Номер провадження: 11-сс/813/734/26
Справа № 521/2390/26 1-кс/521/1035/26
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.03.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - адвоката - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Хаджибейського районного суду м. Одеси від 02.03.2026 року відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Суворовське Тульчинського району Вінницької області, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні двоє неповнолітніх дітей, до затримання займаючого посаду в.о. директора Комунального підприємства «Житлово-комунальний сервіс «Порто-Франківський», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28, ч.1 ст.114-1 КК; ч.2 ст.28, ч.2 ст.364 КК України у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000016 від 07.03.2025 року, -

установив

Зміст оскарженого судового рішення

Ухвалою слідчого судді Хаджибейського районного суду м. Одеси від 02.03.2026 року задоволено клопотання прокурора Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_9 та продовжено відносно ОСОБА_8 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, до 30.04.2026 року, без визначення розміру застави.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що прокурором надано матеріали (докази), які обґрунтовують повідомлену підозру та є достатніми для переконання що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді, адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржену ухвалу та обрати підозрюваному запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що:

- ухвала слідчого судді не містить належного обґрунтування виключного випадку застосування запобіжного заходу, як тримання під вартою;

- нова підозра не містить належного опису умислу та не конкретизує, діяльності яких саме структур Збройних Сил України нібито було завдано перешкод, а тому є необґрунтованою;

- заявлені прокурором ризики не існують;

- слідчий суддя безпідставно не визначив розмір застави, як альтернативного запобіжного заходу;

- досудове розслідування у зазначеному кримінальному провадженні проводиться із порушенням предметної та територіальної підслідності, тобто із порушенням ст. ст. 216, 218 КПК України;

- постанова про створення групи слідчих винесена неуповноваженою особою;

- процесуальне керівництво у зазначеному кримінальному провадженні здійснюється прокурорами незаконно;

При цьому захисник наголошує, що слідчим суддею формально розглянуто клопотання та взагалі не приділено уваги доводам сторони захисту.

Позиції учасників судового розгляду

В судовому засіданні апеляційного суду захисник підозрюваного підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити; прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив оскаржувану ухвалу залишити без змін.

Апеляційний розгляд проведено за відсутності підозрюваного ОСОБА_8 , оскільки клопотання про забезпечення його участі захисником не заявлялось. Підозрюваний також не подавав клопотання про забезпечення його участі в суді апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників апеляційного розгляду, перевіривши доводи викладені в апеляційній скарзі та дослідивши матеріали провадження за клопотанням прокурора, апеляційний суд дійшов висновку про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції

Частина 1 ст.404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 КПК, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, віднесено і засади забезпечення права на свободу та особисту недоторканність.

Згідно з вимогами ст.12 КПК України під час кримінального провадження ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом.

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст.131 КПК України, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження та застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно з ч.1 ст.183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

Зі змісту ч.5 ст.199 КПК України вбачається, що слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Частиною 4 ст.199 КПК України передбачено, що слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

При розгляді зазначеного кримінального провадження відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Згідно з ст.5 Конвенції, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури встановленої законом: п.с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчинені нею правопорушення, або обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях (зокрема «Харченко проти Апеляційний суд вважає, що розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 слідчий суддя дотримався вимог ст.199 КПК, прийняв до уваги практику Європейського суду з прав людини, врахував їх при постановленні оскарженої ухвали та прийняв законне та обґрунтоване судове рішення.

Згідно матеріалів судового провадження, Детективами ТУ БЕБ в Одеській області здійснюється досудове розслідування по кримінальному провадженню, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000016 від 07.03.2025 року. Процесуальне керівництво здійснюється прокурорами Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону.

Попередня правова кваліфікація за ч.1 ст.114-1, ч.2 ст.364 КК України.

16.07.2025 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1 КК та затримано в порядку ст. 615 КПК України.

02.02.2026 року ОСОБА_8 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1 та ч.2 ст. 28 ч. 2 ст. 364 КК України.

Також встановлено, що ОСОБА_8 16.07.2025 року о 12:50 годині був затриманий в порядку ст.ст.208, 615 КПК України.

