Справа № 214/1966/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2026 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , особи стосовно якої розглядається питання ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , законного представника ОСОБА_6 , потерпілої ОСОБА_7 , представника потерпілої ОСОБА_8 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Кривий Ріг в режимі відеоконференції клопотання прокурора Криворізької центральної окружної прокуратури ОСОБА_3 про застосування примусових заходів медичного характеру, відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Кривого Рогу, Дніпропетровської області, громадянин України, українець, з середньою освітою, пенсіонер, не одружений, на утриманні малолітніх, неповнолітніх або інших непрацездатних осіб не має, раніше не судимий, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.194 КК України,

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області перебуває клопотання прокурора Криворізької центральної окружної прокуратури ОСОБА_3 про застосування примусових заходів медичного характеру, відносно ОСОБА_4 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.194 КК України.

В підготовчому судовому засіданні підлягають вирішенню ряд питань, передбачених ст. 314-315 КПК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурор зазначив, що клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у вказаному кримінальному провадженні складено відповідно до вимог КПК України, у зв`язку з чим просив призначити судовий розгляд, проти чого не заперечували захисник, законний представник, потерпіла та її представник.

Потерпіла та її представник просили прийняти до розгляду цивільний позов з уточненнями, забезпечити позов та прийняти рішення про тимчасовий доступ до документів.

Прокурор, захисник та законний представник не заперечували проти прийняття до розгляду цивільного позову, заперечували проти забезпечення позову та задоволення клопотання про тимчасовий доступ до документів.

Фізична особа, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_4 вказав, що відмовляється брати участь у судовому засіданні.

Заслухавши думки учасників судового провадження, дослідивши клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру, суд дійшов висновку про необхідність закінчення підготовчого провадження і можливість призначення судового розгляду, виходячи з таких підстав.

Клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру підсудне Саксаганському районному суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Підстав для повернення клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру прокурору та закриття кримінального провадження у порядку, передбаченому ст. 284 КПК України немає.

Клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відповідає вимогам КПК України.

За таких обставин суд вважає, що існують достатні підстави для призначення клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру до судового розгляду.

Крім того, суд вважає за необхідне прийняти цивільний позов з урахуванням уточнень ОСОБА_7 в інтересах якої діє адвокат ОСОБА_8 до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди до розгляду, визнавши ОСОБА_7 цивільним позивачем та ОСОБА_4 цивільним відповідачем.

Щодо заяви про забезпечення позову, суд дійшов висновку про повернення її цивільному позивачу, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: найменування суду, до якого подається заява; повне найменування або ім`я заявника, його місцезнаходження або місце проживання чи перебування, поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи є Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності; предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

В порушення зазначеної норми подана заява про забезпечення позову не містить пропозиції щодо зустрічного забезпечення.

Суд звертає увагу, що відповідно до частини 6 статті 154 ЦПК України в ухвалі про забезпечення позову суд має вирішити питання про застосування зустрічного забезпечення, метою якого є забезпечення відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову.

Отже, пропозиція сторони щодо зустрічного забезпечення має враховуватися судом при визначенні остаточного розміру зустрічного забезпечення в разі його застосування з урахуванням обставин справи.

Однак заявник, звертаючись із заявою про забезпечення позову, не зазначила своєї пропозиції щодо зустрічного забезпечення, зокрема, щодо розміру грошової суми, яку вона може внести на депозитний рахунок суду для забезпечення відшкодування збитків відповідача в разі їх спричинення забезпеченням позову.

Крім цього, відповідно до роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»,розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Таким чином, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Відповідно до п.п. 6, 7 вказаної постанови, особам які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їм збитків у разі, якщо сам позов або пов`язані з матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення виявляться необґрунтованими.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

При цьому, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 травня 2021 року у справі № 914/1570/20 (провадження № 12-90гс20) зазначено, що: «під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Таким чином, особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення. Отже, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами».

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) дійшла до висновків про те, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

З матеріалів цивільного позову вбачається, що між сторонами дійсно виник спір, судом з`ясовано обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача.

Однак, суд звертає увагу, що подаючи заяву про забезпечення позову, цивільним позивачем не надано інформації про вартість майна на яке необхідно накласти арешт, що позбавляє суд можливості встановити відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Крім цього, зважаючи на те, що розгляд кримінального провадження перебуває на стадії підготовчого судового засідання, у поданій заяві відсутня інформація про те, чи накладався арешт на майно обвинуваченого на стадії досудового розслідування, що позбавляє суд можливості передбачити співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів.

Згідно з ч.10 ст.153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Враховуючи скорочені строки розгляду заяви та те, що для її розгляду необхідні наведені відомості, яких суду не надано, вказана заява про вжиття заходів забезпечення позову за змістом і формою не відповідає вимогам ч. 1 ст. 151 ЦПК України, суд приходить до висновку про необхідність її повернення заявнику.

Щодо клопотання представника цивільного позивача про тимчасовий доступ до документів, суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.159 КПК України, тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та вилучити їх (здійснити їх виїмку).

Відповідно до ч.1 ст.160 КПК України, сторони кримінального провадження мають право звернутися до слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження із клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів, за винятком зазначених у статті 161 цього Кодексу. Слідчий має право звернутися із зазначеним клопотанням за погодженням з прокурором.

Відповідно до положень КПК України, потерпілий, цивільний позивач не є сторонами кримінального провадження, тому вони не наділені процесуальним правом ініціювати питання безпосередньо перед судом про тимчасовий доступ до документів, тож в задоволенні клопотання слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 159,160, 314-315, 372 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Призначити клопотання прокурора Криворізької центральної окружної прокуратури ОСОБА_3 про застосування примусових заходів медичного характеру, відносно: ОСОБА_4 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.194 КК України до судового розгляду на 13-00 год. 03 квітня 2026 року в приміщенні Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу (адреса: м. Кривий Ріг, вул. Іллі Гайдука, 6А, зал №6).

Прийняти цивільний позов ОСОБА_7 в інтересах якої діє адвокат ОСОБА_8 до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди до розгляду, визнавши ОСОБА_7 цивільним позивачем та ОСОБА_4 цивільним відповідачем.

Заяву представника цивільного позивача про вжиття заходів забезпечення позову -повернути цивільному позивачу.

Роз`яснити заявнику, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

В задоволенні клопотання представника цивільного позивача про тимчасовий доступ до документів - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено та проголошено о 10:25 год. 25 березня 2026 року.

Суддя ОСОБА_1