ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/273/26 Справа № 202/6215/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2026 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого, судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпра від 05 лютого 2021 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000789 від 12 червня 2017 року стосовно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Червона Знам`янка Казанківського району Миколаївської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 5 статті 186, частиною 4 статті 190 Кримінального кодексу України (далі - КК),

за участю (в режимі відеоконференції):

прокурора ОСОБА_8

захисника ОСОБА_9

ВСТАНОВИВ :

Обставини, встановлені рішенням слідчого судді та короткий зміст оскарженого рішення.

Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпра від 05 лютого 2021 року задоволено клопотання слідчого та обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_7 , у разі його затримання зобов`язано орган досудового розслідування, у провадженні якого перебуває вказане кримінальне провадження, доставити його до суду не пізніш як через сорок вісім годин з часу затримання для розгляду клопотання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя зазначив, що клопотанні наведені дані, які вказують на підозру у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, які не викликають розумних сумнівів у цьому і підтверджуються матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Враховуючи, що останній переховується від органів досудового розслідування, у зв`язку з чим оголошений в державний та міжнародний розшуки, з метою його арешту та екстрадиції на територію України, забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також з метою запобігання ризикам, передбаченим п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, існують достатні підстави для обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за відсутності підозрюваного.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого.

В обґрунтування апеляційних вимог вказує, що у ході ознайомлення з матеріалами кримінального провадження стороні захисту фактично було надано лише копію повідомлення про підозру, постанову про оголошення підозрюваного у розшук та оскаржену ухвалу слідчого судді. Жодних доказів, що підтверджують обґрунтованість підозри стороні захисту не надано, а отже повідомлення про підозру ґрунтується виключно на припущеннях. При цьому ОСОБА_7 фактично не отримував повідомлення про підозру, перебуває за межами України та не мав реальної можливості самостійно залучити захисника. Враховуючи вимоги ст. 49, 53 КПК та те, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, вважає, що орган досудового розслідування та слідчий суддя зобов`язані були залучити захисника. Проте розгляд клопотання слідчого відбувався без участі жодного захисника, що суперечить вимогам ст. 52 КПК та є істотним порушенням прав підозрюваного.

Крім того, вказує, що на момент постановлення ухвали слідчого судді фактичне місцезнаходження ОСОБА_7 за межами України були зумовлені обставинами, які виникли до складення та реалізації повідомлення про підозру, та самі по собі не можуть свідчити про наявність умислу на ухилення від органів досудового розслідування.

Позиції учасників судового провадження.

Захисник в судовому засіданні в режимі відеоконференції підтримав апеляційну скаргу і з підстав, зазначених в ній, просив її задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні в режимі відеоконференції заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, посилаючись на її безпідставність.

Мотиви апеляційного суду.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши думку учасників провадження, перевіривши надані матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга захисника підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до ст. 404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Приписами ч. 1 ст. 370 КПК передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Частиною другою ст. 19 Конституції України встановлено обов`язок органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 КПК передбачено, що порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до ст. 2 КПК завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

У теоретичному аспекті «належна правова процедура» це форма здійснення правосуддя, яку утворюють сукупність гарантій прав людини процесуального характеру, спрямовані на досягнення процедурної справедливості правосуддя. До гарантій, які у своїй сукупності формують належну правову процедуру, відносяться право на судовий захист, право на ефективне розслідування; право на швидкий суд; право на публічний суд; право на неупереджений суд; право на суд неупереджених присяжних; право на змагальний процес; презумпція невинуватості; право не свідчити проти себе; право на допит в суді свідків обвинувачення; право на допомогу адвоката під час судового розгляду; право бути вислуханим; право не піддаватися двічі покаранню за один й той самий злочин; право на безпосередній процес; право на безперервний процес; право на оскарження.

Застосування належної процедури є одним із складових елементів принципу верховенства права та передбачає, у тому числі, щоб повноваження органів публічної влади були визначені приписами права, і вимагає, щоб посадовці мали дозвіл на вчинення дії, і надалі діяли в межах наданих їм повноважень.

Застосування належної правової процедури у кримінальному провадженні - це встановлені кримінальним процесуальним законодавством способи реалізації норм кримінального процесуального права, що забезпечують досягнення цілей правового регулювання кримінальних процесуальних відносин у сфері порядку досудового розслідування та судового розгляду. Воно означає не лише те, що всі дії процесуальних суб`єктів мають відповідати вимогам закону, адже в такому випадку це завдання розчиняється в приписах засади законності. Такі дії мають виникати із наявних повноважень і перебувати в адекватному співвідношенні з конкретним процесуальним завданням, яке виникає в певний момент досудового розслідування і судового розгляду кримінального провадження. Таке адекватне співвідношення приводить до принципу пропорційності.

Належна правова процедура має застосування як під час судового розгляду, так і на стадії досудового розслідування.

Аналіз наданих матеріалів свідчить про те, що слідчий суддя не у повній мірі дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону, що потягло за собою ухвалення необґрунтованого рішення.

Вирішення питання щодо обрання запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За вимогами ч. 2 ст. 177 КПК підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 6 ст. 193 КПК слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 КПК, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Тобто слідчий суддя, суд наділений правом розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених ст. 177 КПК, буде доведено, наявність достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук.

Відсутність хоча б однієї з цих обов`язкових умов унеможливлює обрання запобіжного заходу щодо підозрюваного за його відсутності.

У судовому засіданні апеляційного суду на основі наданих матеріалів встановлено, що у провадженні СУ ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження № 0000789 від 12 червня 2017 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 5 ст. 186 КК.

