Справа №760/3422/26 1-кс/760/1985/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2026 року слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , підозрюваних ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву захисника підозрюваного ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_4 , про відвід прокурора Солом`янської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3

встановив:

Слідчим суддею Солом`янського районного суду розглядається клопотання старшого слідчого слідчого відділення відділу поліції на станціях залізничного транспорту ГУНП у місті Києві ОСОБА_8 , погоджене першим заступником керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_9 , про продовження строку досудового розслідування кримінального провадження №0000052 від 03.04.2025 за підозрою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України,

У судовому засідання захисник ОСОБА_4 заявив відвід прокурору Солом`янської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 з тих підстав, що прокурором не визначена підслідність кримінального провадження, прокурор не вчинив дій, передбачених КПК України, щодо визначення підслідності.

Захисник ОСОБА_5 , підозрювані ОСОБА_6 , ОСОБА_7 підтримали позицію ОСОБА_4 .

Прокурор заперечила проти задоволення клопотання, зазначивши, що воно є необґрунтованим.

Слідчий суддя, заслухавши учасників, встановив таке.

Відповідно до частини 3, 4 статті 80 КПК України заяви про відвід можуть бути заявлені як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження. Заяви про відвід під час судового провадження подаються до початку судового розгляду. Подання заяви про відвід після початку судового розгляду допускається лише у випадках, якщо підстава для відводу стала відома після початку судового розгляду.

Частиною 5 цієї статті визначено, що відвід повинен бути вмотивованим.

Тобто заява про відвід має містити посилання на конкретні обставини, що об`єктивно можуть свідчити про упередженість прокурора та повинні бути підтверджені відповідними доказами.

Підстави для відводу прокурора визначені ст. 77 КПК України.

Так, прокурор, слідчий, дізнавач не має права брати участь у кримінальному провадженні:

1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, членом сім`ї або близьким родичем сторони, заявника, потерпілого, цивільного позивача або цивільного відповідача;

2) якщо він брав участь у цьому ж провадженні як слідчий суддя, суддя, захисник або представник, свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач;

3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах кримінального провадження або існують інші обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості.

Враховуючи доводи заявника, викладені в заяві про відвід, ним визначено правову підставу для відводу прокурору, наведену в п. 3 ч. 1 ст. 77 КПК України, - існують інші обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості.

Поряд з цим частиною 2 статті 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею третьою Закону України «Про прокуратуру» визначено, що неупередженість та об`єктивність є одними із засад діяльності прокуратури.

Відповідно до статті 10 Кодексу професійної етики та поведінки прокурорів встановлено, що прокурор зобов`язаний діяти справедливо, неупереджено, додержуючись вимог закону щодо підстав, порядку та умов реалізації повноважень прокуратури в межах її функцій. Він має бути об`єктивним у відносинах з органами влади, громадськістю та окремими особами й усвідомлювати соціальну значимість прокурорської діяльності, міру відповідальності перед суспільством

Водночас відповідно до Керівних принців ООН щодо ролі обвинувачів, прийнятих восьмим Конгресом ООН із запобігання злочинності і поводження з правопорушниками (Гавана, Куда, 27 серпня - 7 вересня 1990 року), обвинувачі відповідно до закону виконують свої обов`язки справедливо, послідовно та швидко, поважають і захищають людську гідність й захищають права людини, сприяючи тим самим забезпеченню належного процесу і безперебійного функціонування системи кримінального правосуддя. При виконанні своїх обов`язків обвинувачі виконують свої функції неупереджено та уникають будь-якої дискримінації на основі політичних переконань, соціального походження, раси, культури, статі або будь-якої іншої дискримінації; захищають державні інтереси, діють суб`єктивно, належним чином враховують становище підозрюваного та жертви і звертають увагу на всі обставини, що мають відношення до справи, незалежно від того, вигідні чи невигідні вони для підозрюваного (п. 12, 13).

Таким чином, неупередженість прокурора є необхідною умовою виконання ним своїх повноважень на стадії досудового розслідування й в судовому провадженні (ст. 36 КПК), що буде сприяти здійсненню завдань кримінального провадження (ст. 2 КПК) та забезпеченню законності (ст. 9 КПК України).

Так, значення неупередженого ставлення сторони обвинувачення варто розцінювати в контексті забезпечення реалізації права на справедливий розгляд (ст. 6 Європейської конвенції з прав людини).

Разом з цим, існування неупередженості повинно встановлюватися на підставі суб`єктивного критерію, який має визначатися на підставі особистих переконань та поведінки конкретного прокурора у конкретній справі - тобто, прокурор не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у прокурора достатні гарантії для того, щоб виключити будь-яку зацікавленість, що може бути перевірена.

Як зазначив ЄСПЛ у своїх рішеннях «Тимошенко проти України», «Ходорковский проти росії», структура Конвенції ґрунтується на презумпції добросовісності дій органів державної влади країн-учасниць. Дійсно, будь-яка державна політика чи окремий захід може мати «прихований мотив», а презумпція добросовісності є спростованою. Однак, заявник, який стверджує, що його права і свободи були обмежені з неналежних підстав, повинен переконливо довести, що справжня мета державних органів була не такою, як її було проголошено (або яка може обґрунтовано припускатись, виходячи з контексту). Простої підозри про те, що державні органи користувались своєю владою для іншої мети, ніж та, що передбачена Конвенцією, недостатньо, щоб довести порушення статті 18 Конвенції.

Водночас норми кримінального процесуального законодавства не містять переліку ознак, які б розкривали сутність упередженості та давали виключний перелік вказаної поведінки. Наведене дає підстави для висновку про оціночний характер цієї категорії, яка має встановлюватися у кожному випадку на підставі конкретних обставини, які підтверджені відповідними доказами.

Слідчий суддя зазначає, що наведені стороною захисту доводи щодо відводу прокурору в частині визначення підслідності кримінального провадження не є підставою для твердження про його упередженість у вказаному кримінальному провадженні.

Враховуючи викладене слідчий суддя констатує, що в судовому засіданні не знайшли свого підтвердження посилання сторони захисту щодо наявності обставин, що викликають обґрунтовані сумніви в неупередженості прокурора. Тому заява адвоката ОСОБА_4 про відвід прокурора ОСОБА_3 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 75-81 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви захисника підозрюваного ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_4 , про відвід прокурора Солом`янської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 23 лютого 2026 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1