Справа №756/9913/24
Провадження №11-кп/824/4293/2025 Доповідач у ІІ інстанції ОСОБА_1
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2025 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду

кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

суддів: ОСОБА_1 ,

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретар ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 та захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - ОСОБА_8 на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 08 травня 2025 року якою продовжено строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 та продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 строк покладених на нього обов`язків, у зв`язку із застосуванням застави,-

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 08 травня 2025 року, серед іншого, задоволено клопотання прокурора та продовжено обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 06 липня 2025 включно. Продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 строк покладених на нього обов`язків у зв`язку із застосуванням застави, на два місяці, тобто до 08 липня 2025 року включно, а саме: прибувати за кожною вимогою до суду; не відлучатися із міста Одеси без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; здати прокурору на зберігання свій паспорт, який дає право виїзду з України (за наявності); утримуватись від спілкування зі свідками і потерпілим у цьому кримінальному провадженні.

В задоволенні клопотань захисників про зміну запобіжних заходів - відмовлено.

В обгрунтування судового рішення в частині продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вратою щодо ОСОБА_5 , суд зазначив, що виходячи із тяжкості злочину, у яких обвинувачується ОСОБА_5 у сукупності із наведеними даними про його особистість, враховуючи те, що обвинуваченому інкримінується вчинення кримінальних правопорушень у складі групи осіб за попередньою змовою, а також обізнаність обвинуваченого про місце проживання та інші анкетні дані потерпілого і свідків, наявні ризики того, що обвинувачений перебуваючи на волі, усвідомлюючи невідворотність покарання у разі визнання його винуватим, може переховуватися від суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України), та може незаконно впливати на потерпілого чи свідків (п. 3 ст. 177 КПК України).

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції захисник обвинуваченого ОСОБА_5 , - адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить постановити нову ухвалу якою скасувати ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 08.05.2025 та обрати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби з 24 години до п`ятої години ранку за адресою проживання обвинуваченого: АДРЕСА_1 , з покладенням обов`язків, Передбачених статтею 196 КПК України, зокрема не спілкуватись з свідками по кримінальному провадженні, з іншими обвинуваченими у кримінальному провадженні.

В обґрунтування апеляційної скарги захисник зазначає, що твердження у клопотанні прокурора, що на даний час ризики передбачені ст. 177 КПК України, не перестали існувати та не зменшились, не відповідає дійсності, оскільки ризики значно зменшились враховуючи завершення стадії досудового розслідування.

Щодо тверджень прокурора щодо судимості обвинуваченого та те, що в квітні 2023 обвинувачений звільнився з місць відбування покарань, то до клопотання про продовження запобіжного заходупрокурором не додано жодних доказів на підтвердження зазначених фактів.

Щодо ризику того, що ОСОБА_5 може впливати на потерпілого та свідків оскільки йому відомо місце їх проживання, то апелянта зазначає, що це не відповідає дійсності, оскільки обвинувачений жодним чином не збирається впливати на свідків чи потерпілого, крім того, ніяких доказів можливого наміру впливу на свідків стороною обвинувачення до клопотання не додано. Також, стороною обвинувачення вже зафіксовано протоколами допитів покази свідків потерпілого, а у випадку зміни показів це викличе вже певні сумніви у суду.

Крім того, захисник звертає увагу на те, що ОСОБА_5 в розшук не оголошувався, від працівників поліції не переховувався, був військовослужбовцем, з моменту застосування тримання під вартою до останнього, а саме 25.03.2024, пройшов значний проміжок часу, ризики зменшились, нові не з`явились.

В свою чергу, не погоджуючись і ухвалою суду першої інстанції захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 , подав апеляційну скаргу в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали судді Оболонського районного суду м. Києва від 08 травня 2025 року та скасувати оскаржувану ухвалу ухваливши нове рішення, яким відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу у формі покладення процесуальних обов`язків, застосованих у зв`язку з обранням застави. Обрати щодо обвинуваченого ОСОБА_7 інший запобіжний захід - особисте зобов`язання (без визначення застави) з покладенням на нього відповідних процесуальних обов`язків, а саме: прибувати за кожною вимогою до суду; не відлучатися із міста Одеси без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; здати прокурору на зберігання свій паспорт, який дає право виїзд України (за наявності); втримуватись від спілкування зі свідками і потерпілим у цьому кримінальному провадженні.Заставу повернути особам, які її вносили.

Так, відповідно до ч. 4 ст. 422-1 КПК України, розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

Враховуючи, що стороною захисту не заявлено такого клопотання, яке б узгоджувалося з наведеним положенням ч. 4 ст. 422-1 КПК України щодо участі сторін кримінального провадження, розгляд даних апеляційних скарг здійснюється без участі сторін.

Перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційних скаргах, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Щодо апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 , апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до положень, передбачених другим абзацом ч. 2 ст. 392 КПК України, апеляційному оскарженню в порядку, передбаченому цим Кодексом підлягають лише ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Апеляційне оскарження будь-яких інших ухвал кримінальним процесуальним законом не передбачено.