17.07.2025 року ухвалою слідчого судді Пересипського районного суду міста Одеси відносно ОСОБА_8 був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб без визначення застави.

12.09.2025 року ухвалою Пересипського районного суду міста Одеси строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні був продовжений до шести місяців, а саме до 16.01.2026 року.

12.09.2025 року та в подальшому 7.11.2025 року ухвалою слідчого судді Пересипського районного суду міста Одеси відносно ОСОБА_8 був продовжений строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб без внесення застави, тобто до 05.01.2026 року.

05.01.2026 року ухвалою Пересипського районного суду міста Одеси строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні був продовжений до десяти місяців, а саме до 16.05.2026 року.

05.01.2026 року ухвалою Пересипського районного суду міста Одеси відносно ОСОБА_8 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб без внесення застави, тобто до 05.03.2026 року.

Так, на виконання вимог ст.178 КПК України слідчим суддею врахована вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення, в якому підозрюється особа, відомості про неї в їх сукупності з урахуванням сімейного стану, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, обставини його вчинення за пред`явленим повідомленням про підозру. Також надано оцінку доводам сторони обвинувачення про існування обставин, які як свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися, так і що перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

З матеріалів судового провадження вбачається, що на стадії розгляду слідчим суддею питання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 , останній обґрунтовано підозрюється в скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.1 ст.114-1, ч.2 ст.28, ч.2 ст.364 КК України.

Питання обґрунтованості підозри детально досліджувалось при обранні та продовженні слідчим суддею запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного, а також під час перевірки ухвал в апеляційному порядку, в ході якого було встановлено, що докази, які містяться в матеріалах кримінального провадження, вказують на те, що на даній стадії досудового розслідування існує обґрунтована підозра причетності ОСОБА_8 до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

У даному кримінальному провадженні обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому злочинів підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, зокрема: протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 16.07.2025 року; протоколами проведених негласних слідчих (розшукових) дій; протоколами, складеними за результатами проведених санкціонованих обшуків; протоколами оглядів вилучених під час проведення 77 санкціонованих обшуків предметів; протоколами допиту понад 100 свідків (більшість допитано у порядку ст.615 КПК України шляхом здійснення відео фіксації), серед іншого формально працевлаштованих осіб - працівників КП «ЖКС «Порто-Франківський» ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , а також інших осіб; висновками 24 судових почеркознавчих експертиз щодо належності підписів у табелях обліку робочого часу ОСОБА_12 , ОСОБА_8 та іншим службовим особам КП «ЖКС «Порто-Франківський»; довідками про місця з`єднання мобільних телефонів осіб, які імовірно причетні до вчинення кримінальних правопорушень, що містять відомості стосовно не перебування 90 працевлаштованих працівників у робочий час у зонах відповідальності виробничих дільниць КП «ЖКС «Порто-Франківський»; відомостями, отриманими за результатами здійснення 25 тимчасових доступів до речей та документів, які перебували у володінні банківських установ, РТЦК та СП та іншими матеріалами досудового розслідування в сукупності.

Апеляційний суд наголошує, що на даній стадії кримінального провадження, судом лише вирішується питання про обґрунтованість підозри та наявність ризиків для продовження відповідного запобіжного заходу, а тому суд не може давати остаточну оцінку допустимості та належності доказів, оскільки справа не розглядається судом по суті пред`явленого обвинувачення.

У зв`язку з викладеним, колегія суддів визнає передчасними доводи апеляційної скарги захисника про те, що у зміненому повідомленні про підозру відсутня будь-яка конкретизація вчинення інкримінованих ОСОБА_8 кримінальних правопорушень.

При цьому, апеляційний суд констатує, що відповідно до положень ч.2 ст.94 КПК, жоден доказ не має наперед встановленої сили, та всі докази в даному кримінальному провадженні підлягають ретельній перевірці з наступною їх оцінкою у відповідності до положень ч.1 ст.94 КПК.

Відповідно до ст.ст. 89, 94 КПК, оцінка допустимості та належності доказів буде надана судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження по суті.

