Справа № 743/523/23 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/231/26
Категорія - ч. 1 ст. 115 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

З участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 , (в режимі відеоконференції),

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові в порядку дистанційного судового провадження в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження, внесеного 23 січня 2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000270, за апеляційними скаргами захисника-адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Куликівського районного суду Чернігівської області від 20 листопада 2025 року, щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Морозовичі, Іваничівського району, Волинської області, громадянина України, вій1ськовослужбовця за мобілізацією, з професійно-технічною освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Куликівського районного суду Чернігівської області від 20 листопада 2025 року ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років.

Задоволено цивільний позов та стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9 1 000 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів у розмірі 19 071 грн. 60 коп.

Питання про речові докази вирішено відповідно до статті 100 КПК України.

Не погоджуючись з рішенням суду були подані апеляційні скарги, в яких:

- адвокат ОСОБА_7 просить скасувати вирок суду та перекваліфікувати дії ОСОБА_8 з ч. 1 ст. 115 на ст. 118 КК України і призначити йому покарання в межах санкції встановленої статті.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції неповно досліджено всі докази, не надано належної оцінки та не з`ясовано всі обставини справи і вчинення кримінального правопорушення, оскільки при ухваленні вироку судом взято до уваги лише докази сторони обвинувачення та показання свідків без належної їх оцінки з огляду на їх неузгодженість, суперечливість та непослідовність. Вважає неправдивими показання свідків з підстав їх знаходження в ЗСУ, внаслідок чого останні не можуть сказати правду, бо знаходяться в невигідному і небезпечному становищі стосовно свого життя та здоров`я, а тому мають бути критично оцінені. Вважає, що місцевим судом не було взято до уваги, що ОСОБА_8 не перебував у стані алкогольного сп`яніння, позитивно характеризується, раніше до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягувався, займається господарством, має на триманні малолітню дитину, дружину, матір. Звертає увагу, що обвинувачений не мав не мав наміру вбивати чи заподіяти тілесні ушкодження, які змогли призвести до тяжких наслідків, оскільки потерпілий перший почав наносити тілесні ушкодження ОСОБА_8 , неодноразово провокував його, при цьому потерпілий мав зброю і обвинуваченому загрожувала реальна небезпека для життя в зв`язку з чим він захищався;

- обвинувачений ОСОБА_8 в поданій апеляційній скарзі просить дослідивши всі докази у кримінальному провадженні змінити вирок суду перекваліфікувавши його дії з ч. 1 ст. 115 на ст. 118 КК України та скасувати вирок суду в частині задоволення цивільного позову та стягнення на користь ОСОБА_9 1 000 000 грн., натомість просить стягнути з нього на користь матері загиблого ОСОБА_10 100 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки згідно наявних доказів у кримінальному провадженні та показань свідків спростовується висновок суду про його перебування в стані алкогольного сп`яніння. Вказує, що свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 в судовому засіданні повідомили про наявність між загиблим та ним дружніх відносин, які могли зіпсуватися тільки під час раптово спровокованого ОСОБА_14 конфліктом.

Вважає, що судом першої інстанції не взято до уваги, що до пострілів, здійснених ним, ОСОБА_14 наносив йому тілесні ушкодження, і йому загрожувала реальна небезпека для життя, від якої він захищався, що підтверджується наявністю на вилучених у нього речах власної крові та крові потерпілого.

Звертає увагу, що після досліджуваних подій він неодноразово оглядався лікарями та ними було встановлено відповідні діагнози, які були відхилені при проведенні судово-медичної експертизи № 27 від 23 січня 2023 року. Під час допиту експерт ОСОБА_15 вказала, що з невідомих причин не заявляла клопотань про отримання усіх медичних документів та рентгенограм. При цьому, експерт не обґрунтувала своє твердження, що відповідні діагнози мали декларативний характер. Також, судом першої інстанції було відмовлено у задоволенні клопотання сторони захисту про призначення судово-медичної експертизи з наданням експертам всієї медичної документації.

Не погоджується з висновком суду першої інстанції, що йому було завдано тілесні ушкодження після вчинення ним пострілу присутніми військовослужбовцями, оскільки їх причетність до нанесення йому тілесних ушкоджень органом досудового розслідування перевірена не була, їх освідування не проводилося, що вказує на неповноту досудового розслідування.

Вважає, що вирок суду першої інстанції ґрунтується на показаннях свідків, наданих в судовому засіданні, які різняться з їх показаннями, наданими в ході досудового розслідування.

Як встановлено судом першої інстанції, наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 18 серпня 2022 року № 231 солдата ОСОБА_8 призначено на посаду навідника 1 мотопіхотного відділення 2 мотопіхотного взводу 2 мотопіхотної роти військової частини НОМЕР_1 , зараховано до списків особового складу частини на всі види забезпечення.

