ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 636/458/26 Провадження 1-кс/636/358/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.03.2026

Чугуївський міський суд Харківської області у складі:

головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 та його захисника адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому у судовому засіданні в залі суду м. Чугуєва клопотання старшого слідчого СВ Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_4 про обрання (продовження) запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , уродженця м. Одеса, громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, військовослужбовця в/ч НОМЕР_2 , обіймаючого посаду лікаря-ординатора лікувального відділення медичної роти, у військовому званні «лейтенант медичної служби», не маючого на утриманні неповнолітніх дітей, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, не є особою з інвалідністю, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше несудимого

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України,

встановив:

Старший слідчий СВ Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області майор поліції ОСОБА_4 звернулась до суду з клопотанням, погодженим з прокурором Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 , про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В обґрунтування клопотання слідчий вказує, що 15 січня 2026 року, у проміжок часу з 18:00-19:30 години, точний час в ході досудового розслідування не встановлено, знаходячись у одній із кімнат будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та іншою особою спільно розпивали спиртні напої. Під час спільного вживання алкогольних напоїв ОСОБА_5 нецензурно виразився у бік одного із командирів ВЧ НОМЕР_2 , через що у останнього виник конфлікт із потерпілим ОСОБА_7 .

Під час раптово виниклого конфлікту, між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , останній нехтуючи загальнолюдськими правилами співжиття і нормами моралі, використовуючи малозначний привід, через непорозуміння з приводу належного керівництва у ВЧ НОМЕР_2 наніс близько 4-5 ударів в область голови та обличчя потерпілого ОСОБА_7

ОСОБА_5 будучи обуреним поведінкою ОСОБА_7 , що виразилась у тому, що потерпілий намагався надати відсіч ОСОБА_5 . При цьому, вважаючи себе приниженим такими діями з боку потерпілого та бажаючи помститися йому, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, маючи умисел спрямований на позбавлення життя двох або більше осіб через раніше виниклий конфлікт та образу на дії потерпілого.

Направився у одну із кімнат будинку, де умисно, цілеспрямовано, шляхом застосування ввіреної йому табельної зброї ТТ № НОМЕР_3 , 1943 р. та бойових припасів до неї взяв до рук зазначений пістолет з яким повернувся у кімнату, де знаходився потерпілий ОСОБА_7 , при цьому висловлюючи намір позбавити життя військовослужбовців, які перебували у будинку.

Тримаючи пістолет на відстані витягнутої правої руки, ОСОБА_5 направив його у бік потерпілого ОСОБА_7 та передбачаючи реальну можливість настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді смерті двох і більше потерпілих, що знаходяться у причинному зв`язку з діянням, а також бажаючи їх настання відвів затворну раму пістолету в крайнє положення і відпустив, чим дослав патрон у патронник та здійснив постріли у напрямку потерпілого ОСОБА_7 .

Внаслідок злочинних дій ОСОБА_5 потерпілий ОСОБА_7 отримав наступні тілесні ушкодження, а саме вогнепальне наскрізне поранення сідниці, наскрізне порання живота.

На крики з кімнати та звуки пострілів у якій знаходились ОСОБА_5 та ОСОБА_7 прийшов ОСОБА_8 . Перебуваючи у кімнаті разом з ОСОБА_5 останній спрямував вогнепальну зброю у бік потерпілого ОСОБА_8 та продовжуючи протиправні дії, при цьому передбачаючи реальну можливість настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді смерті двох і більше потерпілих продовжив здійснювати постріли у напрямку іншої особи - потерпілого ОСОБА_8 .

Внаслідок злочинних дій ОСОБА_5 потерпілий ОСОБА_8 отримав наступні тілесні ушкодження, а саме вогнепальне наскрізне поранення передпліччя.

ОСОБА_5 припинив свої злочинні дії, коли у магазині пістолету закінчились набої. Тим, самим не довів свій злочинний умисел до кінця від причин, які не залежали від його волі, тобто не вчинив усіх дій, які вважав необхідним для доведення кримінального правопорушення до кінця.

16.01.2026 о 01 год. 34 хв. за адресою: АДРЕСА_3 , оперуповноваженими СКП Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 фактично затримано у порядку ст. 208 КПК України за підозрою у скоєнні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого. 3 ст. 15, а. 1 ч. 2 ст. 115 КК України.

16.01.2026 ОСОБА_5 повідомлено про підозру за ч. 3 ч. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України, а саме у незакінченому замаху на умисне вбивство, тобто умисному протиправному заподіянні смерті двох або більше осіб.

Причетність ОСОБА_5 до вчинення вищезазначеного кримінального правопорушення підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, а саме: протоколом огляду місця події від 15.01.2026 за адресою: АДРЕСА_3 , під час якого виявленно та вилучено у встановленому законом порядку речові докази; протоколом огляду місця події від 16.01.2026 за адресою: АДРЕСА_2 , під час якого виявленно та вилучено у встановленому законом порядку речові докази; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчинені кримінального правопорушення від 16.01.2026 відносно ОСОБА_5 , під час якого виявленно та вилучено у встановленому законом порядку речові докази; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 ; протоколами допитів свідків: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ; висновком судово-медичної експертизи № 12-14-29-4/26 від 19.02.2026; висновком судової молекулярно-генетичної експертизи № 1046 від 03.02.2026; висновком судової молекулярно-генетичної експертизи № 1041 від 04.02.2026; висновком судової молекулярно-генетичної експертизи № 1040 від 06.02.2026, вилученими речовими доказами, а також іншими матеріалами кримінального провадження у сукупності.

16.01.2026 ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області відносно підозрюваного ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у ДУ «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 днів, тобто до 16.03.2026 року.

