Справа № 215/9000/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2026 року Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду № 3 обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000668 від 24.09.2025 року, який надійшов до суду разом з угодою про визнання винуватості відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Ашхабад, Туркменістан, громадянина рф, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, маючого на утриманні малолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не є особою з інвалідністю, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за участі учасників кримінального провадження: прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_3 в період дії воєнного стану, який запроваджено Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" після повномасштабного військового вторгнення Російської Федерації затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 № 2102-IX та продовжено строк дії воєнного стану в Україні Законом «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» з 05 години 30 хвилин 05 листопада 2025 року строком на 90 діб, вчинив умисний тяжкий злочин за наступних обставин.

Так, 20.09.2025 приблизно о 20:00 год. більш точний час в ході досудового розслідування встановити не представилось можливим, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи поблизу зупинки громадського транспорту «Площа Товстого», яка розташована за адресою: м. Кривий Ріг, Тернівський район, площа Товстого, на тротуарі побачив банківську паперову упаковку в якій виявив банківську картку № НОМЕР_1 імітовану АТ КБ «ПриватБанк» належну ОСОБА_7 , яка в цей же день була втрачена останньою з власної необережності. На поверхні зазначеної упаковки ОСОБА_3 побачив написаний від руки ПІН-код, який раніше для нагадування був зазначений ОСОБА_7 .

В цей час та місці у ОСОБА_3 виник злочинний умисел на привласнення належної ОСОБА_7 банківської картки № НОМЕР_1 імітованої АТ КБ «ПриватБанк», яка в силу положень ст.1 Закону України «Про інформацію», п. 1.27, 1.31 ст. 1, п. 15.2 ст. 15 Закону України «Про платіжні системи коштів в Україні», ч. 4 ст. 51 Закону України «Про банки та банківську діяльність» та примітки до ст. 358 Кримінального кодексу України, є офіційним документом та корисливий мотив на таємне викрадення з банківського рахунку грошових коштів.

Знайшовши банківську картку ОСОБА_3 не вчинив жодних дій щодо встановлення власника картки чи її повернення та діючи умисно, реалізуючи умисел, спрямований на привласнення офіційного документа, переслідуючи при цьому корисливу мету, усвідомлюючи протиправність своїх дій і бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, маючи на меті подальше використання цієї картки у власних злочинних корисливих цілях, а саме для заволодіння грошовими коштами, привласнив офіційний документ - банківську картку № НОМЕР_1 імітовану АТ КБ «ПриватБанк» належну ОСОБА_7 , після чого покинув місце вчинення проступку та пішов до ТК «Терра», що розташований за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Чарівна, 1Б.

Ці умисні дії ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кваліфіковано за ч. 1 ст. 357 КК України, за ознаками привласнення офіційних документів, вчинене з корисливих мотивів.

Після чого, 20.09.2025 о 20:31 год. ОСОБА_3 реалізуючи свій злочинний умисел направлений на таємне викрадення грошових коштів ОСОБА_7 з банківського рахунку, зайшов до приміщення ТК «Терра», що розташований за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Чарівна, 1Б. Не припиняючи свої злочинні дії, достовірно знаючи, що на території України згідно Указу Президента України введено воєнний стан, переслідуючи мету незаконного збагачення, діючи умисно, протиправно, з корисливих мотивів, маючи при собі раніше знайдену банківську картку № НОМЕР_1 імітовану АТ КБ «ПриватБанк» належну ОСОБА_7 , підійшов до термінала самообслуговування, після чого не маючи законних підстав на вчинення будь-яких грошових операцій по банківській картці, з використанням банківської картки ОСОБА_7 № НОМЕР_1 імітованої АТ КБ «ПриватБанк» та термінала самообслуговування, знаючи ПІН-код банківської картки, о 20 год. 32 хв. здійснив переведення у готівку та зняття грошових коштів належних ОСОБА_7 у сумі 3200 гривень, після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник, обернувши викрадені грошові кошти на свою користь та розпорядившись ними на власний розсуд.

У подальшому, 21.09.2025 року реалізуючи єдиний злочинний умисел направлений на таємне викрадення коштів ОСОБА_7 , о 10 год. 30 хв. та 14 год. 22 хв., ОСОБА_3 з метою доведення злочинного умислу до кінця з банківської картки № НОМЕР_1 імітованої АТ КБ «ПриватБанк» належної ОСОБА_7 , перерахував 370 грн та 1075, 35 грн на банківську картку отримувача АТ «А-банк» № НОМЕР_2 належну ОСОБА_8 , якій про злочинні дії ОСОБА_3 нічого відомо не було.

Своїми умисними та протиправними діями ОСОБА_3 спричинив потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 4 645, 35 грн.

Ці умисні дії ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кваліфіковано за ч. 4 ст. 185 КК України, за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого в умовах воєнного стану.

Таким чином, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених:

- ч. 1 ст. 357 КК України, за ознаками привласнення офіційних документів, вчинене з корисливих мотивів;

- ч. 4 ст. 185 КК України, за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого в умовах воєнного стану.

21 листопада 2025 року між обвинуваченим ОСОБА_3 та прокурором, в присутності захисника ОСОБА_6 та за наявності письмової згоди потерпілої ОСОБА_7 на укладання угоди, була укладена угода про визнання винуватості у кримінальному провадженні № 0000668 від 24.09.2025 року, за умовами угоди підозрюваний під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні і зобов`язується: беззастережно визнати обвинувачення в повному обсязі висунутої йому підозри у судовому провадженні.

