Справа № 487/789/26
Провадження № 1-кп/487/445/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.02.2026 Заводський районний суд м. Миколаєва в складі колегії суддів: головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , при секретарі ОСОБА_4 , за участі прокурора ОСОБА_5 , захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_8 , провівши в м. Миколаєві відкрите підготовче судове засідання у кримінальному провадженні за № 0000133 від 05.06.2026 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч.5 ст. 27, ч.2 ст. 190, ч.5 ст. 27, ч.4 ст. 190, ч.5 ст. 27, ч. 5 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

02.02.2026 в провадження суду надійшов обвинувальний акт по кримінальному провадженні № 0000133 від 05.06.2026 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч.5 ст. 27, ч.2 ст. 190, ч.5 ст. 27, ч.4 ст. 190, ч.5 ст. 27, ч. 5 ст. 190 КК України.

Прокурор в судовому засіданні заявив клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого, оскільки у нього не зменшились ризики передбачені ст. 177 КПК України, він обґрунтовано обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого злочину, за яке відповідальність передбачена у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років, обвинувачений може переховуватись від суду та впливати на потерпілих та свідків. Обвинувачений може переховуватись від суду, вчинити інші кримінальні правопорушення.

Захисник ОСОБА_7 в судовому засіданні просив направити кримінальне проводження за підсудністю до Шевченківського районного суду м. Києва, посилаючись на не підсудність справи Заводському районному суду м. Миколаєва оскільки обвинуваченому ОСОБА_8 інкриміноване те, що за пособництва останнього використовувалось ТОВ «Агроконтенинталь», яка використовувалась як юридична платформа для акумулювання грошових коштів, незаконно отриманих від потерпілих в межах злочинної схеми, організованої групою невстановлених досудовим розслідуванням осіб. ТОВ «Агроконтенинталь» зареєстровано за адресою: м. Київ, Шевченківський район, вул. Дмитрівська, 18/24.

Прокурор підтримав заявлене клопотання про продовження строку тримання під вартою заперечив проти клопотання сторони захисту, щодо направлення справи за підсудністю .

Захисники в судовому засіданні просили направити справу за підсудністю та просили обрати відносно підзахисного альтернативний запобіжний захід.

Обвинувачений в судовому засіданні підтримав позицію захисників.

Суд, заслухавши думку сторін дослідивши матеріали кримінального провадження прийшов до наступних висновків.

Щодо застосування запобіжного заходу.

Відповідно до частини 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Заводського районного суду міста Миколаєва від 13.09.2025 щодо підозрюваного ОСОБА_8 обрано міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 10.11.2025 (включно) та визначено розмір застави 51476000,00 грн.

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 23.10.2025 ухвалу слідчого судді Заводського районного суду міста Миколаєва від 13.09.2025 скасовано та постановлено нову, відповідно до якої відносно підозрюваного застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 10.11.2025 та визначено розмір застави 2997720,00 грн.

Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду міста Миколаєва від 10.12.2025 щодо підозрюваного продовжено міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 07.02.2026 (включно)

Згідно обвинувального акта, ОСОБА_8 обвинувачуються у вчиненні, зокрема, особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 190 КК України за яке передбачене покарання у вигляді до дванадцяти років позбавлення волі.

Застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу неможливе, оскільки ризики передбачені ст. 177 КПК України, які були враховані судом при обранні міри запобіжного заходу не відпали та останній перебуваючи на свободі може переховуватися від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. З моменту вирішення питання про доцільність продовження строків, жоден ризик не зменшився і не відпав.

При цьому, у відповідності до ст. 23 КПК України та 94 КПК України, жоден доказ не має наперед встановленої сили, та повинен бути дослідженим судом під час судового провадження безпосередньо, а тому, зважаючи на стадію судового провадження, суд вбачає реальним ризик, що обвинувачений у разі не застосування запобіжного заходу може впливати на потерпілих та свідків, які безпосередньо судом не допитані.

Так, суд вважає, що характер кримінального правопорушення, яке ставляться у провину обвинуваченого, усвідомлення тяжкості покарання можуть бути підставою, для вчинення обвинуваченим дій направлених на ухилення від явки до суду, і перешкоджанню кримінальному провадженню іншим чином.