Завершити досудове розслідування не надається за можливе, внаслідок складності даного кримінального провадження, оскільки для прийняття остаточного рішення та беззаперечного доведення вини ОСОБА_5 , у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні - злочині, передбаченому ч. 3 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст.115 КК України, необхідно провести ряд слідчих дій, які матимуть важливе значення для судового розгляду, ухвалення законного та вмотивованого рішення.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 115, п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України, а саме у незакінченому замаху на умисне вбивство, тобто умисному протиправному заподіянні смерті двох або більше осіб.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічним позбавлення волі.

Метою та підставою застосування щодо підозрюваної запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідно до вимог ст. 177 КПК України є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам.

В ході досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України.

1) відповідно до п. 1 ч. 1. ст. 177 КПК України наявним є ризик того, що підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду у зв`язку з мірою покарання, яка загрожує останньому у разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, враховуючи той факт, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні умисного особливо тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічним позбавлення волі.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

2) відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України наявним є ризик того, що підозрюваний може незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні. Враховуючи обставини кримінального провадження, за яких підозрюваному відоме фактичне місце проживання допитаних військовослужбовців військової частини у якій підозрюваний ОСОБА_5 разом з ними проходить військову службу, що дає можливість останньому здійснювати вплив на свідків з метою схилити їх у будь-який спосіб до зміни або відмови від раніше наданих ними показань, а також потерпілих. Не зважаючи на те, що в ході досудового розслідування свідки та потерпілі вже були допитані, однак суд відповідно до ст.ст. 23, 95 КПК України сприймає докази безпосередньо.

3) відповідно до п. 5 ч. 1. ст. 177 КПК України є ризик того, що ОСОБА_5 може продовжити злочинну діяльність, а саме й надалі вчиняти аналогічні дії, оскільки останній вчинив особливо тяжкий злочин, що дає органу досудового розслідування вважати, що останній може продовжити вчиняти нові умисні особливо тяжкі злочини, в тому числі.

У зв`язку з існуванням вищезазначених ризиків, з метою виконання підозрюваним ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків, враховуючи, що останній вчинив кримінальне правопорушення - злочин, що відноситься до категорії особливо тяжкого злочину, обрання більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить досягнення мети кримінального провадження, а також запобігання зазначеним вище ризикам.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Беручи до уваги, що підозрюваний ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення злочину, що відносяться до категорії особливо тяжких, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічним позбавлення волі, а також зважаючи на вчинене діяння ОСОБА_5 є соціально небезпечною особою, може переховуватись від органу досудового розслідування, може продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, та враховуючи те, що менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримав, просив задовольнити, вказав, що існують ризики того, що ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду у зв`язку з покаранням, яке загрожує останньому у разі визнання його винним у вчиненні злочину, а також може продовжити злочинну діяльність.

Слідчий ОСОБА_4 в судовому засіданні клопотання підтримав, просив задовольнити, з підстав, зазначених у клопотанні.

Підозрюваний ОСОБА_5 заперечував проти обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив відмовити в задоволенні клопотання слідчого та обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_6 підтримав думку свого підзахисного та просив суд обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Слідчий суддя заслухав думку слідчого, прокурора, обвинуваченого та його захисника, вивчив клопотання та додані до нього документи, приходить до наступного.

Стаття 178 КПК України зобов`язує суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених в ст. 177 цього кодексу, оцінити в сукупності й всі обставини перелічені цією статтею.

Виходячи зі змісту ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор не доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Суд ґрунтується на принципі презумпції невинуватості і не вирішує наперед процесуальну перспективу пред`явленого обвинувачення, а лише аналізує обґрунтованість та тяжкість пред`явленого обвинувачення, суспільну небезпеку злочинних дій, в яких підозрюється ОСОБА_5 , а також дані про особу підозрюваного та міцність його соціальних зв`язків, а саме: ОСОБА_5 , є громадянином України, з вищою освітою, неодружений, є військовослужбовцем вч А5000, займає посаду лікаря-ординатора лікувального відділення медичної роти, у військовому званні «лейтенант медичної служби», не маючий на утриманні неповнолітніх дітей, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, не є особою з інвалідністю, раніше не судимий, обґрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжкого умисного злочину проти життя та здоров`я особи, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років.

Оцінюючи сукупність обставин, а саме: тяжкість злочину, у вчиненні якого вона підозрюється, що може спонукати підозрювану до переховування від органів досудового слідства та суду, може вчинити інший злочин чи продовжити злочин, у якому підозрюється, а також вік та стан здоров`я підозрюваної, а тому вважає, що застосування відносно ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу неможливо для запобігання ризикам, передбачених ст. 177 КПК України, та обирає їй запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів», а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

Крім того ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58).

Характер та фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_5 кримінального правопорушення (злочину), вчинення умисного злочину проти життя та здоров`я особи, може продовжити злочинну діяльність, свідчать про його підвищену суспільну небезпеку та можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу, слідчий суддя враховує обставини кримінального провадження, практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

З огляду на це, інші більш м`які запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть не забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків і його належну поведінку, а також запобігти спробам переховування від суду та вчиненню іншого злочину.

Також, суд ураховуючи положення ч. 4 ст. 183 КПК України вважає, що відсутні підстави для визначення розміру застави, оскільки ОСОБА_5 обвинувачується у особливо тяжкому злочині проти життя та здоров`я людини.

Керуючись ст.ст. 176-178, 184, 193, 196, 369-372, 395 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання старшого слідчого СВ Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 , по кримінальному провадженню № 0000059 від 16 січня 2026 року, за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити.

Обрати (продовжити) відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Харківський слідчий ізолятор» до 16 квітня 2026 року.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її проголошення, а ОСОБА_5 в той же строк, але з моменту вручення йому ухвали суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1