УХВАЛА

09 березня 2026 року

м. Київ

справа № 643/10390/23

провадження № 51-879 ск 26

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу прокурора на ухвалу Харківського апеляційного суду від 11 грудня 2025 року щодо ОСОБА_4 ,

встановив:

У касаційній скарзі прокурор порушує питання про перегляд оскаржуваного судового рішення у касаційному порядку.

Перевіривши скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), суд касаційної інстанції дійшов висновку, що її подано без додержання вимог п. 4 ч. 2 цієї статті.

Так, у касаційній скарзі, зокрема, зазначаються: обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для його скасування або зміни і які, на її думку, були допущені судом при винесенні рішення, навести конкретні аргументи обґрунтувавши їх. Проте наведених положень процесуального закону прокурором не дотримано.

Підстави для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції визначені в ст. 438 КПК, обґрунтовуючи наявність яких слід виходити із положень ч. 2 цієї статті, а також статей 412-414 КПК.

Прокурор у своїй касаційній скарзі посилається на те, що судом апеляційної інстанції допущені істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Разом із тим, стверджуючи про істотне порушення апеляційним судом вимог кримінального процесуального закону, прокурор зазначає про порушення положень ч. 2 ст. 404, ст. 419 КПК. Водночас у касаційній скарзі прокурор узагалі не зазначає у чому саме виразилося порушення апеляційним судом ч. 2 ст. 404 КПК. Крім того, обґрунтовуючи порушення ст. 419 КПК, прокурор стверджує, що судом апеляційної інстанції не в повній мірі та без належної оцінки надано відповідь на заяву обвинуваченого ОСОБА_4 щодо вчинення відносно нього недозволених дій працівниками приватної охорони, проте з долученої до касаційної скарги копії оскаржуваного судового рішення вбачається, що предметом перегляду апеляційного суду була лише апеляційна скарга сторони захисту, і згідно змісту вимог апеляційної скарги такого доводу стороною захист не заявлялося. Натомість відповідно до наведеної в ухвалі апеляційного суду позиції обвинуваченого, він просив змінити вирок місцевого суду в частині призначеного покарання, частково підтримавши апеляційну скаргу свого захисника.

Враховуючи наведене, касаційна скарга прокурора містить суперечності.

Також стверджуючи про допущене апеляційним судом неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність у частині обрахування строку покарання, прокурору слід додатково обґрунтувати свою позицію, зокрема у частині посилання у касаційній скарзі на постанову об`єднаної палати Касаційного кримінального суду від 15 лютого 2021 року у справі № 760/26543/17 та навести мотиви з яких вказане, на думку прокурора, порушення може бути усунуто лише шляхом нового апеляційного розгляду.

Оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, Суд вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 цього Кодексу залишити скаргу без руху й установити строк для усунення допущених недоліків.

На усунення недоліків, прокурору слід подати нову касаційну скаргу.

Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Суд

постановив:

Касаційну скаргу прокурора на ухвалу Харківського апеляційного суду від 11 грудня 2025 року щодо ОСОБА_4 залишити без руху, надавши йому п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків із дня отримання ним ухвали.

У разі невиконання вимог касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3