Справа № 352/394/26
Провадження № 1-кп/352/164/26
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2026 рокум. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000029 від 31.01.2026 року щодо

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Липівка Тисменицького айону івано-Франківської області, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з середньою освітою, депутатом не обирався, непрацевлаштованого, розлученого, на утриманні має двох неповнолітніх дітей, раніше не судимого,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

1. Формулювання обвинувачення у кримінальному провадженні, визнане судом доведеним.

1.1. 30.01.2026 близько 10 год. ОСОБА_4 діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою вчинення незаконної порубки лісу, без спеціального на те дозволу, який посвідчується відповідним документом (лісорубним квитком, ордером), виданим уповноваженим органом, прийшов пішки в квартал № 51 виділу № 13 Марковецького лісництва Івано-Франківського надлісництва філії «Карпатський лісовий офіс» державного спеціалізованого підприємства «Ліси України», розташованого в урочищі «Монастир», поблизу с. Липівка Тисменицької ТГ Івано-Франківського району Івано-Франківської області.

Діючи умисно, переслідуючи корисливий мотив, прагнучі незаконно збагатитись, ОСОБА_4 , переконавшись, в тому, що за його протиправними діями ніхто не спостерігає, використовуючи заздалегідь підготовлене знаряддя вчинення злочину бензопилу марки «Stihl MS361», яку він приніс із собою, вчинив незаконну порубку двох дерев, породи «дуб звичайний» з діаметрами самовільно зрубаних пнів 38,5 см та 42 см, а саме повністю відокремив стовбури дерев від коренів, шляхом їх спилювання.

Внаслідок вчиненої ОСОБА_4 незаконної порубки двох дерев завдано істотну шкоду довкіллю, а саме відбулись зміни в породному складу та якості насадження, а також погіршились захисні та ґрунтозахисні важливі екологічні властивості, створена загроза водної та вітрової ерозії ґрунту, також навколишньому природному середовищу завдано шкоду на загальну суму 34 695, 03 гривень.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.246 КК України, а саме незаконну порубку дерев у лісах, що заподіяло істотну шкоду.

2. Підстави доведеності винуватості поза розумним сумнівом.

2.1. Позиція сторони захисту та сторони обвинувачення.

2.1.1. У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, визнав повністю, у вчиненому щиро покаявся, підтвердив обставини вчинення ним кримінального правопорушення, викладені в обвинувальному акті, які відповідають дійсності, він їх у повному обсязі підтвердив та пояснив, що дійсно здійснив порубку двох дерев породи «дуб» за допомогою бензопили. Шкоду потерпілій особі відшкодував в повному обсязі.

2.1.2. Представник потерпілої особи в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи знаходиться його заява про розгляд справи без його участі, матеріальні збитки потерпілій особі відшкодовано, претензій до обвинуваченого не має. Просив обвинуваченого суворо не карати.

2.1.4.Прокурор зазначила, що у судовому засіданні достеменно було встановлено, що інкриміноване протиправне діяння вчинено обвинуваченим, тому просить суд визнати ОСОБА_4 винуватим та призначити покарання за ч. 1 ст. 246КК України у виді штрафу. При цьому прокурор просила урахувати відсутність обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого, та наявність обставини, що пом`якшують покарання - щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування завданого збитку,

3.2. Підстави, за яких суд не досліджує докази сторони обвинувачення та захисту, а також уважає доведеною винуватість поза розумним сумнівом.

Таким чином, оскільки у судовому засіданні обвинувачений у повному обсязі визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень при обставинах, викладених у обвинувальному акті, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

При цьому суд роз`яснив обвинуваченому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку останній буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку.

Суд також пересвідчився в добровільності позиції обвинуваченого та не знайшов підстави вважати, що останній себе оговорює або в інший спосіб викривлює визнані ним у судовому засіданні обставини, чи визнає їх під примусом.

Це узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно з якими суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Ураховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, дійшов висновку, щодо доведеності винуватості ОСОБА_4 поза розумним сумнівом у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.246 КК України (незаконній порубці дерев у лісах, що заподіяло істотну шкоду.

3. Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

3.1. У судовому засіданні було встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю, у вчиненому кається, засудив свою протиправну поведінку. Відтак обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно зі ст. 66 КК України, є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування завданого збитку.

3.2. Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

4. Мотиви призначення покарання.

4.1. Суд, призначаючи обвинуваченому покарання, дотримується вимог кримінального закону, зокрема ст.65КК України, та принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, відповідно до яких слід враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Водночас, згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

У рішенні «Бемер проти Німеччини» від 03 жовтня 2002 року Європейський суд з прав людини зазначає, що кримінальний суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати в зв`язку з відстрочкою.

4.2. Отже, обираючи вид та строк покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує, що інкриміноване обвинуваченому кримінальне правопорушення є нетяжким злочином, ОСОБА_4 раніше не судимий, має постійне місце проживання, базову середню освіту, розлучений, на утриманні має двох неповнолітніх дітей, непрацевлаштований, відповідно до довідки КНП "ПОКЦПЗ ІФ ОР" обвинувачений ОСОБА_4 знаходився на стаціонарному лікуванні з 01.10.2025 по 13.10.2025 року, амбулаторну допомогу не отримує, на обліку в лікаря-нарколога не перебуває, за місцем проживання посередньо характеризується, на військову службу під час мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_2 не призивався. Крім того, суд враховує, що шкода відшкодована.

Приймаючи судове рішення про міру покарання обвинуваченому суд також враховує досудову доповідь щодо обвинуваченого ОСОБА_4 із якої вбачається, що виправлення обвинуваченого без позбавлення волі становитиме середній рівень небезпеки для суспільства. Виконання покарання можливе у громаді за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що можуть бути необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень.

Суд вважає відсутніми підстави для застосування ст. 69 КК України.

З огляду на вищенаведене, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, як у загально-соціальному плані, так і в плані його потенційної суспільної небезпеки, суд дійшов висновку про необхідність призначення обвинуваченому серед альтернативних видів покарань, передбачених санкцією ч.1 ст.246 КК України, покарання у виді штрафу у межах, установлених санкцією даної норми, в редакції на момент вчинення кримінального правопорушення, а саме 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, яке в даному випадку є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігатиме вчиненню обвинуваченим та іншими особами нових кримінальних правопорушень.

При цьому суд враховує те, що обвинувачений на даний час не працевлаштований, однак, завдану ним шкоду відшкодував потерпілому в повному обсязі, тому на переконання суду, ця обставина свідчить про отримання ОСОБА_4 доходів. А відтак, даний вид покарання буде відповідати вимогам законності та справедливості і не становитиме для обвинуваченого надмірного тягаря.

5. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

5.1. У даному кримінальному провадженні щодо обвинуваченого запобіжний захід не обирався і підстав його обрання суд не вбачає.

5.2. Цивільний позов у рамках даного кримінального провадження повернуто цивільному позивачу.

5.3. Витрати на залучення експертів у даній справі відсутні.

5.4. Питання про речові докази суд вирішує в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись статтями 7, 100, 124, 128, 349, 368-370, 373, 374, 376, 392-395, 615 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 03.02.2026 рокуна бензопилу марки «Stihl MS361», оранжевого кольору, серійний номер 4 В, власником якої є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та деревину - два стовбури дерев породи «дуб», власником яких є Марковецьке лісництво Івано-Франківського надлісництва філії «Карпатський лісовий офіс» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України».

Речові докази:

деревину - два стовбури дерева породи «дуб», власником яких являється Марковецьке лісництво Івано-Франківського надлісництва філії «Карпатський лісовий офіс» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України», вважати повернутою власнику;

-бензопилу марки «Stihl MS361» оранжевого кольору, серійний номер 4 В, власником якої являється ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , конфіскувати в дохід держави.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана виключно з підстав, передбачених ст.394 КПК України до Івано-Франківського апеляційного суду через Тисменицький районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору в порядку, визначеному статтями 376, 615 КПК України.

Суддя Тисменицького районного суду

Івано-Франківської області ОСОБА_1