1 УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИСправа № 335/2412/26 1-кс/335/788/2026
10 березня 2026 року м. Запоріжжя
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Запоріжжя, громадянина України, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації, який перебуває у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», одруженого, такого, який не має на утриманні малолітніх чи неповнолітніх дітей, середньої освіти, зареєстрованого та такого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,
10.03.2026 до слідчого судді надійшло клопотання слідчого СВ ВП № 1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_8 , погоджене з прокурором у кримінальному провадженні заступником керівника Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_9 , про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування.
В обґрунтування клопотання слідчий послався на таке.
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем за призовом під час мобілізації та перебуваючи у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», вчинив умисний корисливий злочин за наступних обставин.
07 березня 2026 року, приблизно о 22 годині 00 хвилин, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, у ОСОБА_4 , який перебуваючи разом із ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у парку «Трудової слави», біля будинку № 13 по вулиці Південноукраїнська у місті Запоріжжя, виник злочинний умисел спрямований відкрите викрадення чужого майна, а саме мобільного телефону «Moto G54 12/256 GB Midnight Blue», ІМЕІ: НОМЕР_2 , який належить останньому.
Реалізовуючи свій злочинний умисел ОСОБА_4 діючи без розриву у часі, умисно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, ввів в оману ОСОБА_10 , стверджуючи, що тимчасово утримає належний останньому мобільний телефон для його безпеки та поклав його до кишені своє куртки. Після чого, ОСОБА_4 діючи відкрито, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, із застосуванням фізичного насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, завдав ОСОБА_10 не менше двох ударів кулаком в область обличчя, спричинивши забій щічної ділянки праворуч, тим самим подавив волю до супротиву ОСОБА_10 та відкрито заволодів його мобільним телефоном «Moto G54 12/256 GB Midnight Blue», ІМЕІ: НОМЕР_2 , із встановленою сім-картою НОМЕР_3 .
Після чого, ОСОБА_4 продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, зник з місця кримінального правопорушення утримуючи мобільного телефону «Moto G54 12/256 GB Midnight Blue», ІМЕІ: НОМЕР_2 , із встановленою сім-картою НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_10 , яким розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілому матеріальну шкоду на суму 9 600 гривня 00 копійок.
Таким чином, ОСОБА_4 за викладених вище обставин підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, а саме у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненому в умовах воєнного стану.
08.03.2026 ОСОБА_4 був затриманий в порядку ст. 208 КПК України.
08.03.2026 відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 276, ч. 1 ст. 278 КПК України, ОСОБА_4 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 186 КК України, за яке законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі від шести до десяти років з конфіскацією майна
Клопотання про застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою обґрунтовується наявністю ризиків, зазначених у п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав, пославшись на факти та доводи, викладені у ньому.
Підозрюваний ОСОБА_4 не заперечував свою причетність до подій, покладених в основу підозри, а також проти задоволення клопотання слідчого. Пояснив, що інкриміноване йому діяння вчинив під впливом алкогольного сп`яніння і матеріальних негараздів у повсякденному житті.
Захисник підозрюваного, адвокат ОСОБА_5 , пославшись на пов`язаність позицією свого підзахисного щодо суті клопотання, поклався на розсуд суду.
Заслухавши учасників провадження, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання, виходячи з такого.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Щодо обґрунтованості підозри.
Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (частина 5 статті 9 КПК).
У своїх рішеннях, зокрема, «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.
«Обґрунтована підозра» існує тоді, коли факти, якими обґрунтовується затримання, можна «розумно» вважати такими, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність. Тобто явно не може йтися про наявність «обґрунтованої підозри», якщо дії, у вчиненні яких підозрюється особа, не становлять кримінального правопорушення на момент вчинення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Волох проти України»).
При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи
Уявлення про «обґрунтовану підозру» має ґрунтуватися поміж інших факторів, на двох ключових критеріях: суб`єктивному та об`єктивному.
Перший критерій означає, що підозра має бути добросовісною, тобто особа, яка виконала затримання та оголосила підозру, має щиро підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення, другий що об`єктивно існують дані про скоєне кримінальне правопорушення і причетність особи до вчинення правопорушення. Такими даними можуть бути дії самого підозрюваного, наявні документи, речові докази, показання очевидців тощо.
Як випливає з доданих до клопотання матеріалів кримінального провадження, станом час вирішення питання про запобіжний захід обґрунтованість підозри підтверджується доданими до клопотання доказами, і самим підозрюваним не оспорюється.
Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, на етапі досудового розслідування слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, та за якою нормою кримінального закону ця особа підлягає відповідальності, оскільки належна оцінка представлених у справі доказів буде здійснена в межах судового провадження.