Апеляційний суд вважає, що тяжкість та обґрунтованість пред`явленої на даній стадії досудового розслідування ОСОБА_8 підозри, яка була пред`явлена у відповідності до вимог Глави 22 КПК України, необхідність завершення досудового розслідування, а також існування ризиків, а саме те, що: підозрюваний, перебуваючи на свободі, усвідомлюючи тяжкість можливого покарання у разі доведеності його винуватості у вчиненні тяжкого злочину, може переховуватися від органу досудового розслідування та суду; здійснити незаконний вплив на свідків у кримінальному провадженні; не виключається вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки підозрюваному пред`явлена підозра у перешкоджанні законній діяльності Збройних Сил України, вчиненої з корисливих мотивів, яка мала тривалий характер, виправдовують необхідність продовження строку дії найсуворішого запобіжного заходу відносно підозрюваного та дає апеляційному суду можливість дійти висновку про обґрунтованість оскарженої ухвали слідчого судді.

Окрім цього, 02.02.2026 року ОСОБА_8 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та вручено нову підозру за ч.2 ст.28, ч.1 ст.114-1 КК України за кваліфікуючими ознаками: перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України в особливий період, вчинене за попередньою змовою групою осіб; та за ч.2 ст.28, ч.2 ст.364 КК України за кваліфікуючими ознаками: зловживання службовим становищем, тобто умисне, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для самої себе та іншої фізичної особи, використання службовою особою службового становища всупереч інтересам служби, що спричинило тяжкі наслідки охоронюваним законом громадським інтересам та інтересам юридичних осіб, за попередньою змовою групою осіб.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що в ухвалі слідчий суддя зазначив, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.114-1, ч.2 ст.364, ч.5 ст.426-1 КК України, в той час коли йому про підозру за ч.5 ст.426-1 КК України, не повідомлялось, апеляційний суд їх враховує, однак зауважує, що органом обвинувачення здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000016 від 07.03.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.114-1, ч.2 ст. 364 та ч. 5 ст. 426-1 КК України.

Водночас, в ухвалі, слідчий суддя зауважив, що для закінчення досудового розслідування в кримінальному провадженні необхідно виконати ряд процесуальних дій, в тому числі: надати правову оцінку іншим фактам та обставинам, які досліджуються у цьому кримінальному провадженні, зокрема за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.191 ч.4, 426-1 ч.5 КК України; за результатами досудового розслідування визначитись з остаточною кваліфікацією дій підозрюваних, яким, за наявності підстав, повідомити про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру у вчиненні кримінального правопорушення;

Відповідно до ч.6 ст.176 КПК під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Тобто законодавцем визначено, що під час дії воєнного стану до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ст.114-1 КК України, за наявністю ризиків, передбачених ст.177 КПК, застосовується запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Апеляційний суд вважає обґрунтованим висновки слідчого судді щодо не визначення обвинуваченому відповідно до ч.4 ст.183 КПК альтернативного запобіжного заходу у виді застави.

Слідчим суддею правильно враховано, що відповідно до ч.4 ст.183 КПК має право не визначати розмір застави, оскільки вказаною нормою закону передбачено, що під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого ст.ст.109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 КК України.

Враховуючи, що ОСОБА_8 підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.1 ст.114-1 КК України, слідчий суддя одночасно при продовженні запобіжного заходу у виді тримання під вартою дійшов обґрунтованого висновку не визначати розмір застави, з чим погоджується апеляційний суд.

Колегія суддів критично відноситься до доводів захисника про можливість визначення підозрюваному застави, або можливість застосування до нього домашнього арешту, оскільки вказані запобіжні заходи, з урахуванням обставин кримінального правопорушення, його тяжкості, доведених ризиків у кримінальному провадженні, можуть виявитися нездатними забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного на стадії досудового розслідування.