Крім того, при вирішенні питання про доцільність продовження запобіжного заходу, суд враховує обставини передбачені ст.178 КПК України: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченими кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченим у разі визнання їх винуватими у кримінальних правопорушеннях у вчиненні яких вони обвинувачується та те, що ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України не зменшилися.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини тривале безперервне тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, закріплений статтею 5 Конвенції. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються, та їх аналіз як підстави подальшого втручання у право особи на свободу.

При цьому суд вважає, що таке продовження даного запобіжного заходу обвинуваченій не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки, незважаючи на презумпцію невинуватості, тримання під вартою, завжди є законним, якщо є достатні підстави вважати, що існує необхідність у запобіганні вчиненню особою правопорушення чи ухиленню від правосуддя після вчинення злочину, з тією метою, щоб особа, яка обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, постала перед компетентними органами.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Тобто із зазначеного рішення Європейського суду з прав людини вбачається, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване.

Застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу неможливе, оскільки існують вище зазначені ризики.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України, крім випадків, передбачених ч. 4 ст. 183 КПК України.

В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 КПК України будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому ч. 4 ст. 183 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 КПК України, застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 КПК України.

При застосуванні запобіжного заходу у вигляді застави підозрюваному, обвинуваченому роз`яснюються його обов`язки і наслідки їх невиконання, а заставодавцю - у вчиненні якого кримінального правопорушення підозрюється чи обвинувачується особа, передбачене законом покарання за його вчинення, обов`язки із забезпечення належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого та його явки за викликом, а також наслідки невиконання цих обов`язків. У разі внесення застави згідно з ухвалою слідчого судді, суду щодо особи, стосовно якої раніше було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, передбачені цією частиною роз`яснення здійснюються уповноваженою службовою особою місця ув`язнення. (ч. 3 ст. 182 КПК України).

Розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 КПК України. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього (ч. 4 ст. 182 КПК України).

Згідно ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається у таких межах: 1) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні нетяжкого злочину, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

У випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 КПК України, підозрюваний, обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. (ч. 7 ст. 182 КПК України).

Розмір застави, з одного боку, повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обв`язки, а з іншого не має бути таким, щоб через очевидну неможливість виконання умов цього запобіжного заходу це фактично призвело б до подальшого його ув`язнення, яке в останньому випадку перетворилося б на безальтернативне.

З урахуванням позиції сторони обвинувачення, конкретних обставин даного кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану обвинуваченого, даних про його особу та встановлених під час розгляду клопотання ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, суд приходить до висновку про наявність підстав для зменшення визначеного ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 23.10.2025 розміру застави до 500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, яка достатньою мірою гарантує виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не є завідомо непомірною для нього, оскільки застава у меншому розмірі не здатна забезпечити виконання ОСОБА_8 покладених на нього обов`язків, враховуючи характер та специфіку інкримінованих діянь, тяжкість покарання, передбаченого за вчинення тяжкого злочину, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

У разі внесення застави згідно ч. 5 ст. 194 КПК України суд вважає за необхідне зобов`язати обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду, а також виконувати обов`язки, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Суд приходить до висновку, що на даному етапі кримінального провадження потреби судового провадження виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, та відповідають меті досягнення дієвості кримінального провадження.

Таким чином клопотання сторони обвинувачення, щодо продовження дії запобіжного заходу підлягає задоволенню.

Щодо направлення кримінального провадження за підсудністю.

Згідно положень ч.3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення щодо направлення обвинувального акту до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження.

Згідно ч.1 ст.32 КПК України, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення. У разі якщо було вчинено кілька кримінальних правопорушень, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено більш тяжке правопорушення, а якщо вони були однаковими за тяжкістю, - суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено останнє за часом кримінальне правопорушення. Якщо місце вчинення кримінального правопорушення встановити неможливо, кримінальне провадження здійснюється судом, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування.

