

На апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 прокурором Кіцманського відділу Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_20 подано заперечення, в яких вона просить відмовити в задоволенні вказаної апеляційної скарги, а вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги сторони захисту вважає необґрунтованими.

Постанова слідчого про уточнення вихідних даних від 25 жовтня 2024 року та висновок інженерно-транспортної експертизи № СЕ-19/126-23/11427-ІТ від 28 жовтня 2024 року є належним та допустимим доказом та ґрунтується на матеріалах досудового розслідування, зокрема отриманому відеозаписі.

Вказує про відсутність підстав для постановлення окремої ухвали.

Письмові показання ОСОБА_6 , в розумінні положень ч. 2 ст. 84 КПК України, не є процесуальними джерелом доказів, оскільки останні не є показаннями.

Вважає обґрунтованими висновки суду першої інстанції про визнання висновку експерта № 134/135/25-29 від 23 жовтня 2025 року недопустимим доказом, оскільки експерту не надавався відеозапис моменту ДТП та експертом враховано додаткові показання обвинуваченого ОСОБА_6 , хоча останній відмовився надавати показання суду.

Стверджує про обґрунтованість рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні клопотання сторони захисту про допит експерта ОСОБА_19 та слідчого ОСОБА_16 .

Захисником обвинуваченого ОСОБА_6 адвокатом ОСОБА_7 подано заперечення на апеляційні скарги адвоката ОСОБА_12 , в яких він просить відмовити в їх задоволенні.

Подані заперечення мотивує відсутністю доказів спричинення ОСОБА_10 та ОСОБА_8 моральних страждань та негативних явищ, а витрати на лікування та реабілітацію ОСОБА_8 мають відшкодовуватись страховиком.

Страховик ОСОБА_6 є особою, яка відповідно до Закону здійснює відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю або майну потерпілої особи, а отже є належним відповідачем у справі.

Вказує, що подані адвокатом ОСОБА_12 апеляційні скарги не містять передбачених статтями 408, 409 КПК України підстав для зміни вироку.

Заслухавши суддю-доповідача, який доповів доводи апеляційних скарг та заперечень на них, доводи обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , які просили задовольнити подану ними апеляційну скаргу, скасувати оскаржуваний вирок та виправдати ОСОБА_6 , а в задоволенні інших апеляційних скарг відмовити, доводи прокурора ОСОБА_5 , яка просила відмовити в задоволенні апеляційних скарг, доводи адвоката ОСОБА_12 , потерпілої ОСОБА_8 , її законного представника ОСОБА_9 , цивільного позивача ОСОБА_10 та його законного представника ОСОБА_11 , які просили відмовити в задоволенні апеляційної скарги сторони захисту та задовольнити подані адвокатом ОСОБА_12 апеляційні скарги, змінити вирок суду першої інстанції та задовольнити цивільні позови, передослідивши за клопотанням адвоката ОСОБА_7 матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи, наведені в апеляційних скаргах, провівши судові дебати та надавши обвинуваченому останнє слово, колегія суддів дійшла таких висновків.

За змістом ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Обвинувачений ОСОБА_13 під час апеляційного перегляду підтримав апеляційну скаргу свого захисника адвоката ОСОБА_7 , свою вину не визнав та пояснив, що рухався до магазину в напрямку села Шипинці Чернівецького району Чернівецької області. Приблизно за 60 метрів до місця повороту він зменшив швидкість руху та увімкнув правий покажчик повороту, після чого почав здійснювати маневр повороту. Зіткнення з мопедом відбулося орієнтовно через півтори секунди після початку виконання повороту. Відповідно до матеріалів справи, швидкість мопеда становила 4045 км/год, тоді як згідно з іншим експертним висновком близько 60 км/год. Він вважає, що швидкість мопеда була значною. Своєї вини не визнав, посилаючись на те, що завчасно подав сигнал повороту, а обгін його транспортного засобу було здійснено з правого боку.

Неповнолітня потерпіла ОСОБА_8 у присутності законного представника ОСОБА_9 та представника адвоката ОСОБА_12 надала суду першої інстанції показання, що 08 вересня 2024 року вона проводила час в парку з однокласником ОСОБА_21 і вирішили покататися на мопеді. Вона сиділа позаду, не слідкувала за дорожнім рухом. Їхали ближче до узбіччя. Перед ними почала повертати машина і вони вдарилися передньою частиною мопеда об задні двері автомобіля. ОСОБА_22 не встиг загальмувати. Вона отримала перелом лівої ноги. Лікувалася один місяць в ОКНП Чернівецька ЛШМД. Обвинувачений шкоду не компенсував, пробачення не просив. Алкоголь вона не вживала. Цивільний позов підтримує повністю.

