Справа № 344/2136/26
Провадження № 1-кс/344/1159/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2026 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , дізнавача ОСОБА_4 , розглянувши в судовому засіданні в залі суду міста Івано-Франківська скаргу ОСОБА_3 про скасування постанови дізнавача про закриття кримінального провадження,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернулася зі скаргою, вимогами якої просить скасувати постанову дізнавача СД Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_4 від 24.09.2025 року про закриття кримінального провадження № 0000413; матеріали кримінального провадження № 0000413 направити до Івано-Франківського РУП ГУНП для відновлення та продовження досудового розслідування; зобов`язати орган досудового розслідування призначити судово-медичну експертизу для встановлення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень ОСОБА_3 та допитати свідків, зазначених у заявах потерпілої а також свідків, які прокоментували допис про дане правопорушення у Фейсбук та надали свідчення в особистих повідомленнях.

В обґрунтування вимог скарги зазначено, що 24.09.2025 року дізнавачем СД Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_4 винесено постанову про закриття кримінального провадження № 0000413 від 07.08.2025 року, у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення (п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України).

Скаржниця вважає вказану постанову незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню, вказуючи на порушення процедури досудового розслідування та кваліфікації.

Зазначає, що всупереч вимогам ст. 214 КПК України та ухвали слідчого судді від 29.07.2025 року (справа № 344/12188/25), орган досудового розслідування вніс відомості до ЄРДР із затримкою та за заниженою кваліфікацією (ч. 1 ст. 126 КК України). При цьому у заяві про злочин та в ухвалі суду чітко вказувалося на ознаки складів злочинів, передбачених ст. 125 КК України (умисне легке тілесне ушкодження) та ст. 129 КК України (погроза вбивством). Свідома зміна кваліфікації дізнавачем без проведення слідчих дій є порушенням ст. 9 КПК України (законність).

Оскаржувана постанова ґрунтується виключно на показах особи, щодо якої подано заяву - ОСОБА_5 та свідка, який не був безпосереднім очевидцем всього конфлікту. Дізнавачем не виконано обов`язкових процесуальних дій: не проведено судово-медичну експертизу (СМЕ). У матеріалах справи наявні медичні документи про струс головного мозку ОСОБА_3 . Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 242 КПК України, призначення експертизи для встановлення тяжкості та характеру тілесних ушкоджень є обов`язковим.

Кваліфікація події за ч. 1 ст. 126 КК України скаржниця вважає юридично помилковою, оскільки диспозиція вказаної статті не охоплює спричинення тілесних ушкоджень, тоді як у матеріалах провадження наявні медичні документи про струс головного мозку, що вимагає правової оцінки за ст. 125 КК України з обов`язковим призначенням судово-медичної експертизи. Вказує на не надання дізнавачем оцінки факту погрози зброєю. Епізод за ст. 129 КК України взагалі не досліджувався.

Скаржниця вказує про те, що не допитано її чоловіка, який бачив її безпосередньо після скоєння злочину; не допитано свідків, вказаних у заяві, хоча нею надавались дані осіб та скріншоти повідомлень з ВlаВlаСаr та Fасеbоок, що підтверджували систематичну агресивну поведінку фігуранта не лише з пасажирами, також свідчення інспектора про неодноразове затримання водія та повідомлення про анонімне лікування у психоневрологічному закладі. Проте вони були проігноровані.

Скаржниця зазначає, що дізнавач ОСОБА_4 жодного разу не телефонувала їй та не повідомляла про хід розслідування, не знайомила її з матеріалами розслідування. У порушення вимог ст. 284 КПК України, копія постанови про закриття не була направлена їй у встановлений законом строк, копію постанови вона не отримала у день її винесення. Про існування постанови їй стало відомо випадково, лише 26.01.2026 року, під час особистого звернення до органу досудового розслідування, що підтверджує дотримання строків оскарження, передбачених ст. 304 КПК України. Наявний документ про вручення витягу 28.01.2026 року та аудіозапис, у якому слідча ОСОБА_4 підтверджує даний факт вручення. Відсутність належного повідомлення про закриття справи є порушенням права на доступ до правосуддя та принципу юридичної визначеності (ст. 55 Конституції України). Відповідно до наявного у неї доказу - аудіозапису її розмови з дізнавачем ОСОБА_4 , де дізнавач повідомляє про вплив керівництва ( ОСОБА_6 ) на обсяг внесених відомостей до ЄРДР та хід досудового розслідування, що може свідчити про порушення вимог ст. 40-1 КПК України щодо процесуальної самостійності дізнавача та упередженість розслідування.

Скаржниця у судовому засіданні підтримала доводи скарги. Просить скаргу задовольнити.