23 січня 2023 року близько 00 год. 10 хв. ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, реагуючи на отримане від військовослужбовця ОСОБА_14 зауваження щодо перебування ОСОБА_8 у стані алкогольного сп`яніння, діючи з прямим умислом, з метою протиправного заподіяння смерті ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, взяв до рук закріплену за ним вогнепальну зброю АК-74 № НОМЕР_2 , зняв запобіжник із положення «запобігання», перевівши його в положення «ОД» (режим ведення вогню одиничними пострілами), дослав патрон до патронника, після чого здійснив 5 пострілів у ОСОБА_14 , а саме: два постріли в ділянку обличчя, один постріл в ділянку правого плеча та два постріли в ділянку грудної клітки, чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді множинних вогнепальних наскрізних та сліпих поранень тулуба, голови, правого плеча з ушкодженням легень, печінки, селезінки, переломами ребер, ключиць, кісток обличчя, шийного відділу хребта, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя, від яких ОСОБА_14 помер на місці події.

Смерть ОСОБА_14 настала ІНФОРМАЦІЯ_3 від гострої крововтрати внаслідок множинних наскрізних та сліпих вогнепальних поранень тулуба, голови, правого плеча з ушкодженням легень, печінки, селезінки, переломами ребер, ключиць, кісток обличчя, шийного відділу хребта.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 , які підтримали подані апеляційні скарги, думку прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги сторони захисту, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи наведені в апеляційних скаргах, колегія суддів приходить до наступного.

У відповідності з вимогами ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

При перевірці матеріалів кримінального провадження апеляційним судом установлено, що висновки про доведеність винуватості ОСОБА_8 та кваліфікація його дій за ч. 1 ст. 115 КК України судом першої інстанції зроблено на підставі доказів, досліджених та оцінених у сукупності із дотриманням вимог кримінального процесуального закону, про що у вироку відповідно до ст. 374 КПК України наведено докладні мотиви.

За матеріалами провадження місцевим судом ретельно перевірено доводи сторони захисту щодо відсутності у обвинуваченого умислу на вбивство. Зазначені в судовому рішенні мотиви про визнання цих доводів безпідставними, апеляційний суд вважає обґрунтованими і такими, що відповідають дослідженим у судовому засіданні доказам.

У процесі вивчення матеріалів кримінального провадження не було виявлено порушень вимог кримінального процесуального закону під час збирання й закріплення доказів, які б викликали сумніви у їх достовірності. Всі докази, на яких ґрунтується обвинувачення, відповідають вимогам закону щодо допустимості, достовірності й достатності.

Свої висновки про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні ним кримінального правопорушення за викладених у вироку обставин, суд першої інстанції обґрунтував, дослідив і проаналізував показання:

- обвинуваченого ОСОБА_8 , який не заперечував факт спричинення смерті ОСОБА_14 та пояснив, що з останнім познайомився під час бойових дій у вересні 2022 року, стосунки у них були хороші. 22 січня 2023 року під час обіду ОСОБА_14 дістав зі своєї сумки пляшку алкоголю і пригостив усіх, один ОСОБА_11 не випивав, всі випили по стаканчику горілки. Пізно ввечері до нього заїхав ОСОБА_16 , вони сиділи в автомобілі спілкувались, до них підходив ОСОБА_14 та цікавився чого вони зібралися. Його автомат знаходився в будинку біля ліжка, був повністю заряджений. Близько 12 години (ночі), коли він заходив до будинку, ОСОБА_14 сидів на стільчику з лівої сторони біля печі та почав нецензурно виражатися в його сторону і них відбулася суперечка. Це тривало приблизно 5-10 хвилин. Після цього ОСОБА_14 вдарив його у праве око і різко встав. Він на таке не сподівався, коли йому прилетіло в праве око, в нього «зорі» були в очах, він поплив, схопився за футболку ОСОБА_14 , це він ще пам`ятає, а далі все «суцільний туман». Падав, намагався встати, свого положення не пам`ятає, не знає, як йому вдалося вирватись. Він пам`ятає, що порвав ОСОБА_14 футболку, чи потягнув, чи впав разом з ним. Прийшов в себе від черги пострілів. Саме від пострілів він почав кричати. Коли ОСОБА_14 йому вдарив в око, він кричав, що цього не подарує, думав, що у нього нема ока, переживав за зуби, які тільки у відпустці полікував. Після цього, ОСОБА_12 йому наніс удари, він впав на ліжко і зомлів і не так швидко прийшов до тями, хтось з військових лив на нього воду і з цього моменту він все пам`ятає. В кімнаті було повно людей, всі кричали - стій, нікуди не тікай. Хто забрав у нього зброю, не пам`ятає;

- потерпілої ОСОБА_9 , яка повідомила, що з вересня 2018 року вона перебувала у близьких стосунках із ОСОБА_14 , мала з ним фактичні шлюбні відносини, вела з ним спільне господарство. Із телефонних розмов з загиблим їй стало відомо, що в кінці серпня у його підпорядкуванні з`явився один проблемний військовослужбовець, який вчиняв скандали, розборки із хлопцями. До моменту загибелі ОСОБА_14 їй не було відомо прізвище цього військового, потім їй повідомили, що його прізвище ОСОБА_17 ;

