Справа № 461/1494/26
Провадження № 1-кс/461/1090/26
УХВАЛА

24.02.2026 року слідчий суддя Галицького районного суду міста Львова ОСОБА_1 , розглянувши матеріали скарги ОСОБА_2 на бездіяльність щодо невиконання ухвали слідчого судді від 17.07.2025 у справі №461/5757/25,

встановив:

ОСОБА_2 звернулася до Галицького районного суду міста Львова зі скаргою на бездіяльність щодо невиконання ухвали слідчого судді від 17.07.2025 у справі №461/5757/25.

Згідно прохальної частини скарги, ОСОБА_2 просить:

1.Визнати дії ГУНП у Львівській області та начальника РУП №1 ОСОБА_3 протиправними та такими, що не виконують ухвалу слідчого судді від 17.07.2025.

2. Зобов`язати уповноважених осіб ГУНП у Львівській області внести відомості до ЄРДР за заявою від 08.07.2025, розпочати досудове розслідування та повідомити скаржницю про результати у строки визначені КПК України.

3. Долучити копії ухвали суду та відписки ОСОБА_3 , як доказ протиправної бездіяльності та незаконної передачі матеріалів.

4. Дати оцінку діям ГУНП у Львівській області та Львівського РУП №1 ГУНП у Львівській області щодо невиконання ухвали суду та порушення ст. 214 КПК України.

Дослідивши скаргу та долучені до неї матеріали, слідчий суддя враховує наступне

Зі змісту ч. 1 ст. 306 КПК України вбачається, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора:

1) бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування;

2) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зупинення досудового розслідування - потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;

3) рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником;

4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи - заявником, одним із близьких родичів або членом сім`ї, коло яких визначено цим Кодексом, та/або захисником померлого, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;

5) рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою;

6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом;

7) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником;

8) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу, - підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником;

9-1) рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, дізнавачем, прокурором під час досудового розслідування - особою, якій відмовлено у задоволенні скарги, її представником, законним представником чи захисником;

10) повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником;

11) відмова слідчого, дізнавача, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, - стороною захисту, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, її представником.

Скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу.

Під час підготовчого судового засідання можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, передбачені пунктами 5 та 6 частини першої цієї статті.

Наведені положення містять вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені на досудовому провадженні.

Водночас, як зазначено вище, інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді. У такий спосіб законодавець визначив перелік питань які віднесені до судового контролю з боку слідчого судді на стадії досудового розслідування під час розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, та надав можливість заінтересованим особам подати інші скарги під час підготовчого провадження.

Відповідно до положень статті 304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Скарга повертається, якщо:

1) скаргу подала особа, яка не має права подавати скаргу;

2) скарга не підлягає розгляду в цьому суді;

3) скарга подана після закінчення строку, передбаченого частиною першою цієї статті, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або слідчий суддя за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

Копія ухвали про повернення скарги невідкладно надсилається особі, яка її подала, разом із скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.

Слідчий суддя, суд відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, що не підлягає оскарженню.

Копія ухвали про відмову у відкритті провадження невідкладно надсилається особі, яка подала скаргу, разом із скаргою та усіма доданими до неї матеріалами. Ухвала про повернення скарги або відмову у відкритті провадження може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді, суду в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Аналіз наведених положень вказує на те, що чинний КПК України встановлює чіткий перелік дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача чи прокурора, які можуть бути оскаржені на досудовому провадженні, а також критерії звернення із відповідною скаргою, зокрема строки, підсудність та повноваження звернення до слідчого судді.

Наявність у ст. 304 КПК України норм які наділяють слідчого суддю повноваженнями відмовити у відкритті провадження за скаргою свідчать про те, що після надходження відповідної скарги слідчий суддя повинен оцінити її на предмет прийнятності, тобто чи подана вона з дотриманням встановленої процедури і чи підлягає вона розгляду у відповідному суді.

Зі скарги, зокрема її прохальної частини, вбачається, що ОСОБА_2 фактично оскаржує бездіяльність відповідних суб`єктів щодо невиконання ухвали слідчого судді від 17.07.2025 у справі №461/5757/25.

Зазначені дії не являються такими, які входять до переліку визначеному у наведених вище положеннях ст. 303 КПК України, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.

