Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області
Справа № 483/1552/25
Провадження № 1-кп/483/84/2026
У Х В А Л А

Іменем України

03 лютого 2026 року м. Очаків

Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні в режимі відеоконференції з використанням прокурором і захисником комплексу технічних засобів та програмного забезпечення «EasyCon» клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004522 від 18 серпня 2025 року, відносно

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт Кельменці, Кельменецького району, Чернівецької області, є громадянином України, не одружений, з повною середньою освітою, раніше судимий, остання судимість за вироком Першотравневого районного суду м. Чернівці за ч. 3 ст. 185 КК України, військовослужбовець військової служби за мобілізацією, який на момент вчинення кримінального правопорушення проходив військову службу на посаді солдата резерву 329 запасної роти військової частини НОМЕР_1 , військове звання солдат, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

- який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

13 листопада 2025 року до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області з Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, а саме у непокорі, тобто у відкритій відмові виконати наказ начальника, вчиненій в умовах воєнного стану.

Так, солдат ОСОБА_5 , обвинувачується в тому, що 18 серпня 2025 року, будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією та проходячи військову службу на посаді солдат резерву 329 запасної роти військової частини НОМЕР_1 , перебуваючи за місцем тимчасової дислокації військової частини НОМЕР_1 , в населеному пункті АДРЕСА_2 , всупереч вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 9, 11, 16, 28, 30, 35, 37, 70, 71 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, порушуючи військову дисципліну, діючи умисно, з метою ухилення від обов`язків військової служби, в умовах воєнного стану, прийнявши наказ начальника командира військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_6 № 257 від 15 серпня 2025 року про необхідність убуття у відрядження до військової частини НОМЕР_2 , доведений заступником командира військової частини з психологічної підтримки персоналу начальником відділення психологічної підтримки персоналу військової частини НОМЕР_1 майором ОСОБА_7 , та усний наказ майора ОСОБА_7 про убуття у відрядження, прямо виразив небажання виконувати накази начальників, що супроводжувалось усною відмовою, висловлюючи відкрито негативне ставлення до наказів та небажання їх виконувати, тобто відкрито відмовився виконати накази начальників.

02 березня 2026 року до суду прокурором подано клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, яке обґрунтоване тим, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України санкцією якої передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, строк тримання під вартою обвинуваченого закінчується 12 березня 2026 року, а завершити судовий розгляд в зазначений строк неможливо, є підстави для продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, враховуючи наявність ризиків передбачених ст. 177 КПК України, які на цей час об`єктивно наявні та не зменшились: зокрема, першим ризиком, зазначеним у п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України є те, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, у зв`язку з чим, у сторони обвинувачення є підстави вважати, що останній з метою уникнення відповідальності за вчинений злочин може переховуватись від суду. У зв`язку з чим, з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності останній може переховуватись від суду, здійснити виїзд на тимчасово окуповані території України. Також, він мешкає за межами Миколаївської області на території Чернівецької області. Таким чином, він може спробувати переховуватися на території іншої області, або взагалі за межами території України, від прокуратури та суду; другим ризиком, є ризик незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному проваджені, що передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України та обґрунтовується тим, що не маючи обмежень у пересуванні ОСОБА_5 буде мати можливість впливати на свідків особисто або через своїх колег, які є військовослужбовцями військової частини до дачі завідомо неправдивих показів, які виправдовують його, чим перешкоджати встановленню істини у провадженні, чи взагалі схиляти до відмови давати свідчення, а також інших можливих свідків, які дотепер не допитані, але підлягають допиту за обставинами кримінального провадження, які йому достовірно відомі. Зазначене беззаперечно підтверджується, крім іншого, способом вчинення вказаного кримінального правопорушення умисним злочином; третім ризиком, зазначеним у п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, є можливість вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення, оскільки він є військовослужбовцем, та в разі його переховування від суду та, відповідно, від військової служби такі дії можуть набути ознак військового злочину, передбаченого ст.ст. 407-408 КК України. Крім того, прокурор вважав, що більш м`яка міра запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належної поведінки обвинуваченого.

В судовому засіданні прокурор посилаючись на те, що ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України не відпали просив клопотання задовольнити.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні посилаючись на те, що ризики передбачені п.п. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України не існують, вони знівельовані, просив в задоволенні клопотання прокурора відмовити.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні зазначив, що підтримує думку свого захисника та з клопотанням прокурора він не згоден.

Заслухавши думки учасників судового розгляду, суд дійшов такого.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Вирішуючи клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінальних правопорушень, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

19 серпня 2025 року слідчим суддею Інгульського районного суду м. Миколаєва відносно ОСОБА_5 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який було продовжено, ухвалою слідчого судді Інгульського районного суду м. Миколаєва від 14 жовтня 2025 року та ухвалами Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 18 листопада 2025 року та 12 січня 2026 року.

Як вбачається з вказаних ухвал, запобіжний захід був застосований до ОСОБА_5 з урахуванням наявності ризиків передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які на теперішній час не відпали.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, який за своєю правовою природою та об`єктом спрямований проти порядку несення військової служби і забезпечення обороноздатності держави в особливих умовах, відповідальність за який передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, а тому наявний ризик того, що з метою уникнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_5 може переховуватися від суду.

Крім того, суд враховує, що ОСОБА_5 може незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні схиливши їх до дачі завідомо неправдивих показів, які виправдовують його, оскільки вони є військовослужбовцями військової частини, йому відомі та на теперішній час ще не допитані судом; може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки він є військовослужбовцем та в разі його переховування від суду та військової служби такі дії можуть набути ознак військового злочину, передбаченого ст.ст. 407-408 КК України.

Вказані вище обставини не змінилися, обвинувачений ОСОБА_5 є працездатною особою, тяжкими захворюваннями не страждає, даних про наявність підстав для скасування запобіжного заходу судом не встановлено.

Відповідно до ч. 8 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 КК України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, а саме тримання під вартою.

Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією рф проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжувався, та триває до теперішнього часу.

Згідно з абз. 8 ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-1141, 258-2585, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 КК України.

Враховуючи те, що кримінальне провадження розглядається щодо кримінального правопорушення, передбаченого ст. 402 КК України, та на території України з 24 лютого 2022 року по теперішній час діє воєнний стан, суд не вважає за необхідне визначити обвинуваченому ОСОБА_5 розмір застави.

З урахуванням викладеного, а також, що вказані вище ризики не змінилися, даних про наявність підстав для скасування запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 судом не встановлено, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення в якому він обвинувачується, суд дійшов висновку, що клопотання прокурора є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 314, 331, 371, 372 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в умовах державної установи «Миколаївський слідчий ізолятор» строком на 60 днів, тобто до 30 квітня 2026 року включно.

Ухвала суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою припиняє свою дію 01 травня 2026 року.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_5 у той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Головуючий: