Справа № 203/9532/25
Провадження № 1-кп/0203/1267/2026
У Х В А Л А

17.02.2026 року Центральний районний суд міста Дніпра

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002461 від 15.10.2025 року відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Вишневецьке, Синельниківського району, Дніпропетровської області, громадянка України, з середньою освітою, не заміжня, на утриманні неповнолітніх дітей не має, офіційно не працевлаштована, зареєстрована та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судима 19.03.2025 Синельниківським MC Дніпропетровської області за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75, 76 КК України звільнена від відбуття покарання з іспитовим строком на 1 рік, обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, -

встановив:

У судовому засіданні прокурор звернувся із клопотанням про продовження обвинуваченій ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без можливості внесення застави, посилаючись на те, що на теперішній час не зникли ризики, зазначені п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які існували на час обрання останній міри запобіжного заходу, а саме ризик переховування ОСОБА_5 від органів досудового розслідування та суду, розуміючи тяжкість майбутнього покарання за вчинене нею кримінальне правопорушення, адже остання обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, санкцією за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від семи до десяти років, крім того ОСОБА_5 не має міцних соціальних зв`язків, так як не заміжня, на утриманні дітей не має, проживає за місцем реєстрації на території іншого міста, що в сукупності збільшує ризик переховування від органів досудового розслідування та суду, також, у разі перебування ОСОБА_5 на свободі, існує ризик незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні, шляхом вмовляння чи іншим способом, адже це є важливим доказом вчинення нею кримінального правопорушення, окрім того, перебуваючи на волі, існує ризик повторного вчинення ОСОБА_5 умисного кримінального правопорушення, адже остання раніше судима і під час перебування на умовному терміні на шлях виправлення не стала та вчинила інкриміноване їй кримінальне правопорушення. Вважає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідає не лише особі обвинуваченої ОСОБА_5 , а й характеру та тяжкості злочину, який їй інкримінуються, кореспондується з характером суспільного інтересу, є співмірним з існуючими ризиками, у зв`язку з чим є встановленим факт недостатності застосування інших більш м`яких запобіжних заходів.

Захисник ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання прокурора, просив змінити запобіжний захід підзахисній ОСОБА_5 на цілодобовий домашній арешт, який повністю забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченої. Зазначив, що обвинувачена сама з`явилася за викликом до слідчого, після чого її затримали та обрали запобіжний захід. ОСОБА_5 має батьків похилого віку, які потребують догляду, однак залишилися самі.

Обвинувачена ОСОБА_5 заперечувала проти задоволення клопотання, підтримала думку свого захисника та просила змінити запобіжний захід на більш м`який, зазначила, що у неї на утриманні перебувають батьки похилого віку: батько є сліпим, а мати не може надавати йому належного догляду.

Заслухавши учасників судового провадження, суд приходить до висновку, що обвинуваченій ОСОБА_5 слід продовжити обрану міру запобіжного заходу з наступних підстав.

Ухвалою Центрального районного суду міста Дніпра від 26 грудня 2025 року обвинуваченій ОСОБА_5 було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який збігає 23 лютого 2026 року.

Обвинувачена ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачене покарання на строк від семи до десяти років позбавлення волі, судове дослідження доказів по справі не проведене, а отже перебуваючи на волі та передбачаючи можливе покарання, обвинувачена ОСОБА_5 , може переховуватися від суду із метою уникнення відповідальності, вчинити вплив на свідків та продовжити вчинення кримінальних правопорушень. Суд також приймає до уваги, що ОСОБА_5 вчинила новий злочин під час іспитового строку за попереднім вироком суду, офіційно не працевлаштована, що свідчить про відсутність законного достатнього джерела доходу, який здатний забезпечити достатній рівень життя обвинуваченої та є всі підстави вважати, що обвинувачена ОСОБА_5 , у разі застосування до неї більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, може вчинити інші, в тому числі корисливі кримінальні правопорушення. Отже на теперішній час не зникли ризики, передбачені ст.177 КПК України, які існували на час обрання обвинуваченій ОСОБА_5 міри запобіжного заходу.

Судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства, також зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції».

При цьому, у конвенційній судовій практиці вироблено чотири основні прийнятні причини для тримання особи під вартою до винесення вироку: ризик того, що особа не з`явиться до суду, ризик того, що обвинувачений, у разі звільнення, вчинить дії, які перешкоджатимуть відправленню правосуддя, або вчинить нові злочини, або порушить громадський порядок (п. 94. Рішення ЄСПЛ «Пірузян проти Вірменії», п. 119. Рішення ЄСПЛ «Трипедуш проти Республіки Молдова»).

Отже, суд при вирішенні питання щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та щодо можливості обрання розміру застави як альтернативного запобіжного заходу відповідно до вимог ч.3 ст.183 КПК України, враховує обставини кримінального правопорушення та той факт, що воно потягло за собою загибель людини, майновий та сімейний стан обвинуваченої, її особу, а також встановлені ризики перешкоджання кримінальному провадженню, з огляду на що, вважає недоцільним визначення розміру застави, як альтернативного запобіжного заходу.

З таким підстав, суд вважає недоцільним застосування більш м`якого запобіжного заходу та вважає за необхідне продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченої ОСОБА_5 строком на 60 днів, без можливості внесення застави.

На підставі викладеного, керуючись, ст. ст. ст.ст. 177, 178, 179, 182, 194, 331 КПК України, -

ухвалив:

Клопотання прокурора щодо продовження ОСОБА_5 міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою - задовольнити в повному обсязі.

Продовжити ОСОБА_5 міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 16 квітня 2026 року без можливості внесення застави, з утриманням у Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань (№4)».

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Центральний районний суд міста Дніпра протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1