Справа № 496/6897/25
Провадження № 1-в/496/1/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2026 року Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Біляївка Одеської області, клопотання командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 , про звільнення від призначеного судом покарання засудженого: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , матроса, навідника 2-го відділення 1-го взводу 2-ї роти морської піхоти військової частини НОМЕР_1 , який проходив військову службу за адресою: АДРЕСА_1 , (пункт постійної дислокації військової частини), засудженого 06.10.2022 року Тульчинським районним судом Вінницької області, за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 309, ч. 1 ст. 263 КК України, підставі ч.1 ст. 70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на три роки, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; -

В С Т А Н О В И В:

Командир військової частини НОМЕР_1 полковник ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про звільнення засудженого ОСОБА_4 від призначеного судом покарання, у зв`язку із закінченням іспитового строку.

В обґрунтування подання зазначає, що в період іспитового строку ОСОБА_4 перебував на обліку в Тульчинському районному відділі філії ДУ «Центр пробації» у Вінницькій області, 05.07.2024 копія вироку Тульчинського районного суду Вінницької області № 148/9/22 від 06.10.2022 прийнята до виконання у військовій частині НОМЕР_1 . Згідно з ч. 1 ст. 163 КВК України нагляд за поведінкою осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням, протягом іспитового строку здійснюється уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання засудженого, а стосовно військовослужбовців - командирами військових частин. За змістом ст. 14 КВК України військові частини, гауптвахти виконують покарання у виді позбавлення військового, спеціального звання, рангу, чину або кваліфікаційного класу, службового обмеження для військовослужбовців, засуджених за кримінальні проступки, арешту з утриманням засуджених на гауптвахтах, а також здійснюють контроль за поведінкою засуджених військовослужбовців, звільнених від відбування покарання з випробуванням. Здійснення контролю за поведінкою військовослужбовців, звільнених від відбування покарання з випробуванням врегульовано Порядком здійснення командирами (начальниками) військових частин (установ) контролю за поведінкою військовослужбовців, звільнених від відбування покарання з випробуванням, затвердженим наказом Міністерства оборони України від 17 вересня 2020 року № 337. 29.11.2024 ОСОБА_4 скоїв самовільне залишення військової частини НОМЕР_1 , відомості про що внесені до Єдиного реєстру досудових розслідування 27.02.2025 за № 0001087, за ознаками вчинення кримінального військового правопорушення відповідальність за вчинення якого передбачена ч. 5 ст. 407 Кримінального кодексу України. Станом на 06.10.2025 органом досудового розслідування - ОСОБА_4 про підозру повідомлено не було, досудове розслідування за даним фактом триває. Під час перебування на обліку військовослужбовців звільнених від відбування покарання з іспитовим строком у військовій частині НОМЕР_1 , ОСОБА_4 , до зазначеної вище дати вчинення ним самовільного залишення військової частини НОМЕР_1 , тобто до 29.11.2024 - належно виконував покладені на нього вироком суду обов?язки, що підтверджується матеріалами особової справи у відношенні останнього. В зв`язку із зазначеним командир військової частини НОМЕР_1 , просить суд звільнити ОСОБА_4 , від відбування покарання, призначеного вироком Тульчинського районного суду Вінницької області від 06.10.2022 за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.309, ч.1 ст. 263 КК України.

Представник військової частини НОМЕР_1 у судове засідання не з`явився, разом із поданням надав заяву про розгляд подання без його участі та про його задоволення.

Засуджений в судове засідання не з`явився.

Прокурор ОСОБА_5 у судове засідання не з`явилася, однак на адресу суду надала заяву про розгляд подання без її участі. Не заперечувала проти задоволення подання.

Дослідивши матеріали, надані як докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Вироком Тульчинського районного суду Вінницької області від 06.10.2022 року, ОСОБА_4 засуджено за ч. 3 ст. 309, ч. 1 ст. 263 КК України, підставі ч.1 ст. 70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років. На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_4 від відбування покарання з іспитовим строком на 3 (три) роки, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

ОСОБА_4 на облік у військовій частині НОМЕР_1 поставлений з 06.07.2024 та ознайомлений з правами та обов`язками військовослужбовця, звільненого від відбування покарання з випробуванням, а також із порядком відбування покарання та порядком здійснення контролю за поведінкою військовослужбовця, звільненого від відбування покарання з випробуванням, під особистий підпис.

За час перебування на обліку у військовій частині засуджений зарекомендував себе з позитивного боку як дисциплінований та відповідальний військовослужбовець, до виконання своїх службових обов`язків ставиться добросовісно та виконує в повному обсязі.

Проте, засуджений ОСОБА_4 самовільно залишив військову частину 29.11.2024 і відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_4 знято з усіх видів забезпечення. Отже судом встановлено, що в період часу з 29.11.2024 контроль командиром не вівся, оскільки ОСОБА_4 відсутній у тимчасовому розташуванні підрозділу, до якого не повернувся. Про вказаний факт внесені відомості до ЄРДР за №0001087 від 27.02.2025 за ч.5 ст.407 КК України.

За приписами ст. 78 КК України після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, звільняється судом від призначеного йому покарання.

Відповідно до ст. 78 КК України, після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, звільняється судом від призначеного йому покарання. Якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання. У разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71,72 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 165 КВК України, іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду. Після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, за поданням уповноваженого органу з питань пробації звільняється судом від призначеного йому покарання, нагляд припиняється і засуджений знімається з обліку в зазначеному органі.

Виходячи зі змісту вказаної правової норми, підставою звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням, є комплекс елементів, дотримання яких в цілому свідчить про дотримання засудженим вимог ст. 75 КК України та можливість застосування до нього ст.78 КК України.

Зокрема, такими елементами є закінчення іспитового строку, який визначений конкретними часовими межами, перебування засудженого протягом іспитового строку під контролем органів, визначених в ч.2 ст.76 КК України, виконання засудженим покладених на нього вироком суду обов`язків, визначених в ч.1 ст.76 КК України, а також обов`язок не вчинити протягом іспитового строку нового злочину.

Недотримання будь-якої із вищезазначених умов вказує на порушення засудженим положень ст.75 КК України щодо звільнення його при ухваленні вироку від відбування покарання з випробуванням та не дає підстав для застосування ст.78 КК України навіть у разі закінчення визначеного судом терміну іспитового строку. Отже, закінчення іспитового строку не призводить до автоматичного звільнення засудженого від призначеного покарання.

Як встановлено судом, іспитовий строк за вироком Тульчинського районного суду Вінницької області від 06.10.2022 стосовно ОСОБА_4 фактично сплив, разом з цим, суд враховує, що календарне закінчення строку випробування за вироком суду не є беззаперечною підставою для звільнення засудженого від відбування покарання.

Оскільки засуджений ОСОБА_4 не виконав покладені на нього обов`язки та 29.11.2024 року скоїв самовільне залишення військової частини НОМЕР_1 , відомості про що внесені до ЄРДР за №0001087 від 27.02.2025 за ч.5 ст.407 КК України, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення, тобто передбачені ст.78 КК України підстави для звільнення ОСОБА_4 від призначеного покарання відсутні, а тому суд відмовляє у задоволенні клопотання.

Керуючись ст. 164, 165 КВК України, ст.ст. 78, 537, 539 КПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 , про звільнення від призначеного судом покарання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга протягом семи днів з дня її проголошення до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд Одеської області.

Суддя ОСОБА_1