- свідка ОСОБА_11 , який повідомив, що події відбувались в ніч з 22 на 23 січня 2023 року. Раніше конфліктів між ОСОБА_14 і ОСОБА_8 не спостерігав. Він прокинувся на звук пострілів. Скільки їх було, точно сказати не може, потім дізнався, що пострілів було шість чи сім. Він побачив лежачого на полу ОСОБА_14 і ОСОБА_8 , який направлявся до них у кімнату зі зброєю в руках. Намагався надати ОСОБА_14 допомогу, однак він вже був без ознак життя. Під час вечері ОСОБА_8 і ОСОБА_14 сперечались, саму суперечку між ними він не спостерігав але її чув. Це була суперечка недовга, хвилин 10. Тілесних ушкоджень у ОСОБА_8 не було і він не чув звуків їх нанесення. Чув одиночні постріли. Коли він скочив з ліжка, ОСОБА_8 стояв у дверному отворі, піднявши руки і казав «все, вбивайте мене», автомат тримав за цівку, у нього зразу забрав автомат ОСОБА_18 . Після здійснення пострілів ОСОБА_8 били всі, окрім нього;

- свідка ОСОБА_12 , який пояснив, що в день досліджуваних подій між обвинувачений та загиблим був конфлікт, однак ОСОБА_19 . ОСОБА_8 тілесних ушкоджень не наносив. ОСОБА_8 сильно обурювався, що ОСОБА_14 строїть з себе командира і схопив того за футболку. Вони вдвох впали, це було ще задовго до тієї події. Їх підняли, розігнали. Він точно пам`ятає час: 12:00 (ночі), бо закінчувався його наряд. Він віддав ОСОБА_8 рацію, вийшов на вулицю у своїх справах і почув, що хтось стріляє в хаті. Він різко не міг кинутися до хати, а коли зайшов, ОСОБА_14 лежав біля порогу з розірваною щокою, а ОСОБА_8 стояв у сусідніх дверях у кімнаті, у нього на цей час уже забрали автомат, і кричав «убийте мене, убийте мене». Він не рахував п`ять або більше пострілів, це були одиночні постріли з інтервалом, це не була черга, інтервал 2-3 секунди. Після цього він наносив тілесні ушкодження ОСОБА_8 . Обвинувачений спротиву не чинив, здався;

- свідка ОСОБА_13 , який пояснив, що з чого почалася сварка між ОСОБА_8 та ОСОБА_14 не пам`ятає, просто розмовляли на підвищених тонах. Тривала сварка не може сказати скільки, 5 - 7 - 10 хвилин. Після цього ОСОБА_8 пішов курити, а ОСОБА_19 сидів у телефоні біля пічки у кріслі. Обвинувачений повернувся приблизно через 20-30 хвилин, зайшов в кімнату і він почув звук затвора на автоматі. Потім ОСОБА_8 зайшов до них і вистрілив, пострілів було 5-6. ОСОБА_19 у цей момент сидів біля пічки, після пострілів впав. Обвинувачений повернувся в кімнату і сів на ліжко. Після сварки ОСОБА_14 і ОСОБА_8 він не бачив, щоб хтось комусь завдавав тілесних ушкоджень;

- свідка ОСОБА_16 , який повідомив, що безпосереднім свідком події він не був, але 22 січня 2023 року двічі зустрічався із ОСОБА_8 . Заїхавши вдруге, останній вийшов до нього і вони в автомобілі випивали, увімкнули голосно музику. Через деякий час до них підійшли ОСОБА_14 і ОСОБА_11 та зробили зауваження, що голосно грає музика, жодних конфліктів між ними не було і вони почали розходитися. На запитання, чи були на ОСОБА_8 якісь помітні тілесні ушкодження вже коли він повертався з ремонту і заїхав до обвинуваченого другий раз, відповів, що нічого такого не помітив, ОСОБА_17 був такий, як і при першій зустрічі;

- експерт ОСОБА_15 , яка проводила судово-медичну експертизу ОСОБА_8 та котра роз`яснила, що у висновку зазначено про кількість травмуючих дій, від яких було отримано тілесні ушкодження, а не кількість самих ушкоджень і таких дій було не менше, ніж 15-16. На запитання, чому не було взято до уваги діагноз «ЗЧМТ, струс головного мозку», який відповідно до висновку експерта не підтвердився, зазначила, що даний діагноз носить деклартивний характер, діагноз повинен бути обгрунтований та підтверджений як мінімум клінічними даними, лікарем повинна бути викладена і описана паталогічна симптоматика такого діагнозу, яка свідчить про наявність ЧМТ, чого не було в медичній документації, тому підтвердила, що не вбачала такого діагнозу у ОСОБА_8 відповідно до наданої медичної документації. Такий діагноз не був обґрунтований клінічними даними і не було паталогічної клініки, тому цей діагноз не було взято до уваги. Жоден із лікарів, які писали про такий діагноз не описали неврологічного статусу при такому діагнозі. Також, відповідаючи на запитання, зазначила, що навіть при наявності підтвердженого діагнозу «струс головного мозку», на ступінь тяжкості тілесних ушкоджень ОСОБА_8 це не мало би впливу. В ОСОБА_8 було встановлено легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, такими б вони і залишилися. Також підтвердила, що ознак самозахисту у ОСОБА_8 не було виявлено з огляду на відсутність у нього тілесних ушкоджень, які локалізуються на верхніх кінцівках, на тильній поверхні кисті, передпліччя, та які могли би свідчити про самозахист;

- експертів, які проводили амбулаторну комплексну судову психолого-психіатричну експертизу ОСОБА_8 - ОСОБА_20 та ОСОБА_21 . Експерти підтвердили обставини, встановлені у висновку, зазначили, що під час проведення експертизи було враховано покази ОСОБА_8 дані ним, в тому числі під час судового розгляду, покази свідків, досліджено та опрацьовано всі матеріали, які були в справі. Також висловилися про достатність матеріалів, наданих на експертизу.