ОСОБА_10 , у присутності законного представника ОСОБА_11 та представника адвоката ОСОБА_12 , повідомив суду першої інстанції, що ДТП відбулося 08 вересня 2024 року, близько 19 години. Їхали з ОСОБА_8 з села Лужан в бік села Шипинців на швидкості 30 км/год. Біля магазину «Вікторія» за десять метрів до місця зіткнення їх обігнав автомобіль Мерседес, який їхав швидко, після чого сталася ДТП. Він побачив автомобіль Мерседес в момент обгону і за декілька секунд, за десять метрів, сталася ДТП. Він не встиг загальмувати. Ударився передом мопеда у задні праві двері автомобіля Мерседес, втратив свідомість. У ОСОБА_8 був відкритий перелом лівої ноги. Водійських прав він не має.

Свідок ОСОБА_18 повідомив суду першої інстанції, що після роботи зайшов на пиво в магазин «Вікторія», що в селищі Лужани. Бачив, як автомобіль Мерседес з увімкненим покажчиком повороту хотів повернути праворуч, мопеда поруч не було. Потім сталася ДТП. Самого моменту ДТП він не бачив. Підійшовши ближче, побачив, що в Мерседеса пошкоджені задні праві двері. Пройшло 5 секунд з часу, коли свідок вийшов з магазину і до моменту ДТП.

Судом досліджено наступні докази у кримінальному провадженні.

З витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань встановлено, що 08 вересня 2024 року до Реєстру внесено відомості за № 0000244 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, щодо події дорожньо-транспортної пригоди за участі водіїв ОСОБА_10 та ОСОБА_6 , яка відбулася близько 19 год. 08 вересня 2024 року на вул. Першотравневій у селищі Лужани (т. 1 а.с. 1).

Протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 08 вересня 2024 року, схемою та таблицею ілюстрацій до нього (т. 1 а.с. 10-25), зафіксовано подію дорожньо-транспортної пригоди, розташування транспортних засобів на дорозі та один щодо одного та пошкодження отримані автомобілем Мерседес.

З відеозапису із камер відеоспостереження магазину «Вікторія» (т. 1 а.с. 43) та протоколу огляду предметів від 18 вересня 2024 року (т. 1 а.с. 44-46) вбачається, що на відеозаписі зафіксовано проїзну частину дороги та прилеглу територію магазину. На проїзній частині дороги з`являється автомобіль марки «Mercedes», сірого кольору, в якому ввімкнений покажчик правого повороту. Далі цей автомобіль розпочинає маневр повороту праворуч. За декілька секунд з`являється мопед синьо-чорного кольору та відбувається зіткнення мопеда та автомобіля «Mercedes», в задні праві двері останнього.

З висновку експерта № СЕ-19/126-24/10621-ІТ від 11 жовтня 2024 року (т. 1 а.с. 53-60) встановлено, що робоча гальмова система автомобіля Mercedes-Benz 220 CDІ (номерний знак НОМЕР_1 ), на момент огляду перебуває у працездатному стані, при цьому несправностей в ній, які б могли спричинити ДТП, не виявлено. Рульове керування автомобіля, на момент огляду, перебуває у працездатному стані, при цьому несправностей в нім, які б могли спричинити ДТП, не виявлено. Ходова частина автомобіля, на момент огляду, перебуває у працездатному стані, при цьому несправностей в ній, які б могли спричинити ДТП, не виявлено. Зовнішні світлові прилади автомобіля, на момент огляду, знаходяться у стані часткової відмови. Встановити несправності в покажчику переднього правого повороту, які б могли спричинити ДТП не виявилось можливим, через причини зазначені в дослідницькій частині висновку;