27.06.2017 в рамках вказаного кримінального провадження ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 5 ст. 186, шляхом його вручення члену його сім`ї ОСОБА_10 .

Постановою старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Дніпропетровській області від 29.06.2017 досудове розслідування зупинено, а підозрюваного ОСОБА_7 оголошено у розшук.

Постановою старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Дніпропетровській області від 09.12.2019 підозрюваного ОСОБА_7 оголошено у міжнародний розшук, оскільки в ході досудового розслідування встановлено, що відповідно до відомостей з центральної підсистеми Аркан останній перебуває на території Російської Федерації.

Пунктом 4 частини 2 статті 183 КПК передбачено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчинені злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Санкція ч. 4 ст. 190 КК передбачає можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років, а санкція ч. 5 ст. 186 КК у виді позбавлення волі на строк до 13 років, що є особливо тяжкими злочинами відповідно до ст. 12 КК.

З огляду на те, що ОСОБА_7 раніше не судимий і підозрюється у вчиненні злочинів, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років, обрання щодо цієї особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є законодавчо допустимим.

Відповідно до частини першої статті 193 КПК розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участі прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті.

Згідно з частиною шостою статті 193 КПК слідчий суддя може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний оголошений у міжнародний розшук.

Отже, конструкція ст.193 КПК свідчить, що процедура застосування запобіжного заходу включає в себе його обрання за відсутності підозрюваного. Тобто обрання запобіжного заходу за відсутності саме підозрюваного є невід`ємною складовою частиною процедури застосування запобіжного заходу.

Крім того, у жодному випадку процедура обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (у порядку ч.6 ст.193 КПК) не є тотожною порядку надання дозволу на затримання підозрюваного з метою приводу (ч.3 ст.189 КПК). Адже вони мають суттєві відмінності як за підставою, порядком розгляду таких клопотань, так і за наслідками для екстрадиції, здійснення розшуку каналами Інтерполу.

Згідно з ч.3 ст. 189 КПК розгляд клопотання про дозвіл на затримання з метою приводу здійснюється в закритому судовому засіданні за участю прокурора, тобто за відсутності сторони захисту.

Відповідно до ч. 2 ст. 48 КПК захисник залучається слідчим, прокурором, слідчим суддею чи судом для здійснення захисту за призначенням у випадках та в порядку, визначених статтями 49 та 53 цього Кодексу.

За вимогами ч. 1 ст. 49 КПК слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд зобов`язані забезпечити участь захисника у кримінальному провадженні у випадках, якщо: відповідно до вимог статті 52 цього Кодексу участь захисника є обов`язковою, а підозрюваний, обвинувачений не залучив захисника; підозрюваний, обвинувачений заявив клопотання про залучення захисника, але за відсутністю коштів чи з інших об`єктивних причин не може його залучити самостійно; слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд вирішить, що обставини кримінального провадження вимагають участі захисника, а підозрюваний, обвинувачений не залучив його. Захисник може бути залучений слідчим, прокурором, слідчим суддею чи судом в інших випадках, передбачених законом, що регулює надання безоплатної правової допомоги.

Положеннями статті 52 КПК передбачено випадки, коли участь захисника є обов`язковою у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 52 КПК участь захисника є обов`язковою у кримінальному провадженні щодо особливо тяжких злочинів. У цьому випадку участь захисника забезпечується з моменту набуття особою статусу підозрюваного.

Враховуючи ті обставини, що в рамках даного кримінального провадження ОСОБА_7 27.06.2017 набув статусу підозрюваного у особливо тяжких злочинах, слідчий, прокурор, слідчий суддя зобов`язані були забезпечити участь захисника за призначенням під час розгляду клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 у порядку ч. 6 ст. 193 КПК, про що слушно зазначає захисник в своїй апеляційній скарзі.

З огляду на викладене, апеляційний суд доходить висновку про те, що слідчий суддя не дотримався вимог ч. 1 ст. 193 КПК та здійснив розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу за відсутності сторони захисту, тим самим порушивши права й законні інтереси підозрюваного та загальні засади кримінального провадження. Внаслідок чого ухвала слідчого судді підлягає скасуванню відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК з підстав, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК, а саме через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Водночас згідно з відповіддю Індустріального районного суду міста Дніпра направити за запитом апеляційного суду матеріали справи за результатом розгляду даного клопотання слідчого не надається можливим, оскільки справу було знищено у зв`язку із закінченням строку зберігання.

Оскільки, за вимогами ч. 3 ст. 407 КПК за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді чи ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; або 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу, та не має повноважень для направлення справи на новий судовий розгляд, у зв`язку з чим колегія суддів доходить висновку щодо необхідності відмови в задоволенні клопотання старшого слідчого про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Таким чином, апеляційний суд, скасовуючи ухвалу слідчого судді з вказаних підстав, позбавлений можливості розглянути клопотання слідчого про обрання підозрюваному запобіжного заходу по суті у зв`язку зі знищенням матеріалів даного провадження за строком зберігання та неможливістю самостійно відшукувати та збирати докази у кримінальному провадженні на підтвердження обґрунтування клопотання слідчого.

Враховуючи викладене, апеляційний суд доходить висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги захисника, внаслідок чого ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про відмову в задоволенні клопотання слідчого.

Керуючись статті 132, 176, 177, 183, 193, 405, 407, 419, 422 КПК, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпра від 05 лютого 2021 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 5 статті 186, частиною 4 статті 190 Кримінального кодексу України скасувати.

Постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_11 , погоджене з заступником начальника відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_12 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , підозрюваного за частиною 5 статті 186, частиною 4 статті 190 Кримінального кодексу України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4