На думку апеляційного суду, обставини даного кримінального провадження, дають достатні підстави припускати, що ОСОБА_8 , який підозрюється у скоєні тяжкого злочину, будучи обізнаним про ступінь тяжкості інкримінованого йому злочину, розуміючи можливість призначення суворого покарання, яке йому загрожує у разі доведеності його вини за результатами розгляду кримінального провадження, останній зможе здійснити спроби переховування від органу досудового розслідування чи суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК, не можна визнавати недоведеним та він продовжує існувати.

При встановленні наявності ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК, - впливу на свідків у даному кримінальному провадженні, апеляційний суд враховує встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224, ч. 4 ст. 95 КПК.

Апеляційний суд визнає неспроможними доводи сторони захисту щодо відсутності ризику незаконного впливу підозрюваного ОСОБА_8 на свідків, оскільки їх покази, які станом на даний час ще не допитані в судовому засіданні, або можливо виникне необхідність в їх додатковому допиті, мають істотне значення для проведення повного, всебічного та неупередженого досудового розслідування, а перебуваючи на свободі, підозрюваний може здійснювати незаконний вплив на свідків, схиляючи до зміни показів в рамках даного кримінального провадження, з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Досудове розслідування в даному кримінальному провадженні триває, на теперішній час не встановлені і не допитані всі особи обізнані про обставини кримінального правопорушення, а також ті, які можуть бути причетні до його вчинення. Тому, у випадку застосування до підозрюваного ОСОБА_8 , запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, останній матиме можливість здійснювати на них вплив, що буде перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

За таких обставин, доводи захисника про недоведеність існування ризиків у кримінальному провадженні, колегія суддів визнає безпідставними.

При цьому, КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії підозрюваного кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваного та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто в даному випадку, слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд мають зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Також, наразі існує ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України у незаконному впливі на свідків, зокрема службових осіб КП «ЖКС «Порто-Франківській», якими здійснювалось табелювання (начальники виробничих дільниць) осіб, які не виконували обов?язки за посадами, а також працівників даного комунального підприємства, які були фіктивно працевлаштовані до нього, покази яких мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, що дає підстави вважати, що підозрюваний для уникнення кримінальної відповідальності, перебуваючи на свободі, зможе самостійно або через інших осіб незаконно впливати на допитаних, а також ще не допитаних свідків у цьому провадженні, з метою зміни або відмови від дачі останніми свідчень.

Крім цього, існує ризик вказаний в п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України враховуючи підозру у вчиненні умисного тяжкого злочину проти основ національної безпеки України та тяжкого корупційного злочину, в умовах воєнного стану, вчинення яких здійснювалось протягом тривалого проміжку часу з корисливих мотивів та мало системний характер, може вдатися до спроби вчинити інше кримінальне правопорушення.

Таким чином, метою продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_8 є запобігання ризикам, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Водночас, як встановлено раніше апеляційним судом, ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у здійсненні певного комплексу дій для досягнення мети, а саме унеможливлення відносно окремих осіб здійснення заходів мобілізаційного характеру, у тому числі з корисливих мотивів, які мали тривалий та систематичний характер, а тому посилання сторони захисту на те, що на даний час ризики, припинили існувати у зв`язку із втратою займаної посади, є необґрунтованими.

Окрему увагу слід звернути на те, що у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» затвердженим Законом України від 24.02.2022 року №2102-ІХ, з 24.02.2022 року в Україні введено воєнний стан, дію якого було продовжено до теперішнього часу.

Законом України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо удосконалення відповідальності за колабораційну діяльність та особливостей застосування запобіжних заходів за вчинення злочинів проти основ національної та громадської безпеки» № 2198-IX (з подальшими змінами) були внесені істотні зміни щодо запобіжних заходів. Зокрема, ст.176 КПК України було доповнено новою частиною 6 наступного змісту: «Під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442-1 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини 1 цієї статті».

За таких обставин в умовах введеного на території України воєнного стану до ОСОБА_8 , який обґрунтовано підозрюється у вчиненні, в тому числі, кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.114-1 КК України, може бути застосований лише запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Приймаючи до уваги вищевикладене, апеляційний суд вважає, що висновок слідчого судді про існування достатніх підстав для продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відповідає вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтується на матеріалах справи, а дані про особу підозрюваного і сама підозра у вчиненні, в тому числі, тяжкого злочину, дають достатні підстави вважати, що на даний час дійсно існують зазначені слідчим суддею ризики, які виправдовують тримання підозрюваного під вартою.