Висновком експерта № СЕ-19/126-24/10619-ІТ від 14 жовтня 2024 року (т. 1 а.с. 66-72) встановлено, що гальмова система мопеда Honda (без номерного знаку), на момент огляду, знаходиться в стані часткової відмови. При цьому у ній було виявлено невідповідність вимогам пункту п. 31.1 Правил дорожнього руху (далі по тексту ПДР). Рульове керування мопеда, на момент огляду, знаходиться у працездатному стані. Несправностей в рульовому керуванні, які б могли спричинити ДТП, не виявлено. Ходова частина мопеда, на момент огляду, знаходиться у працездатному стані. Несправностей в ходовій частині, які б могли спричинити ДТП, не виявлено. Зовнішні світлові прилади мопеда, на момент огляду, знаходяться у непрацездатному стані. При цьому, встановити несправності в зовнішніх світових приладах мопеда, які б могли спричинити ДТП, не виявилося можливим через причини, зазначені в дослідницькій частині висновку;

З висновку експерта № СЕ-19/126-24/10622-ІТ від 18 жовтня 2024 року (т. 1 а.с. 79-86) встановлено, що пошкодження, які характерні для зіткнення на автомобілі Mercedes-Benz 220 CDІ (номерний знак НОМЕР_1 ), наявні в правій боковій частині. Пошкодження, які характерні для зіткнення на мопеді Honda (без номерного знаку), наявні на елементах лівої передньої частини. При первинному контактуванні (зіткненні) автомобіль своїми елементами правої задньої частини: заднім правим крилом, задніми дверима, накладкою порога кузова первинно контактував із елементами переднього колеса, конструктивним місцем розташування лівого покажчика переднього повороту, елементами лівої частини керма, лівим пером вилки, супортом гальмового механізму переднього колеса, а також з лівою передньою декоративною накладкою (опора ніг водія) мопеда Honda. Беручи до уваги слідову інформацію, зафіксовану в схемі до протоколу огляду місця ДТП, встановити, де відносно параметрів проїзної частини дороги, відбулося зіткнення транспортного засобу Mercedes-Benz 220 CDІ із мопедом Honda експертним шляхом немає можливості, оскільки наявна слідові інформація є малоінформативною.

Відповідно до висновку експерта Чернівецького обласного бюро судово-медичної експертизи № 163-Мд від 10 жовтня 2024 року (т. 1 а.с. 131-132), у неповнолітньої потерпілої ОСОБА_8 мали місце тілесні ушкодження у вигляді саден в ділянці лівої гомілки та лівого ліктьового суглобу; відкритого перелому малогомілкової кістки лівої гомілки в нижній третині зі зміщенням; закритого перелому дистального відділу лівої великогомілкової кістки в нижній третині. Дані тілесні ушкодження виникли від дії твердих тупих предметів, або при ударах об такі, цілком можливо при обставинах, які описані в фабулі постанови, під час дорожньо-транспортної пригоди, при травмуванні перебуваючи в якості пасажира на рухомому скутері марки Honda під час зіткнення з попутнім автомобілем Mercedes-Benz 220 CDІ, можуть відповідати терміну на 08 вересня 2024 року і відносяться: садна до легких тілесних ушкоджень, переломи обох кісток лівої гомілки до ушкоджень середнього ступеня важкості, які призвели до тривалого розладу здоров`я.

З протоколу слідчого експерименту з неповнолітнім свідком ОСОБА_10 від 14 жовтня 2024 року (т. 1 а.с. 134-139) вбачається, що свідок ОСОБА_10 , перебуваючи на місці події, показав місце де він рухався на мопеді Honda, як його обігнав автомобіль Mercedes-Benz, який змінив напрямок руху та відбулось зіткнення.

Відповідно до протоколу слідчого експерименту із обвинуваченим ОСОБА_6 від 18 жовтня 2024 року (т. 1 а.с. 140144), ОСОБА_6 , перебуваючи на місці дорожньо-транспортної пригоди, показав, як під час виконання маневру повороту праворуч відбулося зіткнення.

З висновку експерта № СЕ-19/126-24/11427-ІТ від 28 жовтня 2024 року (т. 1 а.с. 165-169) встановлено, що в даній дорожньо-транспортній ситуації, водію автомобіля Mercedes-Benz 220 CDІ необхідно було керувати вимогами пункту 10.1 Правил дорожнього руху, зміст яких наведено в дослідницькій частині висновку. У даній дорожньо-транспортній ситуації, в діях водія автомобіля ОСОБА_6 , вбачається невідповідність вимог пункту 10.1 ПДР, що з технічної точки зору перебувають у причинному зв`язку з подією ДТП. У даній дорожньо-транспортній ситуації водію мопеда Honda ОСОБА_10 необхідно було керуватись вимогами пункту 31.1 ПДР, а з моменту виникнення небезпеки для руху діяти згідно вимог пункту 12.3 ПДР, зміст яких наведено в дослідницькій частині висновку. У даній дорожньо-транспортній ситуації, в діях водія мопеда Honda ОСОБА_10 , вбачаються невідповідності технічним вимогам п. 31.1. та п. 12.3 ПДР. Однак, із-за причин вказаних у дослідницькій частині невідповідності вимогам п. 31.1 та 12.3 ПДР в діях водія ОСОБА_10 з технічної точки зору не перебувають у причинному зв`язку з подією ДТП.