Встановлені судом обставин щодо винуватості обвинуваченого, крім вище наведених показань, також підтверджується даними, що, зокрема, містяться у наступних доказах:

- протоколі огляду місця події від 23 січня 2023 року, згідно якого по АДРЕСА_2 о 04.00 годині ранку був виявлений труп ОСОБА_14 з ознаками вогнепальних поранень, а також виявлені та вилучені 6 предметів, схожих на гільзи, вилучені з житлової кімнати 1; 24 предмети, схожі на набої вилучені з магазину; предмет, схожий на кулю (з дверей), фрагмент кулі; магазин до автомата; предмет, схожий на автомат вилучений біля порогу під вікнами;

- протоколі огляду від 23 січня 2023 року, згідно якого, при огляді трупа ОСОБА_14 отримано змиви з рук потерпілого, зроблена та вилучена дактилокарта, вилучений вміст піднігтьових пластин, в ході розтину вилучено чотири предмети, зовні схожі на кулі та один предмет, схожий на частину кулі, під тілом потерпілого виявлений один предмет, зовні схожий на кулю;

- протоколі огляді місця події від 23 січня 2023 року, згідно яког,о з трупа ОСОБА_14 була вилучена футболка сірого кольору з механічними пошкодженнями у вигляді трьох розривів збоку спини та одного розриву спереду, зі слідами речовини бурого кольору по всій поверхні футболки. На трупі ОСОБА_14 маються множинні вогнепальні поранення;

- висновку судово-медичного експерта від 06 березня 2023 року № 81 КЗ, згідно якого, при дослідження трупа ОСОБА_14 виявлено комплекс тілесних ушкоджень, який утворився безпосередньо перед смертю 23 січня 2023 року від 5 пострілів з вогнепальної зброї снарядами, що ранять з неблизької відстані за межами дії додаткових факторів пострілу та має ознаки тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя, має прямий причинний зв`язок із настанням смерті. Смерть ОСОБА_14 настала від гострої крововтрати, внаслідок множинних наскрізних та сліпих вогнепальних поранень тулуба, голови, правого плеча з ушкодженням легенів, печінки, селезінки, переломами ребер, ключиць, кісток обличчя, шийного відділу хребта;

- висновку судово-медичного експерта від 16 лютого 2023 року № 27, відповідно до якого при проведені судово-медичної експертизи у ОСОБА_8 виявлені тілесні ушкодження, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я та до категорії легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я чи незначної стійкої втрати працездатності. Діагноз «Закрита черепно-мозкова травма. Струс-забій головного мозку» в наданій на експертизу медичній документації не підтверджений об`єктивними клінічними та рентгенологічними даними і при встановленні наявності та ступеню тяжкості тілесних ушкоджень не враховувався. Виходячи з кількості зовнішніх ушкоджень, виявлених у ОСОБА_8 , їх характеру та розташування, можна припустити, що вони могли утворитися не менш ніж від 15-16 травматичних дій. При проведені судово-медичної експертизи у ОСОБА_8 не виявлено тілесних ушкоджень, які б могли свідчити про його самозахист;

- висновку експерта імунолога № 72 від 22 лютого 2023 року згідно якого у слідах на футболці трупа ОСОБА_14 знайдено кров людини, даних за походження крові від громадянина ОСОБА_8 не отримано, походження крові від ОСОБА_14 не виключається;

- висновку експерта імунолога № 73 від 22 червня 2023 року відповідно до якого у слідах на куртці (названій слідчим «бушлат») (об. №1, 2, 3, 4, 5) та на штанах ОСОБА_8 (об. № 6, 7, 8, 9, 10, 11) знайдено кров людини, при встановленні групової належності якої за системою АВО виявлено наступне: в об`єктах № 6, 7, 8, 9, 10 виявлені антигени А і В, які могли походити від особи (осіб) з групою крові АВ (IV), або в даних об`єктах могло мати місце змішання крові осіб з будь-якою комбінацією вказаних антигенів. В такому випадку походження антигену А не виключено від особи (осіб) з групою крові А (II) з ізогемаглютиніном анти-В, в тому числі і від трупа ОСОБА_14 , а походження антигену В не виключено від особи (осіб) з групою крові В(III) з ізогемаглютиніном анти-А, в тому числі і від громадянина ОСОБА_8 .. В об`єктах (№ 1, 2, 3, 4, 5, 11) виявлений антиген В, який міг походити від особи (осіб) з групою крові В (III) з ізогемаглютиніном анти-А, і походження його від громадянина ОСОБА_8 не виключається. Даних за походження крові в слідах (об. № 1, 2, 3, 4, 5, 11) від трупа ОСОБА_14 не отримано;

- висновках експерта №5-ц, №6-ц від 01 березня 2023 року, згідно яких у піднігтьовому вмісті з рук ОСОБА_8 присутність слідів крові та клітин трупа ОСОБА_14 не виявлено. При встановленні групової належності слідів крові, виявлених у піднігтьовому вмісті рук ОСОБА_14 , вони могли походити від самого ОСОБА_14 , слідів крові та клітин ОСОБА_8 не отримано;