Сторони дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення за ч.4 ст. 185, ч.1 ст.357 КК України, міри покарання та наслідків умисного невиконання угоди про визнання винуватості, передбачених ст.476 КПК України.

Сторони узгодили ОСОБА_3 покарання за ч.4 ст. 185 КК України у виді 5 років позбавлення волі, за ч.1 ст.357 КК України 1 рік обмеження волі. На підставі ч.1 ст.70,72 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, сторони узгодили ОСОБА_3 покарання у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України сторони погоджуються на звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання з іспитовим строком та покладанням на нього обов`язків передбачених ст.76 КК України.

Підозрюваному роз`яснені правила ст.ст.394, 424, 473 ч.2, 474 ч.4, 476 КПК України, а також він розуміє, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 3891 КК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурор висловив думку, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги та правила КПК України та КК України, просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити ОСОБА_3 узгоджене прокурором та обвинуваченим покарання.

Судом роз`яснено обвинуваченому, що він має право на справедливий судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, він має права передбачені ст.474 ч.4 КПК України. Роз`яснено наслідки укладення та затвердження угоди передбачені ст.473 ч.2 КПК України, характер обвинувачення щодо якого він визнає себе винуватим. Вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до нього в разі затвердження угоди судом.

В судовому засіданні ОСОБА_3 повністю визнав себе винуватим в скоєнні кримінальних правопорушень передбачених ч.4 ст.185, ч. 1 ст. 357 КК України, підтвердив добровільність укладення угоди, погодився на застосування до нього узгодженого покарання у разі затвердження угоди та пояснив, що розуміє надані йому законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості та наполягає на затвердженні угоди.

Захисник ОСОБА_6 в судовому засіданні не заперечує проти затвердження угоди.

Потерпіла ОСОБА_7 надала заяву про згоду на укладання угоди про визнання винуватості між прокурором та ОСОБА_3 .

Суд переконався поясненнями сторін кримінального провадження, матеріалами кримінального провадження, що укладення угоди є добровільною, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно положень ч.4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Перевіривши угоду про визнання винуватості на відповідність вимогам КПК та КК України, суд встановив, що кваліфікація дій обвинуваченого за ч.4 ст. 185 КК України за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану; за ч. 1 ст. 357 КК України за ознаками привласнення офіційних документів, вчинене з корисливих мотивів є правильною, злочин, передбачений ч.4 ст.185 КК України, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_3 визнав себе винуватим, відповідно до ст. 12 КК України є тяжким, кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.357 КК України, відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком, тому існують достатні фактичні підстави для винуватості і відповідно до вимог ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним (обвинуваченим) може бути укладена та затверджена в даному кримінальному провадженні.

Умови угоди про визнання винуватості відповідають інтересам суспільства та не порушують права, свободи та інтереси сторін та інших осіб, укладення угоди є добровільним, виконання угоди обвинуваченим є можливим.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Процесуальні витрати на залучення експерта для проведення судової експертизи відсутні.

Питання щодо речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог статті 100 КПК України.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався.

Керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 469, 474, 475 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду від 21 листопада 2025 року про визнання винуватості укладену між прокурором Криворізької північної окружної прокуратури ОСОБА_5 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000668 від 24.09.2025 року, з одного боку, та який відповідно до вимог ч.4 ст.469 КПК України отримав письмову згоду на укладання угоди про визнання винуватості від потерпілої ОСОБА_7 та підозрюваного у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_3 , з іншого боку, за участі захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_6 про визнання обвинуваченим ОСОБА_3 винуватості у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.4 ст.185 , ч.1 ст.357 КК України.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185, ч.1 ст.357 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання:

- за ч.4 ст. 185 КК України 5/п`ять/ років позбавлення волі;

-за ч.1 ст.357 КК України 1 /один/ рік обмеження волі.

На підставі ч.1 ст.70, ч.1 ст.72 КК України, при сукупності кримінальних правопорушень, визначити ОСОБА_3 остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання у виді 5 (п`ять) років позбавлення волі з випробуванням на 3 (три) роки, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі п.п. 1,2 ч.1 ст. 76 КК України, п.2 ч.3 ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази:

- оптичний диск білого кольору, з відеозаписам з камер відео спостереження магазину ТОВ «Омега» «Варус», що знаходиться за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Чарівна 1Б - зберігати в матеріалах даного кримінального провадження;

- оптичний диск білого кольору, 700Мб з інформацією від АТ КБ «ПриватБанк», отриманою в ході здійснення тимчасового доступу до речей і документів - зберігати в матеріалах даного кримінального провадження;

-оптичний диск білого кольору, 4700Мб з інформацією від АТ «А-Банк», отриманою в ході здійснення тимчасового доступу до речей і документів - зберігати в матеріалах даного кримінального провадження.

Роз`яснити ОСОБА_3 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.

Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Тернівський районний суд м.Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 394 КПК України.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений: обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч.ч. 4,6,7 ст. 474 КПК України, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з ч.4 ст. 469 КПК України угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

СУДДЯ: