Справа № 442/8171/25
Провадження № 1-кп/442/111/2026
УХВАЛА

судового засідання

03 березня 2026 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

особи, стосовно якої

вирішується питання про

застосування примусових заходів

медичного характеру - ОСОБА_4 ,

його захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

та законного представника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дрогобичі клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні №0000236 від 26.10.2023 відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Сіде Самбірського району Львівської області, громадянина України, з вищою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , до якого ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 10.04.2024 застосовано примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом, які він відбуває у Комунальному підприємстві «Обласна психіатрична лікарня с. Орлівка» Рівненської обласної ради, вулиця Миру, 36А, село Орлівка, Сарненського району Рівненської області, депутатом та адвокатом не є, не військовозобов`язаний, раніше не судимого,

-за вчинення суспільно-небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,-

встановив:

В провадженні Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області перебуває клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні №0000236 від 26.10.2023 відносно ОСОБА_4 , за ознаками суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України.

Захисник особи, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 заявив клопотання про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 125 КК України на підставі п.1 ч.1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності та закрити кримінальне провадження №0000236 від 26.10.2023, за ознаками суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, мотивуючи тим, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення 24.10.2023, яке відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України та ч.4 ст.12 КК України є кримінальним проступком.

Особа, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру - ОСОБА_4 підтримав клопотання адвоката.

Прокурор заперечив щодо задоволення клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження, посилаючись на те, що ОСОБА_4 не є суб`єктом злочину. Він вчинив суспільно-небезпечне діяння в стані неосудності, тому не може бути звільнений від кримінальної відповідальності.

Суд, заслухавши думки учасників судового розгляду, враховуючи досліджені докази, вважає, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Главою 39 КПК України визначено процесуальний порядок розгляду кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру.

Положеннями кримінального процесуального закону передбачено дві самостійні процедури здійснення кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру. Перша процедура застосовується до осіб, які вчинили суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, у стані неосудності (п. 1 ч. 1 ст. 503 КПК України), друга - до осіб, котрі вчинили суспільно небезпечне діяння у стані осудності, але до постановлення вироку суду захворіли на психічну хворобу.

Вирішальним під час визначення конкретної процедури здійснення кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, відповідно до положень ч. 1 ст. 18 КК України, є встановлення осудності особи як обов`язкової ознаки суб`єкта кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 КК України злочином є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину.

Згідно з ч. 1 ст. 18 КК України суб`єктом злочину є фізична осудна особа, яка вчинила злочин у віці, з якого відповідно до цього Кодексу може наставати кримінальна відповідальність.

Таким чином, осудність є однією із загальних ознак суб`єкта злочину, юридичною підставою вини та кримінальної відповідальності. Виходячи з передбачених ст. 19 КК України критеріїв, відповідний стан особи характеризується здатністю усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними.

Неосудна особа позбавлена такої здатності унаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. Особа, що вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, не підлягає кримінальній відповідальності, а може бути піддана за рішенням суду примусовим заходам медичного характеру.

Визначальним для суду під час розгляду клопотання про застосування заходів медичного характеру має бути встановлення осудності особи як обов`язкової ознаки суб`єкта кримінального правопорушення.

Частиною 2 ст. 512 КПК України визначено, що судовий розгляд справ цієї категорії завершується постановленням ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру або про відмову в їх застосуванні.

Суд відмічає, що за вимогами чинного законодавства закриття кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру можливе лише у випадках, передбачених частинами 4 і 5 ст. 513 КПК України, якщо особа видужала або якщо внаслідок змін у стані її здоров`я відпала потреба в застосуванні цих заходів.

Крім того, згідно з ч. 3 ст. 513 КПК України суд постановляє ухвалу про відмову в застосуванні примусових заходів медичного характеру та закриває провадження лише коли встановить, що суспільно небезпечне діяння не було вчинено або вчинено іншою особою, а також якщо не доведено, що ця особа вчинила суспільно небезпечне діяння.

Таким чином, оскільки особа, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною КК України, у стані неосудності, тобто не міг усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки (відповідно вольова та інтелектуальна ознаки), вона не є суб`єктом кримінального правопорушення в розумінні ч. 1 ст. 18 КК України.

Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду по справі №482/2230/18 від 26.11.2024.

Відтак, за наведених обставин та визначеного правового врегулювання, враховуючи, що визначальним для суду під час розгляду клопотання про застосування заходів медичного характеру має бути встановлення саме осудності ОСОБА_4 як обов`язкової ознаки суб`єкта кримінального правопорушення, та відповідно встановлення необхідності застосування примусових заходів медичного характеру щодо нього, а тому відсутні правові підстави для задоволення клопотання.

Керуючись ст.ст. 284,285,288,372 КПК України, суд,-

в с т а н о в и в:

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 125 та на підставі п.1 ч.1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності та закриття провадження, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Дрогобицький міськрайонний суд протягом 7 днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1