- відомості закріплення зброї за особовим складом 2 МПР військової частини НОМЕР_1 , відповідно до якої за солдатом ОСОБА_8 було закріплено АК-74 № НОМЕР_2 ;

- висновку експерта № КСЕ-19/125-23/1006-БЛ від 18 квітня 2023 року, згідно якого автомат, наданий на дослідження, є вогнепальною зброєю бойовим 5,45 мм автоматом Калашникова АК-74 № НОМЕР_2 , 1989 року випуску. Шість гільз, що надані на дослідження стріляні з 5,45-мм автомату Калашникова АК-74 № НОМЕР_2 , наданого на дослідження. Три кулі, вилучені з пакету №Р8Р1165108, одна куля, вилучена з пакету №WAR1166753, одна частина оболонки кулі, вилучена з пакету №WAR1166864 та одна частина оболонки кулі, вилучена з пакету №РSР1165108, стріляні з 5,45-мм автомату Калашникова АК-74 №6051456, наданого на дослідження;

- протоколі проведення слідчого експерименту від 06 лютого 2023 року проведеного за участі ОСОБА_8 , згідно якого, останній повідомив, що в день події о 21 год до нього приїхав знайомий військовослужбовець ОСОБА_22 з яким вони спілкувалися в авто та вживали алкогольні напої. В цей час до них вийшов ОСОБА_14 та висловив претензії, що вони шумлять. Згодом він повернувся до будинку. В будинку ОСОБА_8 показав місце, де знаходився ОСОБА_14 та який почав до нього чіплятися, словесно ображати. Продемонстрував, як йому наніс ОСОБА_14 удар в обличчя, потім наносив удари по голові, плечах, боках. Показав місце, де він впав. ОСОБА_8 продемонстрував як він встав, побіг в іншу кімнату, де знаходився його автомат, показав, як він взяв до рук автомат і зробив один одиночний постріл в ОСОБА_14 ;

- висновку судово-психіатричного експерта №132 від 14 березня 2023 року, згідно якого у ОСОБА_8 на теперішній час клінічних ознак психічного захворювання та тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності не виявлено. За своїм психічним станом в період часу, до якого відноситься кримінальне правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється був здатний усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_8 за своїм психічним станом на теперішній час здатний правильно сприймати обставини, які мають значення для даного кримінального провадження та давати про них правильні свідчення;

- висновку судово-психіатричного експерта №133 від 14 березня 2023 року відповідно до якого у ОСОБА_8 на теперішній час не виявлено клінічних ознак психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю чи наркотичних речовин з синдромом залежності, тому відповідне лікування йому не показане;

- висновку експертів №153/163 від 08 квітня 2025 року, відповідно до якого, за результатами амбулаторної комплексної судової психолого-психіатричної експертизи, у ОСОБА_8 в період часу, до якого відноситься дане кримінальне провадження, у вчиненні якого він обвинувачується клінічних ознак психічного захворювання та тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності не виявлено, він був здатний усвідомлювати свої дії та керувати ними. У ОСОБА_8 на теперішній час клінічних ознак психічного захворювання та тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності не виявлено. За його психічним станом на теперішній час застосування примусових заходів медичного характеру не показане. До індивідуально-психологічних особливостей ОСОБА_8 відносяться рівень інтелектуальної та психічної норми. Таких психологічних особливостей, які б могли суттєво вплинути на характер його поведінки 23 січня 2023 року не виявлено. ОСОБА_8 з урахуванням рівня його розумового розвитку, рівня індивідуально-психологічних особливостей міг розуміти характер і фактичний зміст власних дій, керувати ними та передбачати наслідки відповідно до події, яка мала місце 23 січня 2023 року. У ОСОБА_8 на період інкримінованого йому діяння психологічних ознак фізіологічного афекту, чи будь якого іншого емоційного стану, який би суттєво впливав на поведінку в інкримінованій йому ситуації не виявлено;

- протоколі затримання від 23 січня 2023 року, згідно якого був проведений особистий обшук ОСОБА_8 та вилучені камуфляжні чоловічі штани та камуфляжний бушлат, у які він був одягнений, зі слідами речовини бурого кольору;

- виписці №170 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного хворого) від 23 січня 2023 року згідно якої у ОСОБА_8 ознак сп`яніння не виявлено, тверезий, результат 0,11 проміле. Зазначено, що ОСОБА_8 не заперечував вживання алкоголю 22 січня 2023 року пізно ввечері (пиво 200мл) зі слів. Наявний легкий запах перегару.

Місцевий суд з достатньою повнотою перевірив всі доводи сторони захисту в судовому засіданні, виклав критичний аналіз окремих доказів. У своїх висновках суд першої інстанції навів мотиви, з яких взяв до уваги одні докази та відкинув інші, та обґрунтовано дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення і доводи, викладені стороною захисту в апеляційних скаргах, були предметом детального дослідження під час судового розгляду, вони отримали об`єктивну та належну оцінку в судовому рішенні, з якою погоджується колегія суддів апеляційного суду.

Також, суд дотримався вимог ст. 10 КПК України, створивши необхідні умови для виконання учасниками процесу своїх процесуальних обов`язків і здійснення наданих їм прав. Сторони користувалися рівними правами та свободою у наданні доказів, дослідженні та доведенні їх переконливості перед судом. Клопотання сторін кримінального провадження вирішені судом у відповідності до вимог КПК України.