Це також підтверджується вимогами, передбаченими положеннями ст. 422-1 КПК України, якою регламентовано порядок перевірки ухвал суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлених під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Зважаючи на викладене, з огляду на те, що ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 08 травня 2025 року, серед іншого, задоволено клопотання прокурора тапродовжено обвинуваченому ОСОБА_7 строк покладених на нього обов`язків у зв`язку із застосуванням застави, у відкритті провадження необхідно відмовити, оскільки захисник подав апеляційну скаргу на судове рішення, яке, відповідно до вимог закону, не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Відповідно до ч. 4 ст. 399 КПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, або судове рішення оскаржене виключно з підстав, з яких воно не може бути оскарженим згідно з положеннями ст. 394 КПК України.

Водночас, в постанові Об`єднаної палати ККС у складі ВС від 19.02.2019 року (справа №569/17036/18), касаційний суд дійшов висновку про те, що якщо після відкриття апеляційного провадження буде встановлено, що воно відкрите за апеляційною скаргою на рішення, яке не підлягає апеляційному оскарженню, апеляційний суд має постановити ухвалу про закриття апеляційного провадження. Верховний Суд визнав правильними такі рішення апеляційних судів (ухвала Верховного Суду від 19.03.2018 року у справі №439/1271/17; постанова Верховного Суду від 23.10.2018 року у справі №180/210/17).

Колегія суддів приходить до висновку про помилковість відкриття апеляційного провадження в даному кримінальному проваджені та вважає за необхідне закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 08 травня 2025 року.

Щодо доводів апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 , апеляційний суд зазначає наступне.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним,

обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд повинен врахувати обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Так, розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд першої інстанції, для прийняття законного й обґрунтованого рішення, відповідно до ст. ст. 178, 199 КПК України та практики ЄСПЛ, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки. При цьому наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Як слідує з матеріалів провадження, судом першої інстанції при розгляді питання доцільності продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 зазначених вимог кримінального процесуального закону дотримано та враховано обставини, за яких таке продовження можливе.

Встановлено, що органом досудового розслідування ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, яке відноситься до категорії особливо тяжких злочинів.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , суд першої інстанції послався на доведеність продовження існування заявлених прокурором ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Колегія суддів в повній мірі погоджується з такими висновками суду першої інстанції, враховуючи, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Зокрема, про високу імовірність настання ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, свідчать обставини встановлені судом першої інстанції та які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_5 .. Так, судом першої інстанції встановлено, що з огляду на тяжкість інкримінованого ОСОБА_5 злочину, вчиненого у складі групи осіб за попередньою змовою, а також з урахуванням даних про його особу, зокрема обізнаності обвинуваченого щодо місця проживання, анкетних даних потерпілого та свідків, існують обґрунтовані ризики того, що, перебуваючи на волі та усвідомлюючи невідворотність покарання у разі визнання винуватим, він може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків. Також суд першої інстанції зазначив, що під час проведення судового засідання по допиту потерпілого ОСОБА_9 , обвинувачений ОСОБА_5 вів себе агресивно, погрожував потерпілому фізичною розправою.

Доводи захисника про те, що ОСОБА_5 в розшук не оголошувався, від працівників поліції не переховувався, був військовослужбовцем, не можуть слугувати підтвердженням його належної процесуальної поведінки та відсутності ризиків, з якими закон пов`язує можливість застосування або продовження такого запобіжного заходу, як тримання під вартою.

Вказані обставини на даний час не мінімізують встановлених ризиків, тому, з урахуванням наведеного, підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у певний період доби, як про це просить захисник у апеляційній скарзі, не вбачається.

Доводи захисника про порушення ч. 1 ст. 18 КПК України є передчасними, оскільки питання винуватості ОСОБА_5 підлягає вирішенню виключно судом під час розгляду справи по суті, за результатами повного та всебічного дослідження доказів.

Інші доводи, які викладені в апеляційній скарзі захисника, не спростовують правильність висновків суду першої інстанції.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що прокурором доведено продовження існування ризиків, передбачених п.п. 1,3 ч.1 ст. 177 КПК України, які на час розгляду питання про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою жодним чином не зменшились і в сукупності з даними про особу обвинуваченого на даному етапі провадження, вказують на наявність підстав для продовження строку дії обраного йому запобіжного заходу.

Рішення суду першої інстанції прийнято на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, досліджено належним чином всі матеріали провадження та наведено в ухвалі мотиви, з яких прийнято відповідне рішення.

Будь - яких істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції постановити законне та обґрунтоване рішення, колегія суддів, не вбачає.

Таким чином, колегія суддів, вважаючи законною і обґрунтованою ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 08 травня 2025 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 та не вбачає підстав для її скасування.

Керуючись ст.ст. 176-178, 183, 194, 404, 407, 418, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 08 травня 2025 року, якою продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 строк покладених на нього обов`язків у зв`язку із застосуванням застави - закрити.

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 - повернути особі, яка її подала.

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 08 травня 2025 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 - залишити без змін.

Ухвала в частині закриття апеляційного провадження та повернення апеляційної скарги особі, яка її подала, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців із дня її проголошення.

В іншій частині ухвала набирає законної сили з дня оголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді ____________________ ___________________ _____________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3