Доводи захисника про міцність соціальних зв`язків підозрюваного ОСОБА_8 , який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має міцні соціальні зв`язки, утриманців, колегія суддів не визнає такими, що нівелюють ризики в даному кримінальному провадженні.

Матеріали справи не містять інших даних про застереження, які б унеможливлювали перебування підозрюваного під вартою за станом здоров`я. Стороною захисту апеляційному суду не надано будь-яких документів, які б свідчили про неможливість перебування підозрюваного під вартою.

Посилання захисника про те, що слідчий суддя, порушивши вимоги діючого КПК України, не надав оцінки всім обставинам справи та не розглянув можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, апеляційний суд не враховує, адже, слідчий суддя не знайшов підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Доводи сторони захисту про те, що досудове розслідування в даному кримінальному провадженні здійснюється з порушенням правил підслідності та проводиться неуповноваженим органом, колегія суддів визнає необґрунтованими з огляду на таке.

Так, частиною 10 ст.216 КПК передбачено, якщо під час досудового розслідування буде встановлено інші кримінальні правопорушення, вчинені особою, щодо якої ведеться досудове розслідування, або іншою особою, якщо вони пов`язані із кримінальними правопорушеннями, вчиненими особою, щодо якої ведеться досудове розслідування, і які не підслідні тому органу, який здійснює у кримінальному провадженні досудове розслідування, прокурор, який здійснює нагляд за досудовим розслідуванням, у разі неможливості виділення цих матеріалів в окреме провадження своєю постановою визначає підслідність всіх цих кримінальних правопорушень.

Колегію суддів встановлено, що постановою Першого заступника керівника Спеціалізованої прокуратури в сфері оборони Південного регіону ОСОБА_13 від 17.06.2025 року підслідність у кримінальному провадженні №0000016 від 07.03.2025 року визначена за слідчими відділу поліції №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області.

В подальшому, постановою прокурора Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_9 від 09.02.2026 року визначена підслідність кримінального провадження №0000016 від 07.03.2025 року за Детективами ТУ БЕБ в Одеській області (т. 1 а.с. 44).

Водночас, під час апеляційного розгляду, постановою Генерального прокурора від 25.03.2026 року було змінено підслідність кримінального провадження №0000016 від 07.03.2025 року та доручено проведення досудового розслідування ГУНП в Одеській області.

Отже, доводи захисника про порушення підслідності та підсудності в даному провадженні, колегія суддів визнає декларативними, вони не знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду, оскільки клопотання органу досудового розслідування подано та слідчим суддею розглянуто з дотриманням вимог п.1 ч.2 ст.132 КПК.

При цьому, апеляційний суд вважає, що у клопотанні прокурор навів обґрунтовані обставини, на підставі яких завершити досудове розслідування до закінчення дії запобіжного заходу відносно ОСОБА_8 неможливо, оскільки для завершення досудового розслідування у кримінальному провадженні необхідно виконати певний обсяг обов`язкових слідчих та процесуальних дій, в тому числі, отримати висновки експертиз, розсекретити матеріали НСРД, а також скласти обвинувальний акт, на що потрібен час.

Натомість, апеляційний суд наголошує на тому, що обсяг дій, необхідних для завершення досудового розслідування визначається слідчим та прокурором, та не може бути предметом апеляційного розгляду під час розгляду клопотання про продовження дії запобіжного заходу.

Відповідно до приписів п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд приходить до висновку про неспроможність доводів захисника стосовно незаконності оскарженої ухвали, а тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала слідчого судді - залишенню без змін.

Керуючись статтями 177, 178, 183, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Хаджибейського районного суду м. Одеси від 02.03.2026 року відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28, ч.1 ст.114-1 КК; ч.2 ст.28, ч.2 ст.364 КК України у кримінальному провадженні №0000016 від 07.03.2025 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4