Суд першої інстанції, з`ясувавши передбачені ст. 91 КПК України обставини, що належать до предмета доказування, встановив факт наявності суспільно небезпечного діяння й обґрунтовано визнав доведеною винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Фактичні дані, які покладено в основу вироку і на яких ґрунтується обвинувачення ОСОБА_8 отримано в порядку, визначеному КПК України, вони узгоджуються між собою, були предметом безпосереднього дослідження суду, не викликають сумніву в законності їх збирання (формування) та процесуального закріплення. Тому ці дані в силу ст. 84 КПК України є доказами у кримінальному провадженні.

Вищенаведені докази перевірені судом першої інстанції з дотриманням вимог кримінального процесуального закону та їх обґрунтовано покладено в основу вироку, оскільки вони є належними, допустимими та достатніми.

Твердження сторони захисту про відсутність в діях ОСОБА_8 умислу на вбивство потерпілого та необхідність перекваліфікації його дій на ст. 118 КК України, оскільки обвинувачений діяв з перевищенням меж необхідної оборони, і йому загрожувала реальна небезпека для життя, не заслуговують на увагу.

Стаття 115 КК України передбачає відповідальність за умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині. З суб`єктивної сторони дане кримінальне правопорушення (злочин) характеризується умисною формою вини (прямим або непрямим умислом), коли винний усвідомлює суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачає його суспільно-небезпечні наслідки у вигляді смерті іншої людини й бажає або свідомо припускає її настання.

Питання про умисел необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема, враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їхні стосунки.

Спосіб відображає насамперед причинний зв`язок між діяннями і наслідками. Певна залежність між способом і метою вчинення тих чи інших діянь виявляється в тому, що спосіб і засоби вчинення злочинів обираються особою відповідно до поставленої цілі. Ціль є передумовою усвідомлення особою результатів і наслідків своїх діянь, що проявляє свою конкретизацію в способі вчинених діянь.

На відміну від умисного вбивства, обов`язковою умовою кваліфікації дій винного, як вбивство при перевищенні меж необхідної оборони, є перебування винного при вчиненні цього діяння у стані необхідної оборони, уявної оборони або в умовах необхідності затримання злочинця. Якщо буде встановлено, що винний не перебував у такій обстановці, вчинене ним за наявності підстав слід кваліфікувати за ст. 115 КК України.

Так, будучи допитаним в судовому засіданні в суді першої та апеляційної інстанції ОСОБА_8 не заперечував, що внаслідок його дій ОСОБА_14 помер, але вказував, що його дії не мали умислу на вбивство потерпілого, він діяв лише з метою захисту себе і загиблий першим почав наносити йому тілесні ушкодження.

Слід відзначити, що показання обвинуваченого надані в ході судового провадження, що після нанесення йому тілесного ушкодження ОСОБА_14 він нічого не пам`ятає «все в суцільному тумані», суперечать його власним поясненням, які він надавав під час слідчого експерименту, зокрема, вказав та продемонстрував, що ОСОБА_14 спочатку наніс йому один удар в обличчя, потім ще ударів в область рук, плечей, боків. Після напад припинився і ОСОБА_14 сів на стілець, в цей час ОСОБА_8 вибіг в кімнату, взяв автомат та вистрілив у ОСОБА_14 .

Суд першої інстанції вірно критично оцінив показання обвинуваченого ОСОБА_8 враховуючи дані слідчого експерименту, що вказують на відсутність підстав для необхідної оборони з боку ОСОБА_8 , оскільки після нанесення, за його словами ударів, ОСОБА_14 , останній сів на стілець біля печі, тобто, якщо і було якесь посягання з боку ОСОБА_14 , то воно припинилося і підстав для здійснення необхідної оборони у ОСОБА_8 не було.

Відповідно до частини першої статті 36 КК України необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.

Перевищенням меж необхідної оборони визнається умисне заподіяння тому, хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту (частина третя статті 36 КК).

Отже, для вирішення питання про кваліфікацію складу злочину, пов`язаного з умисним позбавленням життя особи, зокрема, щодо відсутності чи наявності стану необхідної оборони, перевищення її меж, суд у кожному випадку, враховуючи конкретні обставини справи, повинен здійснити порівняльний аналіз та оцінити наявність чи відсутність акту суспільно небезпечного посягання й акту захисту, встановити їх співвідношення, відповідність чи невідповідність захисту небезпечності посягання. До критеріїв визначення правомірності необхідної оборони належать: наявність суспільно небезпечного посягання, його дійсність та об`єктивна реальність, межі захисних дій, які б не перевищували меж необхідності, а шкода особі, яка здійснює посягання, не перевищувала б ту, яка для цього необхідна.

Право на необхідну оборону виникає лише тоді, коли суспільно небезпечне посягання викликає у того, хто захищається, невідкладну необхідність в заподіянні шкоди тому, хто посягає, для негайного відвернення або припинення його суспільно небезпечного посягання.

Втім, стан необхідної оборони виникає не лише в момент вчинення суспільно небезпечного посягання, а й у разі створення реальної загрози заподіяння шкоди. При з`ясуванні наявності такої загрози необхідно враховувати поведінку нападника, зокрема, спрямованість умислу, інтенсивність і характер його дій, що дають особі, яка захищається, підстави сприймати загрозу як реальну.