Дізнавач СД Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечила скаргу та просить відмовити у її задоволенні. Зазначила про наявність підстав для внесення до ЄРДР відомостей про вчинення кримінального правопорушення передбаченого саме за ч. 1 ст. 126 КК України. У кримінальному провадженні № 0000413 від 07.08.2025 року проведено усі необхідні слідчі (розшукові) дії. Чоловіка заявниці не було допитано, оскільки він є зацікавленою особою, інші свідки, на яких вказує скаржниця, не були очевидцями події. Під час проведення дізнання було допитано свідка, який їхав поруч із ОСОБА_3 , який вказав, що водій поводився агресивно, однак він не бачив, що останній завдав заявниці тілесні ушкодження під час поїздки. Нею було надано доручення про виїмку відеозаписів з камер відеоспостереження, однак відео не збереглися. У зв`язку із чим встановлено відсутність складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України.

Також, дізнавач надала для огляду матеріали кримінального провадження № 0000413 від 07.08.2025 року.

Заслухавши скаржницю та дізнавача, дослідивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження № 0000413 від 07.08.2025 року, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч. 1 ст. 303 КПК України, в тому числі оскарження постанови про закриття провадження.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

З матеріалів скарги вбачається, що у провадженні у провадженні сектору дізнання Івано-Франківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області перебували матеріали досудового розслідування кримінального правопорушення, відомості про які внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000413 від 07.08.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України.

Відомості про кримінальне правопорушення внесені на підставі ухвали слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 29.07.2025 (справа № 344/12212/25).

Постановою дізнавача СД Івано-Франківського РУП ГУ НП в Івано-Франківській області ОСОБА_4 від 24.09.2025 закрито кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000413 від 07.08.2025, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із відсутністю складу кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України.

При розгляді даної скарги слідчий суддя звертає увагу на те, що при проведенні досудового розслідування слідчий, дізнавач чи прокурор, з урахуванням конкретних обставин справи, на власний розсуд визначають обсяг перевірочних дій, достатніх, за їх переконанням, для прийняття вмотивованого рішення.

Відповідно, прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе після дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосереднього дослідження і оцінки слідчим, дізнавачем, прокурором показань, речей і документів, що стосуються цього провадження, у їх сукупності.

Слідчий, дізнавач, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Так вбачається, що слідчим під час проведення досудового розслідування кримінального провадження № 0000413 від 07.08.2025, у порядку ст. 40-1 КПК України, не виконано у повному обсязі вимог названої статті, не вичерпано можливості отримання доказів по справі, не проведено належного досудового розслідування усіх обставин кримінального правопорушення.

Як слідує з оскаржуваної постанови про закриття кримінального провадження, у ній не в повній мірі обґрунтовано мотиви прийняття такої постанови, зокрема, які фактичні дані підтверджують правильність висновку про необхідність закриття кримінального провадження.

Європейський суд з прав людини у рішенні Бєлоусов проти України зазначив: «мінімальні стандарти ефективності, визначені практикою Суду, включають в себе вимоги, що розслідування має бути ретельним, незалежним, безстороннім та підконтрольним громадськості, а також, що компетентні органи влади повинні діяти зі зразковою ретельністю і оперативністю».

Відтак, в оскаржуваній постанові не наведено достатніх обставин, за яких слід дійти висновку про наявність достатніх підстав для закриття кримінального провадження та не наведено чим вичерпані можливості отримання достатніх доказів.

За наведених обставин слідчий суддя вважає, що оскаржувана постанова не відповідає частині п`ятій статті 110 Кримінального процесуального кодексу України, є передчасною, невмотивованою, доводи скарги про неповноту досудового розслідування та передчасність рішення про закриття кримінального провадження в цій частині є підставними.

При новому розслідуванні належить виконати необхідні слідчі дії щодо з`ясування обставин про наявність чи відсутність складу (події) кримінального правопорушення, у достатньому для встановлення об`єктивної істини у повному обсязі, в залежності від встановлених даних прийняти законне та обґрунтоване рішення щодо подальшого провадження у справі, яке у будь-якому випадку має бути належним чином обґрунтованим, з всебічним аналізом фактичних обставин справи та доводів скаржниці, зокрема щодо не проведення судово-медичної експертизи для встановлення характеру та тяжкості тілесних ушкоджень та визначення кваліфікації кримінального правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, приходжу до висновку, що рішення про закриття кримінального провадження прийнято передчасно, а тому наявні підстави для скасування постанови, з огляду на що скарга підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 303, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя -

У Х В А Л И В :

Скаргу задовольнити частково.

Скасувати постанову дізнавача СД Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_4 від 24.09.2025 року про закриття кримінального провадження № 0000413.

В решті вимог скарги відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1

Повний текст ухвали складено 05.03.2026 року.