Справа № 953/3593/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" березня 2026 р.

Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 (в режимі ВКЗ),

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові клопотання захисника обвинуваченого про скасування арешту майна, поданого у межах об`єднаного кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000003 від 08.01.2025, № 0004289 від 13.12.2023 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Люботин, Харківської області, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 369-2, ч. 3 ст. 369-2, ч. 1 ст. 354, ч. 1 ст. 209, ч. 3 ст. 369-2 КК України,

УСТАНОВИВ:

У провадженні Київського районного суду м. Харкова перебуває об`єднане кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000003 від 08.01.2025, № 0004289 від 13.12.2023 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 369-2, ч. 3 ст. 369-2, ч. 1 ст. 354, ч. 1 ст. 209, ч. 3 ст. 369-2 КК України.

Захисник обвинуваченого подав клопотання, в якому просить скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Люботинського міського суду Харківської області від 24.01.2025 № 630/142/25 (провадження № 1-кс/630/123/25), на майно, яке було вилучено 23.01.2025 в ході обшуку транспортного засобу Audi A4 номерні знаки НОМЕР_1 , який був розташований навпроти ТРЦ "Нікольский" за адресою: м. Харків, вул. Г. Сковороди, 2а, а саме: мобільний телефон Sigma Imeil: НОМЕР_2 , Imei2: НОМЕР_3 з карткою оператору мобільного зв`язку НОМЕР_4 , що належить ОСОБА_5 .

Клопотання мотивовано тим, що на даний час досудове розслідування завершене, вручено обвинувальний акт та справа перебуває на розгляді в Київському районному суді м. Харкова. 3 матеріалів кримінального провадження, що вже долучення в судових засіданнях до матеріалів судової справи № 953/3593/25, вбачається, що з даним речовим доказом не проводилось жодної слідчої дії, тобто даний речовий доказ не є знаряддям вчинення злочину і не зберіг на собі сліди злочину та не містить інших відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Отже на теперішній час зберігати даний речовий доказах у сторони обвинувачення не є необхідним заходом забезпечення кримінального провадження в контексті положень розумності, співрозмірності та виправданості.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник у судовому засіданні підтримали клопотання та прохали його задовольнити.

Прокурор у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував, посилаючись на те, що воно подано стороною захисту передчасно, з огляду на стадію судового розгляду, а також на те, що вказане арештоване майно є речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

Суд, вивчивши зміст клопотання та додані до нього документи, заслухавши доводи сторін, дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно: є доказом злочину; підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення (ч. 1 ст. 98 КПК України).

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано (абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України).

Отже, підставою для скасування арешту в порядку ст. 174 КПК України є відсутність потреби в подальшому застосуванні цього заходу забезпечення або необґрунтованість його застосування, при цьому, з урахуванням вимог ст. 22 КПК України, доведення цих обставин покладається на особу, яка звернулася із клопотанням про скасування арешту майна.

Згідно з ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

В межах розгляду клопотання суд встановив, що на підставі ухвали слідчого судді Люботинського міського суду Харківської області від 24.01.2025 № 630/142/25 (провадження № 1-кс/630/123/25), на майно, яке було вилучено 23.01.2025 в ході обшуку транспортного засобу Audi A4 номерні знаки НОМЕР_1 , який був розташований навпроти ТРЦ "Нікольский" за адресою: м. Харків, вул. Г. Сковороди, 2а, на майно, а саме: мобільний телефон Sigma Imeil: НОМЕР_2 , Imei2: НОМЕР_3 з карткою оператору мобільного зв`язку НОМЕР_4 , що належить ОСОБА_5 було накладено арешт.

Задовольняючи клопотання слідчого та накладаючи арешт на грошові кошти і мобільні телефони, слідчий суддя керувався вимогами ст. 170 173 КПК України та дійшов висновку про наявність достатніх даних, що свідчать про обґрунтованість доводів органу досудового розслідування щодо необхідності накладення арешту на майно з метою забезпечення збереження речових доказів, оскільки могло бути знаряддям вчинення злочину і могло зберегти на собі сліди злочину або може містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, оскільки вилучене майно можливо було набуте внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Суд зазначає, що вирішення питання про віднесення матеріальних об`єктів до речових доказів на стадії досудового розслідування належить до повноважень слідчого. Правомірність визнання зазначених об`єктів речовими доказами була перевірена слідчим суддею під час вирішення питання про накладення арешту на майно у сукупності з іншими матеріалами кримінального провадження.

З огляду на стадію судового розгляду цього кримінального провадження дослідження доказів, суд позбавлений можливості вирішити питання щодо скасування арешту майна, яке є речовим доказом у цьому об`єднаному кримінальному провадженні, оскільки такі питання підлягають вирішенню в нарадчій кімнаті під час ухвалення остаточного рішення за результатами розгляду кримінального провадження.

Крім того, заявник, в порядку ст. 174 КПК України, не навів переконливих доводів відсутності потреби в подальшому застосуванні цього заходу забезпечення або необґрунтованість його застосування. При цьому, з урахуванням вимог ст. 22 КПК України, доведення цих обставин покладається на особу, яка звернулася із клопотанням про скасування арешту майна.

Отже, клопотання сторони захисту є передчасним та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 2, 7, 174, 309, 370 372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна, поданого у межах об`єднаного кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000003 від 08.01.2025, № 0004289 від 13.12.2023 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 369-2, ч. 3 ст. 369-2, ч. 1 ст. 354, ч. 1 ст. 209, ч. 3 ст. 369-2 КК України

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 11.03.2026.

Суддя ОСОБА_6