Таким чином, для вирішення питання про кваліфікацію складу злочину, пов`язаного з умисним позбавленням життя особи, зокрема, щодо відсутності чи наявності стану необхідної оборони, перевищення її меж, суд у кожному конкретному випадку, враховуючи конкретні обставини справи, повинен здійснити порівняльний аналіз та оцінити наявність чи відсутність акту суспільно небезпечного посягання й акту захисту, встановити їх співвідношення, відповідність чи невідповідність захисту небезпечності посягання.

Перш за все колегія суддів враховує, що посягання на ОСОБА_8 з боку ОСОБА_14 не підтверджується показаннями свідків, які були присутні на місці події.

Свідок ОСОБА_11 вказував, що на момент події вже відпочивав, але чув суперечку між ОСОБА_8 та ОСОБА_14 , тілесних ушкоджень у обвинуваченого не було і він не чув звуків їх нанесення. Після здійснення пострілів ОСОБА_8 били всі, окрім нього.

За поясненнями свідка ОСОБА_12 , який в момент події вийшов з будинку і прибіг вже на звук пострілів, між ОСОБА_14 і ОСОБА_8 була потасовка, однак, загиблий тілесних ушкоджень не наносив обвинуваченому. ОСОБА_8 схопив ОСОБА_14 за футболку, вони вдвох впали, це було задовго до самої події. Після того, як свідок зайшов до будинку і побачив мертвого ОСОБА_14 , він наносив тілесні ушкодження ОСОБА_8 , бив його, поки руки не заболіли.

Свідок ОСОБА_13 також вказував про сварку між ОСОБА_8 та ОСОБА_14 , яка тривала не довго і після сварки він не бачив, щоб хтось комусь завдавав тілесних ушкоджень. Потім ОСОБА_8 пішов курити, а ОСОБА_14 сидів у телефоні біля пічки у кріслі. Коли обвинувачений повернувся, зайшов в кімнату і він почув звук затвора на автоматі. Потім ОСОБА_8 зайшов до них і вистрілив.

Посилання захисника ОСОБА_7 в апеляційній скарзі, що показання свідків є неправдивими з підстав їх знаходження в ЗСУ, внаслідок чого останні не можуть сказати правду, бо знаходяться в невигідному і небезпечному становищі стосовно свого життя та здоров`я, колегія суддів не може визнати такими, що заслуговують на увагу, оскільки показання таких узгоджуються з іншими доказами у справі та між собою.

Слід також відмітити, що згідно показань свідків після вчинення ОСОБА_8 пострілів, йому було завдано тілесних ушкоджень присутніми військовослужбовцями, а не ОСОБА_14 . Також, як вірно зазначено судом першої інстанції, за результатами судових цитологічних експертиз №5-ц, №6-ц від 01 березня 2023 року у піднігтьовому вмісті з рук ОСОБА_8 присутність слідів крові та клітин ОСОБА_14 не виявлено. У піднігтьовому вмісті рук ОСОБА_14 слідів крові та клітин ОСОБА_8 не отримано. За результатом імунологічного дослідження у слідах на футболці трупа ОСОБА_14 знайдено кров людини, даних за походження крові від ОСОБА_8 не отримано, походження крові від ОСОБА_14 не виключається.

Наведене в сукупності і прямо спростовує твердження сторони захисту про нанесення ОСОБА_14 обвинуваченому чисельних тілесних ушкоджень та про наявність реальної та безпосередньої загрозу заподіяння шкоди обвинуваченому ОСОБА_8 , що у свою чергу могло викликати в останнього невідкладну необхідність у заподіянні шкоди потерпілому.

Колегія суддів враховує також показання судово-медичного експерта ОСОБА_15 , надані в судовому засіданні суду першої інстанції, яка підтвердила свій висновок та пояснила, що діагноз «ЗЧМТ, струс головного мозку» не був обґрунтований клінічними даними і не було паталогічної клініки, тому цей діагноз не було взято до уваги і навіть при наявності підтвердженого діагнозу «струс головного мозку», на ступінь тяжкості тілесних ушкоджень ОСОБА_8 це не мало би впливу. Також, ознак самозахисту у ОСОБА_8 не було виявлено.

Наведене вище в сукупності також вказує про відсутність доказів тієї обставини, що тілесні ушкодження були спричинені ОСОБА_8 саме потерпілим до вчинення ним інкримінованого кримінального правопорушення.

Твердження сторони захисту щодо неповноти судового розгляду у зв`язку з відмовою у проведенні судово-медичної експертизи не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду, оскільки висновком судово-медичного експерта № 27 надано вичерпні відповіді на поставленні питання, при цьому з метою роз`яснення наданого висновку в суді першої інстанції було допитано експерта ОСОБА_15 та сторони отримали ґрунтовні відповіді на поставлені уточнюючі питання, які не викликають сумнівів у їх достовірності та ґрунтовності.

Крім того, з приводу впливу виявлених у ОСОБА_8 тілесних ушкоджень на його психічний та психологічний стан за клопотанням сторони захисту було призначено та проведено комплексну судову психолого-психіатричну експертизу, яка дала відповіді на запитання щодо стану, в якому перебував обвинувачений на час досліджуваних подій.