За переконанням слідчого судді, скаржник не зобов`язаний наводити у скарзі доводи і зміст із зазначенням належних процесуальних положень, іншими словами скаржник не повинен володіти юридичними знаннями і навиками для звернення до слідчого судді з відповідною скаргою. Натомість, положення КПК України, в тому числі наведені вище, покладають саме на слідчого суддю обов`язок дослідити скаргу на предмет її прийнятності, тобто, у даному випадку, чи подана вона на дію чи бездіяльність, яка підлягає оскарженню і чи подана вона з дотриманням встановленої процедури.

Таким чином, виходячи з наведених міркувань і мотивів, слід констатувати, що аналіз поданої скарги свідчить про те, що така фактично стосується дій (бездіяльності), які не підлягають оскарженню під час досудового розслідування.

Наведена бездіяльність, а саме протиправна бездіяльність щодо невиконання ухвали слідчого судді, не відносяться до дій (бездіяльності) визначених ст. 303 КПК України, в тому числі нездійсненні інших процесуальних дій, які слідчого, дізнавач або прокурор зобов`язані вчинити у визначений цим Кодексом строк, та, відповідно, не можуть бути предметом оскарження під час досудового розслідування.

Також, слід відзначити наступне.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Порядок звернення до суду за судовим захистом у кримінальному провадженні урегульований Кримінальним процесуальним кодексом України. Зокрема, подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора під час досудового розслідування має відбуватись з дотриманням певних умов, які визначені процесуальними положеннями.

Наведене свідчить про те, що подана скарга не може бути предметом розгляду під час досудового розслідування, в порядку ст. 303 КПК України.

Як зазначено вище, скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу. Слідчий суддя, суд відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, що не підлягає оскарженню.

Враховуючи наведені вище доводи та мотиви, приходжу до висновку, що у відкритті провадження за скаргою слід відмовити.

Окремо, вважаю за необхідне звернути увагу скаржниці на наступне.

Кримінальним процесуальним кодексом України не визначена підсудність скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора.

Статтею 9 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. У випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Отже, виходячи з положень ст. 306 КПК України та загальних засад кримінального процесуального законодавства, судовий контроль за дотриманням прав, свобод і інтересів осіб у кримінальному провадження під час досудового розслідування покладено на слідчого суддю суду першої інстанції, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування чи дізнання.

Вказане узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним в ухвалі від 02 березня 2020 року у справі №263/19/20 (провадження №51-420впс20).

Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права (частина 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Так, у згаданому висновку суду касаційної інстанції зазначено, що зі змісту ч. 1 ст. 306 КПК України вбачається, що скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду.

Кримінальним процесуальним кодексом України не визначена підсудність скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора. Однак, ст. 9 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

У випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Виходячи з положень ст. 306 КПК України та загальних засад кримінального процесуального законодавства, судовий контроль за дотриманням прав, свобод і інтересів осіб у кримінальному провадження під час досудового розслідування покладено на слідчого суддю суду першої інстанції, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування чи дізнання.

Таким чином, скарги на рішення, дії або бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Отже, з наведеного вбачається, що визначальним критерієм підсудності скарг в порядку ст. 303 КПК України, є саме орган досудового розслідування чи дізнання (його місце знаходження).

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається процесуальним законом (Частина 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Як встановлено з матеріалів скарги, її частина стосується бездіяльності Львівського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції у Львівській області.

Відповідно до інформації, яка розміщення на офіційному сайті Головного управління Національної поліції у Львівській області, адресою місцезнаходження Львівського районного управління поліції №1 є м. Львів, вул. Романчука, 18, що відноситься до юрисдикції Личаківського району м. Львова, тобто перебуває поза межами територіальної юрисдикції Галицького районного суду м. Львова.

Зважаючи на те, що дана скарга подана за допомогою системи «Електронний суд», тобто її матеріали у паперовому вигляді до суду не скеровувались, вважаю за необхідне скерувати скаржнику копію ухвали без долучення до неї відповідних матеріалів.

Керуючись ст. 303, 304, 306 КПК України,

постановив:

Відмовити у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_2 на бездіяльність щодо невиконання ухвали слідчого судді від 17.07.2025 у справі №461/5757/25.

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження невідкладно надсилати особі, яка подала скаргу.

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга протягом п`яти днів з дня отримання її копії.

Слідчий суддя ОСОБА_1