Справа № 202/8713/25
Провадження № 1-кс/202/1613/2026
УХВАЛА

Іменем України

04 березня 2026 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпра ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

підозрюваної ОСОБА_5 ,

розглянуто у судовому засіданні в залі суду м. Дніпро клопотання прокурора Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_6 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, застосованого відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Зеленодольськ, Апостолівського району,Дніпропетровської області, громадянку України, маючої двох дітей, офіційно не працевлаштовану, зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючу за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судиму,

підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшло клопотання прокурора Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_6 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, застосованого відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обгрунтування зазначено, що умисні дії ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які виразилися у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, кваліфікуються за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

15.09.2025 року в порядку ст.ст. 276-278 КПК України повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190КК України: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

07.01.2026 слідчим суддею Індустріального районного суду міста Дніпра продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком до 07.03.2026.

Підозра відносно ОСОБА_7 , ОСОБА_5 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190КК України підтверджується та обґрунтовується зібраними під час досудового розслідування доказами у їх сукупністю.

27.02.2026 стороні захисту повідомлено про відкриття матеріалів та завершення досудового розслідування.

Таким чином, у вказаному кримінальному провадженню виникла необхідність у продовженні застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки продовжують існувати ризики відповідно до вимог

п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України встановлена наявність ризиків, передбачених пп. 1, 2, 3, 5

ч. 1 ст. 177 КПК України.

Ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрювана ОСОБА_9 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, підтверджується репутацією самої підозрюваної, якій на підставі достатніх вагомих доказів повідомлено про підозру у скоєнні умисного, тяжкого злочину проти власності, за яким законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років, а саме:

- ніде не працевлаштована, постійного законного джерела прибутку не має, тому у органів досудового розслідування є достатньо підстав вважати, що остання існує виключно за рахунок грошових коштів, отриманих злочинним шляхом;

- достовірно обізнана про форми та методи викриття та документування злочинної діяльності, має навички ретельного маскування своєї злочинної діяльності, конспірації, розуміє, що на теперішній час документування способу її життя, злочинної діяльності органами досудового розслідування припинено.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (справа «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011, справа «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року), також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (справа «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, справа «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990).

Невідворотність покарання за злочини вже саме по собі є підставою та мотивом для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Прецедентною практикою Європейського суду з прав людини (надалі - ЄСПЛ) у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.01.2001 зазначено, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування», а тому ймовірна тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_9 у разі визнання останньої винуватою у кримінальному правопорушенні, є суттєвим елементом, який підтверджує існування ризику переховування останньої від суду. Ця обставина, у свою чергу, може зашкодити вирішенню завдань кримінального судочинства.

Ризик, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, підтверджується тим, що підозрювана ОСОБА_9 може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які були вилучені в ході проведення слідчих дій та мають значення речових доказів, оскільки на теперішній час органами досудового розслідування злочинну діяльність підозрюваної ОСОБА_9 викрито не в повній мірі, повідомлено про підозру не за всіма фактами скоєних кримінальних правопорушень, здійснюється збір доказів, що також свідчить про те, що підозрювана ОСОБА_9 може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, здійснити доступ до засобів комунікації, видалити фото, аудіо-записи, номери телефонів осіб, які мають відношення до вчинення злочину проти власності.

Ризик, передбачений п. 3, п. 4, ч. 1 ст. 177 КПК України, підтверджується тим, що підозрювана ОСОБА_9 будучи обізнаною у доказах, які на теперішній час наявні в матеріалах кримінального провадження, своїми порадами та вказівками підозрювана

ОСОБА_9 може допомогти іншим особам, яких органами досудового розслідування ще не встановлено та до кримінальної відповідальності не притягнуто ухилитися від притягнення до кримінальної відповідальності, що, як наслідок, потягне за собою можливість отримання підозрюваною ОСОБА_9 більш м`якого покарання.

Така поведінка підозрюваної перешкоджає завданням кримінального провадження, а саме: забезпеченню швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини.

Ризик, передбачений п. 5, ч. 1 ст. 177 КПК України, підтверджується тим, що підозрювана ОСОБА_9 може вчинити інше (аналогічне) кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, що також підтверджується репутацію самої підозрюваної ОСОБА_9 .

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримала та просила задовольнити.

Підозрювана та її захисник у судовому засіданні просили обрати більш м`який запобіжний захід.

Заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання та обґрунтуванням сторони захисту про доцільність зміни тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід, слідчий суддя вважає доцільним змінити раніше обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, у зв`язку з наступним.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 КПК України при продовженні строку тримання під вартою слідчий суддя, окрім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, враховує наявність обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також наявність обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до ч. 6 ст. 199 КПК України у разі закінчення строку запобіжного заходу до проведення підготовчого судового засідання прокурор не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу може подати клопотання про його продовження. Розгляд такого клопотання здійснюється слідчим суддею за правилами цієї статті.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя вважає, що дані які вказують на обґрунтовану підозру, які навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів, містяться у долучених до матеріалів клопотання доказах, та одночасно враховує, що вказане було встановлено судом при ухваленні рішення про застосування запобіжного заходу.

Слідчий суддя на даному етапі провадженні не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу. З огляду на наведені у клопотанні слідчого дані, у слідчого судді є всі підстави для висновку, що представлені докази об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином.

Так, при обранні ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчим суддею встановлено наявність ризиків передбачених п.п. 1,2,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно з ч.1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до положень ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Строк дії ухвали про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Також підозрюваному підлягають роз`ясненню його обов`язки не залишати житло у нічний час, а також прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою.

За змістом закону домашній арешт, як запобіжний захід полягає в обмеженні свободи пересування підозрюваного, обвинуваченого шляхом його ізоляції в житлі через заборону залишати житло цілодобово або у певний період доби. Його може бути застосовано лише до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі.

Як передбачено ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законним та обґрунтованим визнається арешт особи, коли він є необхідним для запобігання вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, а також для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом.

При вирішенні питання щодо продовження запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою, слідчим суддею враховано, що ризики, які були встановленні слідчим суддею з моменту застосування запобіжного заходу, а саме 15.09.2025 року частково зменшились.

Прокурором у судовому засіданні доведено наявність ризиків передбачених п. 3 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: може незаконно впливати на інших осіб, які ще органом досудового розслідування не встановлені та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Однак, ризики передбачені п. 1 та 2 ч. 1 ст. 177 КПК України у судовому засіданні свого підтвердження не знайшли.

Враховуючи викладене, слідчий суддя вважає за можливе змінити підозрюваній запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт з покладанням на неї відповідних обов`язків, оскільки підозрюваною доведено, що тримання під вартою є для неї занадто обтяжливий.

Така міра запобіжного заходу на думку слідчого судді буде достатнім заходом забезпечення у кримінального провадження та зможе забезпечити належну поведінку ОСОБА_5 .

Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 199, 309 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання прокурора - відмовити.

Застосувати до підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком до 04.05.2026 року включно.

Покласти на підозрювану ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до ч.5 ст. 194 КПК України зобов`язання:

- прибувати до слідчого, прокурора та/або суду за першою вимогою;

- не залишати цілодобово місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , без дозволу суду;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

Негайно звільнити з під варти підозрювану ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Строк дії ухвали до 04.05.2026 року включно.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали проголошений 09.03.2026 року о 12.40 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1