Встановлені фактичні обставини, пояснення ОСОБА_8 , під час слідчого експерименту та показання свідків беззаперечно підтверджують наявність умислу в його діях, які були скеровані на те, щоб вбити потерпілого ОСОБА_14 .

Таким чином, враховуючи всі вищевказані обставини, характер та спосіб дій обвинуваченого, місце вчинення кримінального правопорушення, кількість та локалізацію нанесених тілесних ушкоджень, поведінку обвинуваченого під час та після вчинення кримінального правопорушення, колегія суддів приходить до висновку про наявність в діях ОСОБА_8 умислу саме на заподіяння смерті потерпілому ОСОБА_14 , а тому його дії вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 115 КК України.

Що стосується покарання, призначеного обвинуваченому, то колегія суддів враховує наступне.

Згідно норм ст. 65 КК України суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочини, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для їх виправлення та попередження нових злочинів.

При обранні обвинуваченому ОСОБА_8 виду та міри покарання, місцевий суд вірно врахував ступінь тяжкості та наслідки вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, що він військовослужбовець за мобілізацією, одружений, має на утриманні малолітню дитину, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, за місцем проходження загальновійськової підготовки (в/ч НОМЕР_3 ) характеризується позитивно, за місцем служби (в/ч НОМЕР_1 ) характеризується негативно, позицію потерпілої. Прийняв до уваги наявність обставини, що пом`якшує покарання - активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення і обставини, яка обтяжує покарання вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння і вмотивовано дійшов висновку про можливість призначити ОСОБА_8 покарання в межах встановлених санкцією інкримінованої статті.

Із цим висновком погоджується колегія суддів, оскільки, судом першої інстанції при винесенні вироку відносно ОСОБА_8 дотримано вимоги ст.ст. 50, 65 КК України, а визначений обвинуваченому розмір покарання є достатнім і необхідним для його виправлення та попередження нових злочинів, відповідає особі обвинуваченого та ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Позиція сторони захисту про відсутність доказів перебування ОСОБА_8 в момент вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння була предметом детального аналізу судом першої інстанції і судова колегія погоджується з викладеними у вироку висновками з огляду на наступне.

Перебування ОСОБА_8 у стані алкогольного сп`яніння під час вчинення злочину підтверджується показаннями самого обвинуваченого, який не заперечував вживання алкоголю перед подією, показами свідків, в тому числі ОСОБА_16 , з яким ОСОБА_8 ввечері 22 січня 2023 року разом вживав алкогольні напої.

Крім того, згідно виписки №170 від 23 січня 2023 року з медичної карти, ОСОБА_8 не заперечував вживання напередодні пізно ввечері алкоголю та зазначено про наявність легкого запаху перегару.

Також слід відмітити, що медичний огляд ОСОБА_8 на стан алкогольного сп`яніння не був проведений безпосередньо після вчинення правопорушення, чи протягом короткого часу після вчинення і з плином часу наявність алкоголю в організмі знижувалася.

Що стосується вимоги апеляційної скарги обвинуваченого в частині вирішення цивільного позову, то колегія суддів також не може визнати їх обґрунтованими враховуючи наступне.

Рішення суду щодо цивільного позову, на переконання колегії суддів, прийнято з дотриманням положень статей 128, 129 КПК України та статей 23, 1167 ЦК України. Вирок суду відповідає вимогам ст.374 КПК України, у ньому наведено мотиви та підстави для задоволення цивільного позову.

Як убачається з мотивувальної частини вироку суду першої інстанції, розмір відшкодування моральної шкоди потерпілій визначено виходячи із конкретних обставин провадження, в тому числі, засад розумності, виваженості та справедливості, він відповідає ступеню завданих їй матеріальних збитків, фізичних та моральних страждань, і вважати його необґрунтованим, колегія суддів підстав не має.

При цьому обвинувачений ОСОБА_8 , ставлячи в апеляційній скарзі вимогу про скасування цивільного позову щодо стягнення на користь ОСОБА_23 відшкодування моральної шкоди, не наводить жодних мотивів.

Крім того, судом першої інстанції обґрунтовано встановлено, що ОСОБА_9 належить до кола осіб, які мають право на відшкодування моральної шкоди, завданої смертю ОСОБА_14 та належним чином мотивовано грошову суму компенсації моральної шкоди.

Таким чином, доводи апеляційних скарг та матеріали кримінального провадження не містять достатніх даних про порушення судом першої інстанції при розгляді цивільних позовів норм матеріального закону, які ставили б під сумнів обґрунтованість прийнятого рішення.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про законність, обґрунтованість і належну вмотивованість оскаржуваного вироку, який зміні чи скасуванню не підлягає.

Під час апеляційного розгляду колегією суддів не встановлено будь-яких порушень норм матеріального чи процесуального закону, наслідком яких є зміна чи скасування судового рішення, у зв`язку із чим, вирок суду слід залишити без змін, як законний, обґрунтований та вмотивований, а апеляційні скарги - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги захисника-адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Куликівського районного суду Чернігівської області від 20 листопада 2025 року, щодо ОСОБА_8 без змін.

Згідно ч.4 ст.532 КПК України дана ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.426 КПК України протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим в той самий строк з дня вручення копії ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4