На підтвердження обґрунтованості підозри сторона обвинувачення надала відповідні матеріали досудового розслідування, а саме:
протокол прийняття заяви про вчинення правопорушення;
протоколом огляду місця події за участю потерпілого;
протокол допиту потерпілого ОСОБА_10 ;
протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю потерпілого ОСОБА_10 ;
протокол допиту представника потерпілого ОСОБА_10 ОСОБА_11 ;
протоколом допиту свідка ОСОБА_12 ;
заявою свідка ОСОБА_12 ;
протоколом огляду за участю свідка ОСОБА_12
протоколом затримання особи, підозрюваної у вчинення злочину;
повідомлення про підозру ОСОБА_4 .
Відтак, не вирішуючи питання про доведеність вини та остаточної кваліфікації дій ОСОБА_4 , виходячи з наданих стороною обвинувачення документів, зазначених вище, а також пояснень підозрюваного, слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри, на час розгляду клопотання, щодо можливого вчинення підозрюваним. інкримінованого йому кримінального правопорушення.
Щодо наявності ризиків.
В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що на теперішній час існують такі заявлені органом досудового розслідування судом ризики, що визначені у ст. 177 КПК України:
- ризик переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду;
- ризик незаконного впливу на свідків;
- ризик вчинення нового кримінального правопорушення.
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створитимуть загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності поза процесуальних дій зазначеної особи.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.
Зокрема, доказами на обґрунтування ризику вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому особа підозрюється, обвинувачується, - можуть бути документи, довідки про те, що особа вже притягалась до кримінальної відповідальності, була засуджена, має не зняту чи не погашену судимість, схильна до протиправної поведінки, притягалась до адміністративної відповідальності, інформація про те, що не будучи раніше судимою, особа вчинила декілька злочинів.
Оцінивши доводи, наведені у клопотанні слідчий суддя вважає, що сторона обвинувачення у судовому засіданні довела наявність високих ризиків вчинення нового кримінального правопорушення, перешкоджання досудовому розслідуванню та впливу на його учасників.
Так, слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_4 є раніше неодноразово судимим за вчинення насильницьких та корисливих злочинів, останній раз у 2021 році за вчинення розбою та заподіяння легких тілесних ушкоджень до 3 років 2 місяців позбавлення волі, які повністю відбув і звільнився у 2024 році.
Після звільнення підозрюваний офіційного заробітку не знайшов, існував за рахунок періодичних тимчасових робіт. Будучи мобілізованим на військову службу у 2025 році та направленим для проходження базової загальновійськової підготовки, покинув місце розташування відповідного навчального центру і повернувся до свого місця проживання, про що сам повідомив під час розгляду клопотання. Інкриміноване діяння вчинив під впливом алкогольного сп`яніння, намагався уникнути викриття шляхом передання викраденого телефону іншій особі і вжиття заходів щодо утруднення відшукання цього телефону.
Отже, підозрюваний має стійкі внутрішні установки на нехтування загальновизнаними нормами людського співіснування, попередні судимості не мали істотного виправного впливу на його особистість, а тому вказані у клопотанні ризики є очевидними, реальними та істотними, що на початковій стадії досудового розслідування є достатньою підставою для взяття його під варту, оскільки жоден інший запобіжний захід вочевидь не буде достатнім для запобігання вказаному ризику.
Відповідно до ч. 1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
При цьому слідчий суддя вважає за можливе встановити заставу у максимальному розмірі, передбаченому для підозрюваних в тяжкому злочині, як умову звільнення з-під варти, оскільки застосоване підозрюваним насильство не створювало загрози для життя потерпілого, а сам підозрюваний є батьком малолітньої дитини, і тому така застава, у разі її внесення, також може бути ефективним заходом забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.
Враховуючи вищенаведене, керуючись ст. ст. 176-178, 181, 183, 194, 372, 376 КПК України, слідчий суддя
Клопотання слідчого СВ ВП № 1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_6 задовольнити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжний захід у виді тримання під вартою з правом звільнення під заставу.
Після внесення застави і звільнення з-під варти покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, в межах строку дії даної ухвали:
повідомляти слідчого, прокурора або суд про своє місце проживання або перебування, роботи, служби чи навчання, та його зміну;
не покидати населений пункт постійного місця проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду;
прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду;
утримуватися від спілкування з потерпілим і свідками у цьому кримінальному провадженні.
Уповноваженій службовій особі місця ув`язнення після внесення застави, перевіркидокумента, що підтверджує її внесення негайно здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , роз`яснити підозрюваному чи іншому заставодавцю, відмінному від підозрюваного, обов`язки, що покладаються у зв`язку із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави, та наслідки їх невиконання.
У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.
З моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.
Строк дії цієї ухвали та строк тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , обчислювати з 08 год. 04 хв. 08.03.2026 до 08 год. 04 хв. 06.05.2026.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а особою, що перебуває під вартою, - протягом п`яти днів з дня отримання повного тексту ухвали..

Подання апеляційної скарги не зупиняє виконання, ухвала підлягає негайному виконанню.

Повний текст ухвали оголошений о 13 год. 15 хв. 12.03.2026.

Слідчий суддя ОСОБА_1