З висновку експерта за результатами проведення судової інженерно-транспортної експертизи № 134/135/25-29 від 23 жовтня 2025 року(т. 2 а.с. 123-143), наданого стороною захисту в судовому засіданні суду першої інстнації, вбачається, що під час даної ДТП механізм утворення пошкоджень на транспортних засобах був наступним: під час наближення транспортних засобів переднє колесо скутера Honda, під керуванням водія ОСОБА_10 , контактувало із задніми правими дверима автомобіля Mercedes-Benz 220 CDI, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_6 . Після зіткнення транспортні засоби переміщувалися до їх кінцевого розташування та зупинилися в заїзній кишені поблизу магазину, що зафіксовано у Схемі до протоколу огляду місця ДТП від 08 вересня 2024 року. Більш детально механізм утворення пошкоджень описано у дослідницькій частині цього висновку. Проведеним дослідженням встановлено, що автомобіль Mercedes-Benz 220 CDI, реєстраційний номер НОМЕР_2 , перебував дещо під кутом відносно меж проїзної частини, при цьому його переднє праве колесо знаходилося на межі проїзної частини, а скутер Honda у вказаний проміжок часу контактував переднім колесом із задніми правими дверима зазначеного автомобіля. У даній дорожній ситуації, при заданому комплексі вихідних даних, водієві автомобіля Mercedes-Benz 220 CDI, реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_6 необхідно було дотримуватися вимог п. 9.2 (б) та п.10.1 ПДР України, зміст яких описано у дослідницькій частині цього висновку, а в умовах виникнення раптової небезпеки для руху діяти відповідно до вимог п. 12.3 ПДР України. При заданому комплексі вихідних даних у даній дорожній ситуації в діях водія автомобіля Mercedes-Benz 220 CDI, реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_6 невідповідностей вимогам ПДР України, які б перебували у причинному зв`язку з настанням даної ДТП, не вбачається з причин, зазначених у дослідницькій частині цього висновку. У даній дорожній ситуації, при заданому комплексі вихідних даних, водієві скутера Honda ОСОБА_23 необхідно було дотримуватися вимог п.п. 13.1, 13.3 та 12.4 ПДР України, зміст яких описано у дослідницькій частині цього висновку, щодо технічного стану скутера, зазначеному водієві необхідно було дотримуватися вимог п. 31.1 ПДР України, зміст яких описано у дослідницькій частині цього висновку. При заданих параметрах зближення транспортних засобів у даній дорожній ситуації невідповідність дій водія скутера Honda ОСОБА_23 вимогам п. 12.4, п. 13.1 та п. 13.3 ПДР України, з технічної точки зору, у своїй сукупності перебуває у причинному зв`язку з настанням даної ДТП.

Диспозиція статті 286 КК України сформульована законодавцем як бланкетна, тому для встановлення ознак об`єктивної сторони складу злочину, передбаченого цією статтею, потрібно проаналізувати ті нормативно-правові акти, які унормовують правила безпеки руху й експлуатації транспорту, насамперед ПДР, для з`ясування, які саме порушення цих правил були допущені особою, що керувала транспортним засобом у момент ДТП.

При цьому належить враховувати, що кримінальне правопорушення, передбачене ст. 286 КК України, є кримінальним правопорушенням з матеріальним складом, і обов`язковою ознакою його об`єктивної сторони, що характеризує вчинене діяння (дію чи бездіяльність), є не будь-які з допущених особою порушень ПДР, а лише ті з них, які спричиняють (викликають, породжують) суспільно небезпечні наслідки, передбачені в частинах 1, 2 або 3 ст. 286 КК, тобто тільки такі порушення ПДР, які є причиною настання цих наслідків і, отже, перебувають із ними у причинному зв`язку.

Таким чином, об`єктивна сторона цього складу злочину включає такі обов`язкові елементи: діяння (дія або бездіяльність); обстановку; суспільно небезпечні наслідки; причинний зв`язок між суспільно небезпечним діянням та передбаченими законом суспільно небезпечними наслідками.

Під час розгляду кримінального провадження суд зобов`язаний виявити, встановити і вказати в мотивувальній частині свого рішення порушення ПДР, які мали місце під час конкретної ДТП, але водночас він повинен чітко зазначати, які саме із цих порушень були причиною настання наслідків, передбачених ст. 286 КК, тобто перебували у причинному зв`язку з ними, а які із них виконали лише функцію умов, що їм сприяли.

Порушення водієм вимог ПДР, яке є головною умовою заподіяння суспільно небезпечних наслідків і перебуває з ними в необхідному причинному зв`язку, свідчить про наявність у діях цього водія складу кримінального правопорушення, передбаченого відповідною частиною ст. 286 КК України.

Суд першої інстанції встановив в діях ОСОБА_13 недотримання приписів п.п. 1.5, 2.3 (б), 10.1, 12.1 та 12.4 ПДР України.

Відповідно до п. 1.5 ПДР, дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити уповноважений підрозділ Національної поліції, власника дороги або уповноважений ним орган.

Згідно з приписами п. 2.3 (б) ПДР, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Пунктом 10.1 ПДР передбачено, що перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Відповідно до п. 12.1 ПДР, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Згідно приписів 12.4 ПДР України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Висновки суду першої інстанції про недотримання обвинуваченим ОСОБА_13 пунктів 12.1, 12.4 ПДР не ґрунтуються на досліджених судом доказах, оскільки жоден доказ кримінального провадження не вказує на перевищення автомобілем під керування ОСОБА_6 швидкості в 50 км/год.

Експертне дослідження № СЕ-19/126-24/11427-ІТ від 28 жовтня 2024 року містить висновок про невідповідність дій ОСОБА_6 вимогам виключно пункту 10.1 ПДР.

За таких обставин встановлення судом першої інстанції в оскаржуваному вироку порушення обвинуваченим ОСОБА_6 пунктів 12.1 та 12.4 Правил дорожнього руху, а також висновок про те, що зазначені порушення перебувають у причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди, свідчать про неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, які, відповідно до статей 410 та 411 КПК України, є підставами для скасування судового рішення.

Слушними є доводи апеляційної скарги сторони захисту щодо безпідставного визнання судом першої інстанції недопустимим доказом висновку експерта № 134/135/25-29 від 23 жовтня 2025 року виходячи з наступного.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення про визнання недопустимим доказом вказаного висновку експерту порушенням порядку призначення експертизи під час судового розгляду, передбаченого статтею 332 КПК України.

За приписами частини першої статті 332 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторін кримінального провадження або потерпілого, за наявності підстав, передбачених статтею 242 КПК України, має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам.

Положення статті 332 КПК України передбачають право суду на призначення експертизи на стадії судового розгляду.

Водночас зазначені положення не містять будь-якої заборони щодо проведення експертизи на стадії судового розгляду в інший процесуально визначений спосіб, ніж той, що передбачений статтею 332 КПК України.

Відповідно до положень частини 2 статті 101 КПК України, кожна сторона кримінального провадження має право надати суду висновок експерта, який ґрунтується на його наукових, технічних або інших спеціальних знаннях.

Згідно з приписами частини 1 статті 243 КПК України, експерт залучається у разі наявності підстав для проведення експертизи за дорученням сторони кримінального провадження. Сторона захисту має право самостійно залучати експертів на договірних умовах для проведення експертизи, у тому числі обов`язкової.

Відповідно до статті 7-1 Закону України «Про судову експертизу» підставою проведення судової експертизи є відповідне судове рішення чи рішення органу досудового розслідування, або договір з експертом чи експертною установою - якщо експертиза проводиться на замовлення інших осіб.

Частиною 11 статті 290 КПК України визначено, що сторони кримінального провадження зобов`язані здійснювати відкриття одне одній додаткових матеріалів, отриманих до або під час судового розгляду.

Таким чином, стороною захисту, в даному випадку, надано висновок експерта № 134/135/25-29 від 23 жовтня 2025 року у передбачений статтею 243 КПК України процесуальний спосіб, що свідчить про відсутність підстав для визнання його недопустимим доказом.

У кримінальних провадженнях, які стосуються ДТП, експертне дослідження може вплинути на остаточне рішення або позначитися на остаточному рішенні суду. Тому право захисту спростовувати висновки експертів, надані обвинуваченням, за допомогою іншого висновку, наданого захистом, має бути забезпечене судом.

Наведені висновки колегії суддів узгоджуються з правовими позиціями Верховного Суду, зазначеними у постановах від 31 липня 2025 року, у справі № 991/2084/23, від 05 серпня 2020 року, у справі № 753/10028/18.

Неврахування зазначеного висновку експерта вплинуло на вирішення питання про винуватість чи невинуватість обвинуваченого, а відтак є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону у розумінні ч. 1 ст. 412 КПК України, що перешкодило суду ухвалити законне й обґрунтоване судове рішення.

Крім того, за приписами частини 1 статті 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.

ОСОБА_10 , не був визнаний потерпілим у кримінальному провадженні на стадії досудового розслідування.

Водночас ОСОБА_10 , через свого представника адвоката ОСОБА_12 , подано цивільний позов, в якому вказано про завдання йому моральної та фізичної шкоди внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Право суду на самостійне залучення потерпілого у кримінальному провадженні передбачено частиною сьомою статті 55 КПК України, відповідно до якої, якщо особа не подала заяву про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяву про залучення її до провадження як потерпілого, то слідчий, прокурор, суд має право визнати особу потерпілою лише за її письмовою згодою. За відсутності такої згоди особа в разі необхідності може бути залучена до кримінального провадження як свідок.

Суд першої інстанції, прийнявши вказаний цивільний позов ОСОБА_10 , а й в подальшому і здійснивши його допит, не вирішив питання про його процесуальний статус у даному кримінальному провадженні, чим порушив процесуальні права ОСОБА_10 .

Про наведені недоліки судового розгляду також вказує резолютивна частина оскаржуваного вироку, в якій ОСОБА_10 зазначений без надання йому процесуального статусу.

Слушними є й доводи апеляційних скарг представника потерпілої ОСОБА_8 та ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_12 .

В поданих цивільних позовах, потерпіла ОСОБА_8 та ОСОБА_10 заявляли вимоги, зокрема, про відшкодування завданої їм моральної шкоди.

Разом із тим, суд першої інстанції, навівши мотиви щодо незалучення страховика ПрАТ «СК «Євроінс Україна» як співвідповідача, не навів підстав, які б унеможливлювали вирішення питання про відшкодування моральної шкоди.

Наведені недоліки, як кожен окремо так і в своїй сукупності є істотним порушенням судом першої інстанції вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення. Усунення наведених недоліків на стадії апеляційного перегляду є неможливим, а отже вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції не дає оцінки іншим доводам апеляційних скарг, оскільки відповідно до частини 2 статті 415 КПК України, призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.

Під час нового розгляду суду слід усунути порушення, вказані в цій ухвалі, вирішити клопотання учасників кримінального провадження, зокрема й щодо встановлення обставин або перевірці обставин, які мають істотне значення для кримінального провадження, дати оцінку експертизі сторони захисту та в різі необхідності вирішити питання про призначення повторної (додаткової) експертизи. За результатами наведеного об`єктивно з`ясувати обставини, які мають істотне значення для правової оцінки дій ОСОБА_6 та їх узгодження з обставинами зазначеними в обвинуваченні та постановити законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

Таким чином, апеляційна скарга захисника обвинуваченого ОСОБА_13 адвоката ОСОБА_7 , підлягає частковому задоволенню, в задоволенні апеляційних скарг представника цивільного позивача ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_12 та представника потерпілої ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_12 слід відмовити, а вирок Кіцманського районного суду Чернівецької області від 03 грудня 2025 року слід скасувати з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

На підставі наведеного, керуючись ч. 2 ст. 376, ст. 404, 405, 407, 409, 411, 412, 415, 416, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_13 адвоката ОСОБА_7 задовольнити частково.

В задоволенні апеляційних скарг представника цивільного позивача ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_12 та представника потерпілої ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_12 , відмовити.

Вирок Кіцманського районного суду Чернівецької області від 03 грудня 2025 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000244, щодо ОСОБА_6 скасувати та призначити новий розгляд цього провадження у суді першої інстанції, зі стадії підготовчого судового засідання.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий, суддя [підпис] ОСОБА_15

Судді: [підпис] ОСОБА_2

[підпис] ОСОБА_3