СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
ун. № 759/125/26
пр. № 1-кп/759/784/26
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2026 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0003551 від 10.12.2025 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка смт. Іванків Київської області, громадянка України, з середньою освітою, незаміжня, дітей на утриманні не має, офіційно не працює, зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , тимчасово проживає у реабілітаційному центрі у АДРЕСА_2 , раніше в силу ст. 89 КК України не судима,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

сторони та інші учасники провадження: прокурор ОСОБА_4 , потерпілий ОСОБА_5 , обвинувачена ОСОБА_3 , захисник ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

Указом Президента України та Верховного Головнокомандувача Збройних сил України від 24.02.2022 № 64/2022 та Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 на всій території України з 05 години 30 хвилин 24.02.2022 введено воєнний стан, дія якого неодноразово продовжувалась та який діє на цей час.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в умовах воєнного стану таємно викрала чуже майно за таких обставин.

25.11.2025 приблизно о 00.40 год. ОСОБА_3 на запрошення потерпілого ОСОБА_5 прийшла за місцем мешкання останнього, а саме до квартири АДРЕСА_3 , де вони разом почали вживати алкогольні напої. Перебуваючи в приміщенні вказаної квартири, ОСОБА_3 помітила, що ОСОБА_5 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, заснув. У цей момент вона вирішила вчинити кримінальне правопорушення, пов`язане з таємним викраденням чужого майна.

Безпосередньо реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_3 , продовжуючи перебувати в приміщенні квартири АДРЕСА_3 , діючи умисно, з корисливим мотивом, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків у виді заподіяння майнової шкоди, знаходячись в умовах воєнного стану та усвідомлюючи це, користуючись тим, що за її діями, як вона вважала, ніхто з оточуючих не спостерігає, шляхом вільного доступу, таємно викрала з приміщення вказаної квартири наступне майно, яке належить потерпілому ОСОБА_5 , а саме:

- мобільний телефон марки «Samsung Galaxy А12», чорного кольору з сім-картою мобільного оператора «Лайф» з номером НОМЕР_1 вартістю 2375 гривень;

- павербанк марки «Walker», модель: WB-730, 3000 mAh, білого кольору, вартістю 1760 гривень 49 копійок;

- портативну колонку «JBL xtremre 13 вт 10000 mАН», зеленого кольору, вартістю 687 гривень 50 копійок;

- золоту обручку 585 проби вагою 1,87 г, розмір 20, вартістю 6716 гривень 33 копійки;

- грошові кошти у сумі 4000 гривень,

після чого покинула приміщення вищевказаної квартири разом з викраденим майном.

Заволодівши в такий спосіб чужим майном, ОСОБА_3 з місця вчинення кримінального правопорушення зникла, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, завдавши потерпілому ОСОБА_5 майнової шкоди на загальну суму 15539 гривень 32 копійки.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 свою винуватість у пред`явленому обвинуваченні визнала повністю та підтвердила, що відомості, викладені в обвинувальному акті, відповідають дійсності. Показала, що у ніч з 24.11.2025 на 25.11.2025 зустріла потерпілого ОСОБА_5 на вулиці поблизу мешкання останнього. Він був у стані алкогольного сп`яніння та запропонував піти до нього додому «випити», на що вона погодилась. Перебуваючи в квартирі потерпілого вона помітила, що він заснув. У цей момент вона вирішила викрасти належні йому речі, які вказані в обвинувальному акті. Взявши їх, вона залишила квартиру, зранку здала їх до ломбарду, а виручені кошти витратила на власні потреби. У вчиненому щиро розкаюється, шкодує про вчинене, просить суворо не карати. У судовому засіданні попросила вибачення у потерпілого, запевняла, що має намір відшкодувати завдані збитки, також повідомила, що на цей час проходить реабілітацію він нарко та алко залежності у реабілітаційному центрі.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засідання пояснив, що завдана злочином шкода на цей час йому не відшкодована, разом з цим вважав можливим виправлення обвинуваченої без ізоляції від суспільства.

Крім повного визнання своєї винуватості обвинуваченою ОСОБА_3 , її винуватість у вчиненні інкримінованого правопорушення доведена зібраними органом досудового розслідування матеріалами кримінального провадження, які учасники судового провадження не оспорювали та вважали їх дослідження в судовому засіданні недоцільним, при цьому судом з`ясовано, що обвинувачена та інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин і немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також їм роз`яснено, що вони у такому випадку позбавляються права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Відповідно до ч. 2 та ч. 3 ст. 349 КПК України дослідження доказів по даному кримінальному провадженню за кримінальним правопорушенням, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 щодо часу, місця, способу, розміру шкоди, мотиву та мети, форми вини за кримінальним правопорушенням, які ніким не оспорюються, визнано недоцільним, за згодою учасників кримінального провадження, у зв`язку із відсутністю сумнівів правильного розуміння їх змісту учасниками судового провадження, добровільності їх позицій.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення доведена повністю, а її неправомірні дії слід кваліфікувати за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_3 , суд відповідно до вимог ст. 65 КК України бере до уваги ступінь суспільної небезпеки та тяжкість вчиненого нею кримінального правопорушення, характеризуючі дані про її особу, сімейний стан, вік обвинуваченої, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином. ОСОБА_3 на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, перебуває під наглядом лікаря-нарколога КП ІСР «Іванківська ЦРЛ» з діагнозом F11.0 («Розлади психіки та поведінки внаслідок вживання опіоїдів, гостра інтоксикація»), водночас дана обставина не викликає сумнівів в її осудності. Обвинувачена офіційно не працює, незаміжня, дітей на утриманні не має. На цей час проходить лікування від нарко та алкозалежності в реабілітаційному центрі ГО «Надія в життя» (м. Київ, вул. Сирецька, 56), де і мешкає на постійній основі. В силу ст. 89 КК України раніше не судима.

Обставиною, яка відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченої, суд визнає її щире каяття, яке виразилося в наданні правдивих показань, жалю про вчинене, готовності понести заслужене покарання.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченої, суд не вбачає.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

На підставі викладеного, враховуючи конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, позицію прокурора та потерпілого щодо виду і міри покарання (вважали можливим не позбавляти обвинувачену волі), особу винної, її критичне ставлення до вчиненого, наявність обставини, що пом`якшує покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості й індивідуалізації покарання, вважає, що для виправлення ОСОБА_3 та попередження нових злочинів їй слід призначити покарання в межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі у мінімальному розмірі.

Водночас, суд приходить до висновку, що виправлення ОСОБА_3 можливе без реального відбування покарання у виді позбавлення волі, а тому, у порядку ст. 75 КК України приймає рішення про її звільнення від відбування даного виду покарання з випробуванням з максимальним строком. При цьому суд враховує щире каяття обвинуваченої, вчинення злочину вперше, вибачення перед потерпілим, її перебування в реабілітаційному центрі, що свідчить про її бажання виправитися.

Також суд вважає за необхідне при звільненні від відбування покарання з випробуванням покласти на обвинувачену обов`язки, передбачені ст. 76 КК України. Покладаючи такі обов`язки, суд вважає саме їх необхідними і достатніми для виправлення винної з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину та її особи, адже матиме місце нагляд за особою, звільненою від відбування покарання з випробуванням уповноваженим органом з питань пробації за місцем її проживання.

Цивільний позов у справі не заявлено.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати на проведення експертизи, згідно з приписами ст. 124 КПК України, підлягають стягненню з обвинуваченої.

На підставі викладеного, керуючись ст. 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити їй покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 3 (три) роки, якщо вона протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави процесуальні витрати в розмірі 848 (вісімсот сорок вісім) гривень 16 коп. за проведення експертизи.

Після набрання вироком законної сили речові докази у кримінальному провадженні:

-диск із відеозаписами з камер відеоспостереження та документи з фотокартками викраденого майна - залишити в матеріалах кримінального провадження;

-поліетиленовий пакет, чорного кольору з малюнком у вигляді кішки; жіночі кросівки марки «Vesdasco» чорного кольору 39 розміру; дублянку жіночу коричневого кольору з етикеткою чорного кольору, на якій написано «Made in China», які передані на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Святошинського УП ГУНП у м. Києві (квитанція №6012) - повернути обвинуваченій ОСОБА_3 за належністю.

На вирок можуть бути подані учасниками судового провадження апеляційні скарги до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок суду відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду, і дослідження яких було визнано судом недоцільним.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченому, прокурору.

Суддя ОСОБА_7