Відповідно до ч.9 ст. 615 КПК України, під час дії воєнного стану обвинувальні акти, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності скеровуються та розглядаються судами, у межах територіальної юрисдикції яких вчинено кримінальне правопорушення, а в разі неможливості з об`єктивних причин здійснювати відповідним судом правосуддя - судом, у межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, що закінчив досудове розслідування, або іншим судом, визначеним у порядку, передбаченому законодавством.

Згідно обвинувального акту, кримінальні правопорушення, передбачені ч.5 ст. 27, ч.2 ст. 190, ч.5 ст. 27, ч.4 ст. 190, ч.5 ст. 27, ч. 5 ст. 190 КК України у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_8 вчинені ним, як пособником який використовував ТОВ «Агроконтенинталь», як юридичну платформу для акумулювання грошових коштів, незаконно отриманих від потерпілих в межах злочинної схеми, організованої групою невстановлених досудовим розслідуванням осіб. ТОВ «Агроконтенинталь» зареєстровано за адресою: м. Київ, Шевченківський район, вул. Дмитрівська, 18/24

Крім того, останній інкримінований обвинуваченому ОСОБА_8 епізод вчинений відносно потерпілої ОСОБА_9 , яка будучи введеною в оману 26.06.2025 перебуваючи у відділені АТ «Ощадбанк» за адресою: м. Київ, вул. Олексіївська, 13 здійснила грошові перекази на банківський рахунок користувачем якого є ТОВ «Агроконтенинталь», розпорядником якого був обвинувачений ОСОБА_8 .

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 34 КПК України кримінальне провадження передається на розгляд іншого суду, якщо, зокрема, до початку судового розгляду виявилось, що кримінальне провадження надійшло до суду з порушенням правил територіальної підсудності.

За положеннями ч.3 ст. 34 КПК України питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого межах юрисдикції різних апеляційних судів, а також про направлення провадження з одного суду апеляційної інстанції до іншого вирішується колегією суддів Касаційного кримінального суду Верховного Суду за поданням суду апеляційної інстанції або за клопотанням сторін чи потерпілого не пізніше п`яти днів з дня внесення такого подання чи клопотання, про що постановляється вмотивована ухвала.

З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що обвинувальний акт підлягає направленню до Миколаївського апеляційного суду з метою звернення до Верховного Суду з поданням про його направлення до Шевченківського районного суду міста Києва.

Керуючись ст.ст. 27, 176, 177, 178, 183, 217, 372, 615 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання сторони обвинувачення про продовження строку дії запобіжного заходу задовольнити.

Строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 продовжити на 60 (шістдесят) днів до 06.04.2026 (включно).

Зменшити ОСОБА_8 розмір застави до 500 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1664000,00 грн., за умови внесення якої на призначений для цього депозитний рахунок територіального управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області, ОСОБА_8 слід негайно звільнити з під варти.

У разі внесення вказаної застави покласти на обвинуваченого ОСОБА_8 обов`язки передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

- не відлучатися з місця проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування з потерпілою, свідками у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

У разі порушення підозрюваним ОСОБА_8 вказаних обов`язків, а також його процесуальних обов`язків підозрюваного з явки за першою вимогою до слідчого, прокурора чи суду, або не повідомлення ним про зміну місця свого проживання слідчому, прокурору чи суду, внесену заставу, ким би її не було внесено, буде звернуто у дохід держави, та вирішено питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Копію ухвали направити начальнику ДУ «МИКОЛАЇВСЬКИЙ СЛІДЧИЙ ІЗОЛЯТОР» МЮ України для відома.

Клопотання сторони захисту про направлення справи за підсудністю задовольнити.

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстр досудових розслідувань за № 0000133 від 05.06.2026 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч.5 ст. 27, ч.2 ст. 190, ч.5 ст. 27, ч.4 ст. 190, ч.5 ст. 27, ч. 5 ст. 190 КК України направити до Миколаївського апеляційного суду для звернення до Верховного Суду з поданням про його направлення до Шевченківського районного суду міста Києва.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом 5 днів з моменту її проголошення.

Копію ухвали негайно вручити сторонам.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3