Справа № 216/7937/25
Провадження 1-кп/216/442/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2026 року м. Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження № 0001944 від 25.09.2025 р. за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу, Дніпропетровської області, громадянина України, одруженого, має на утриманні малолітнього сина, офіційно працевлаштованого в ТОВ «Формастор» на посаді водія, раніше не судимого, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

24.09.2025 року приблизно о 12:28 годині у світлий час доби, по сухому асфальтному покриттю проїзної частини дороги вулиці Українська з боку вулиці Петра Калнишевського в напрямку вулиці Свято Миколаївська у Центрально - Міському районі, міста Кривого Рогу, Дніпропетровської області, рухався автомобіль «Kia Carens» реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_3 .

У цей же час, попереду автомобіля «Kia Carens» реєстраційний номер НОМЕР_1 на проїзну частину дороги вулиці Українська поблизу зупинки громадського транспорту «вул. Українська», у не встановленому для переходу місці, вийшов пішохід ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , який почав перетинати проїзну частину вказаної дороги, зліво направо відносно напрямку руху автомобіля «Kia Carens» реєстраційний номер НОМЕР_1 .

В ході подальшого руху водій ОСОБА_6 , діючи з кримінальною протиправною недбалістю, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змінам, не застосував вчасно заходи гальмування, чим порушив вимоги п. п. 1.5; 2.3 (б); 12.3 Правил дорожнього руху України, відповідно до яких:

«1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.»;

«2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.»;

«12.3. У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди».

Внаслідок порушення зазначених правил безпеки дорожнього руху, виконання яких було необхідною та достатньою умовою для запобігання події, водій ОСОБА_3 допустив наїзд

керованого ним автомобіля «Kia Carens» реєстраційний номер НОМЕР_1 на пішохода ОСОБА_5 , який був травмований та отримав тілесні ушкодження, у вигляді: закритого перелому правої великогомілкової кістки, садна обличчя, синців нижніх кінцівок, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 1619 від 29.09.2025 року, за своїм характером відносяться до середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, за ознакою тривалого розладу здоров`я більше 21 доби, П.2.2.2. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995.

Між порушенням ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , правил безпеки дорожнього руху, а саме вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України та настанням наслідків спричиненням середньої тяжкості тілесне ушкодження ОСОБА_5 , є прямий причинний зв`язок.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, за ознаками порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

10.11.2025 року через канцелярію суду від потерпілого ОСОБА_5 надійшло клопотання, в якому він просить суд дане кримінальне провадження закрити на підставі ст. 46 КК України у зв`язку з примиренням між винним і потерпілим, зазначивши, що матеріальна та моральна шкода відшкодована обвинуваченим йому в повному обсязі.

10.11.2025 року через канцелярію суду від потерпілого ОСОБА_5 надійшла заява, в якій він просить суд розгляд справи проводити без його участі у зв`язку з тим, що він проходить реабілітацію у медичному закладі.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 підтвердив факт примирення з потерпілим ОСОБА_5 та те, що ним відшкодовано потерпілому майнову та моральну шкоду, просив суд заявлене потерпілим клопотання про закриття даного кримінального провадження на підставі ст. 46 КК України у зв`язку з примиренням між винним і потерпілим задовольнити.

Прокурор у судовому засіданні не заперечив проти задоволення клопотання обвинуваченого і звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності.

Вислухавши учасників судового провадження, вивчивши клопотання та дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 КК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Статтею 46 КК України визначено, що особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно із ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до ч. 3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

У пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» роз`яснено, що примирення винної особи з потерпілим належить розуміти як акт прощення її ним в результаті вільного волевиявлення, що виключає будь-який неправомірний вплив, незалежно від того, яка зі сторін була ініціатором, та з яких мотивів. Звільнення винної особи від кримінальної відповідальності та закриття справи у зв`язку з примиренням із потерпілим можливе тільки в разі відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди. За наявності передбачених у ст. 46 КК України підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим.

Вирішуючи питання про звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням останнього з потерпілим і закриття кримінального провадження з цієї підстави, суд враховує, що обвинувачений раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має постійне зареєстроване місце проживання, на обліках у лікарів нарколога й психіатра не перебуває, уперше вчинив необережний нетяжкий злочин, активно сприяв його розкриттю, щиро покаявся, повністю відшкодував потерпілому завдану матеріальну та моральну шкоду, вони дійсно примирились, будь-яких претензій матеріального характеру потерпілий до обвинуваченого не має.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_3 повністю примирився з потерпілим, що підтверджується відповідним письмовим клопотанням та поясненнями сторін у судовому засіданні. При цьому обвинувачений не заперечує проти закриття кримінального провадження з такої підстави й звільнення останнього від кримінальної відповідальності.

З огляду на наведене суд, переконавшись у добровільності позиції сторін, вважає за можливе на підставі ст. 46 КК України звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням обвинуваченого з потерпілим та закрити кримінальне провадження.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 44, 46, 286 КК України, ст. ст. 284, 285, 288, 372, 395 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі ст. 46 КК України у зв`язку з примиренням з потерпілим.

Кримінальне провадження №0001944 від 25.09.2025 р. за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, - закрити.

Речові докази, а саме:

- автомобіль Kia Carens, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 вважати повернутим власнику.

- решту речових доказів і документів залишити в матеріалах кримінального провадження № 0001944 від 25.09.2025 р.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу зупиняє набрання нею законної сили та її виконання. Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1