Справа №209/4010/24
Провадження №1-кп/209/86/26
У Х В А Л А

12 березня 2026 року м. Кам`янське

Дніпровський районний суд міста Кам`янського Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України,

в с т а н о в и в:

В провадженні Дніпровського районного суду міста Кам`янського Дніпропетровської області знаходиться вищевказане кримінальне провадження.

13 березня 2026 року строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 закінчується.

У судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження запобіжного заходу відносно обвинуваченого у вигляді тримання під вартою, оскільки на його думку мають місце ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які на даний момент не змінилися і не відпали

Обвинувачений ОСОБА_5 заперечував проти клопотання прокурора.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 заперечував проти задоволення клопотання прокурора, посилаючись на відсутність ризиків, заялених прокурором, просив змінити запобіжний захід відносно його підзахисного на домашній арешт, а у разі задоволення клопотання, застосувати альтернативний вид запобіжного заходу у вигляді застави.

Суд, заслухавши учасників судового розгляду, приходить до наступного висновку:

Розглядаючи питання про запобіжний захід, який був обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_5 у виді тримання під вартою, суд виходить з того, що згідно ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим і застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Перевіряючи доводи клопотання прокурора у контексті наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, суд встановив, що вони є обґрунтованими, а заявлені ризики об`єктивно існують. На думку суду подальше тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою є виправданим, а підстави для заміни цього запобіжного заходу менш обтяжливим відсутні з наступних підстав:

Стосовно ризику переховування, суд враховує тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_5 , тому розуміючи невідворотність можливого покарання, останній може вдатися до відповідних дій.

Тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому, у випадку визнання його винуватим у вчиненні злочину, безумовно не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте, як за національним законодавством (п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК), так і за практикою Європейського суду з прав людини, є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування (справа «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року).

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Крім того, на даний час існують ризики того, що перебуваючи на волі обвинувачений може незаконно впливати на потерпілу у кримінальному провадженні, оскільки вона є відомою обвинуваченому особою, тож, залишившись на волі, він може незаконно впливати на вказану особу з метою спонукання її до зміни своїх показань чи відмови від надання свідчень у судовому провадженні.

При вирішенні питання про необхідність продовження застосування запобіжного заходу на стадії судового розгляду вирішальним є питання наявності ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, продовження існування яких було встановлено.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, у зв`язку з чим доцільним є продовження відносно обвинуваченго ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, тож клопотання прокурора є таким, що підлягає задоволенню.

Згідно ч. 4 ст. 183 КПК України, враховуючи підстави та обставини вчинення злочину, суд вважає необхідним не визначити розмір застави у кримінальному провадженні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 177, 178, 183, 331, 369-372 КПК України, суд -

п о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 20.00 години 08 травня 2026 року включно.

Ухвала суду може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її проголошення.

Суддя ОСОБА_1