УХВАЛА

10.03.2026 місто Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпра у складі:

судді ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000837 відносно ОСОБА_2 за його обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_2 ,

УСТАНОВИВ:

Прокурор ОСОБА_4 заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_2 на 60 днів, оскільки продовжують існувати ризики, передбачені п. 1), 3), 5) ч. 1 ст. 177 КПК України. Прокурор просив не застосовувати обвинуваченому ОСОБА_2 альтернативний запобіжний захід у вигляді застави з посиланням на те, що ОСОБА_2 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, внаслідок якого настала смерть потерпілого.

Клопотання про продовження строку тримання під вартою прокурор обґрунтовує тим, що, враховуючи ймовірну тяжкість покарання, яке може бути призначено ОСОБА_2 , у разі визнання останнього винуватим у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення, за яке передбачено основне покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років, перебуваючи під загрозою застосування тяжкого покарання, є всі підстави вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду. На думку прокурора, знаходячись під загрозою застосування тяжкого покарання, ОСОБА_2 , володіючи відомостями щодо свідків сторони обвинувачення, які не допитані, може вплинути на них з метою відмови від дачі показів чи зміни показів. На думку прокурора, обвинувачений ОСОБА_2 може вчинити інші кримінальні правопорушення, оскільки неодноразово притягувався до кримінальної відповідності.

Захисник ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_2 заперечували проти задоволення клопотання прокурора, просили суд змінити обвинуваченому запобіжний захід на домашній арешт.

Суд, вислухавши думки учасників судового провадження, дослідивши зміст обвинувального акта та клопотання прокурора на підтвердження наявних ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, вважає, що на цей час є всі підстави для задоволення клопотання прокурора, виходячи з наступного.

Так, відповідно до змісту обвинувального акта, ОСОБА_2 продовжує обвинувачуватися в умисному нанесенні тяжких тілесних ушкоджень, а саме: умисних ушкоджень, які є небезпечними для життя в момент заподіяння, що спричинили смерть потерпілого, тобто у вчиненні умисного тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років.

Обвинувачений ОСОБА_2 за період з 2009 року п`ять разів притягувався до кримінальної відповідальності. Зокрема 12.02.2009 засуджений за вчинення умисного тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України; 10.03.2010 за вчинення умисного тяжкого корисливого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України; 24.12.2014 за вчинення умисного тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України; 23.11.2020 за вчинення умисного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України; 21.03.2023 за вчинення умисного тяжкого корисливого злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України (за даним фактом засудження звільнений від відбування покарання у виді позбавлення волі у зв`язку із усуненням караності діяння). При цьому ОСОБА_2 тричі після звільнення від відбуття покарання за попереднім вироком вчиняв нове кримінальне правопорушення, за яке йому призначалося покарання з урахуванням вимог ч. 1 ст. 71 КК України, що вказує на підвищений ризик можливого повторного вчинення кримінальних правопорушень та ризик рецидиву в діях обвинуваченого ОСОБА_2 .

Останній раз ОСОБА_2 за реабілітуючими обставинами (усунення караності діяння) був звільнений з місць позбавлення волі 12.06.2025, проте знову обвинувачується у вчиненні 10.08.2025 нового умисного тяжкого кримінального правопорушення, тобто через 2 місяці після звільнення з-під варти.

ОСОБА_2 до затримання офіційно працевлаштованим не був та не має офіційно-підтверджених джерел доходів.

Таким чином, враховуючи обсяг пред`явленого ОСОБА_2 обвинувачення та наявність непогашених судимостей, є достатні підстави вважати, що, враховуючи ймовірну тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_2 , у разі визнання останнього винуватим у вищевказаному кримінальному правопорушенні, останній, перебуваючи під загрозою застосування тяжкого покарання, може переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення, тобто наявні ризики, передбачені п. 1) та п. 5) ч. 1 ст. 177 КПК України, що, у свою чергу, може зашкодити вирішенню завдань кримінального судочинства.

Обвинувачений ОСОБА_2 , володіючи відомостями щодо осіб свідків, які не допитані судом і один з яких, на думку обвинуваченого, причетний до вчинення кримінального правопорушення, в якому він обвинувачується, може вплинути на свідків з метою схилення до зміни показів чи відмови від показів взагалі, тому суд погоджується з думкою прокурора про наявність у відношенні обвинуваченого ризику, передбаченого п. 3) ч. 1 ст. 177 КПК України.

Незважаючи на те, що ОСОБА_2 , відбуваючи покарання у ДУ «ВК № 89» в лютому 2025 року проходив стаціонарне лікування в умовах виправної колонії, останній протягом перебування під вартою в межах даного кримінального провадження не має будь-яких медичних протипоказань щодо перебування в умовах ізоляції від суспільства такі відомості до суду не надходили.

Також суд, зважаючи на вік та стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_2 , відомості про його соціальні зв`язки, наявність на утриманні двох малолітніх дітей, репутацію обвинуваченого, його майновий стан, вважає, що вказані відомості про особу ОСОБА_2 , в сукупності із обсягом пред`явленого йому обвинувачення та встановленими ризиками, передбаченими п. 1), 3), 5) ч. 1 ст. 177 КПК України, дають підстави вважати, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, а тому підстав для зміни обвинуваченому даного запобіжного заходу на домашній арешт, про що суд просила сторона захисту, на цей час не вбачається.

Згідно з п. 2) ч. 4 ст. 183 КПК України розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України, не визначається, оскільки ОСОБА_2 обвинувачуються у вчиненні злочину, який спричинив загибель людини.

Керуючись ст. 176-178, 183, 193, 194, 199, 331, 369, 371, 372, 376 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Задовольнити клопотання прокурора ОСОБА_4 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_2 .

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою до 08.05.2026 включно.

Вручити копію ухвали учасникам судового провадження та направити її для виконання начальнику Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)».

Ухвала суду про продовження строку тримання під вартою може бути оскаржена в апеляційному порядку обвинуваченим, його захисником, прокурором безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою, - з моменту вручення їй копії ухвали.

Подання апеляційної скарги на ухвалу про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції, не зупиняє судовий розгляд у суді першої інстанції.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суддя: ОСОБА_1