Справа № 947/7692/26
Провадження № 1-кс/947/2546/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.02.2026 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , яке погоджено прокурором Київської окружної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0001451 від 28.11.2025 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, громадянина України, українця, з вищою освітою, неодруженого, маючого на утриманні малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 369-2 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання, ОСОБА_4 підозрюється у тому, що, перебуваючи у невстановленому місці, у невстановлений досудовим розслідуванням час, вступив у попередню змову з невстановленою особою, з метою одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди у ЧопікянаНарігаВардановича.

Так, ОСОБА_4 спільно з невстановленою особою, у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, отримав від невстановлених досудовим розслідуванням осіб інформацію стосовно ОСОБА_7 , який має намір отримати законні підстави на відстрочку від мобілізації до лав ЗСУ.

В цей момент у ОСОБА_4 та невстановленої досудовим розслідуванням особи, виник злочинний умисел направлений на отримання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави.

З цією метою, 15.11.2025 невстановлена досудовим розслідуванням особа засобами телефонного зв`язку зв`язалась із ОСОБА_7 . В ході спілкування, невстановлена досудовим розслідуванням особа запропонувала ОСОБА_7 , свої послуги з надання відстрочки від мобілізації до лав ЗСУ, шляхом впливу на невстановлених посадових осіб СБУ, з метою працевлаштування останнього на посаду «позаштатного агента» та виготовлення відповідних документів за грошову винагороду у розмірі 10 000 доларів США. В ході подальшої розмови, ОСОБА_7 висловив невстановленій досудовим розслідуванням особі свою неготовність до вчинення вказаних дій, у зв`язку із явною їх протиправністю, у зв`язку із чим, невстановлена досудовим розслідуванням особа у вимогливій формі повідомила ОСОБА_7 , що у випадку зволікання останнього у вирішенні питання щодо його працевлаштування та ненаданні грошових коштів у визначеній сумі, його буде призвано до лав ЗСУ.

Побоюючись вчинення вказаних дій, усвідомлюючи реальність намірів невстановленої досудовим розслідуванням особи та враховуючи її зв`язки в СБУ, ОСОБА_7 вимушено погодився на подальше вчинення зазначених дій.

Однак, ОСОБА_7 , розуміючи протиправність вимог невстановленої досудовим розслідуванням особи, повідомив правоохоронні органи про вчинення кримінального правопорушення та у подальшому діяв під контролем правоохоронних органів.

Так, 13.02.2026 приблизно об 15 год. 09 хв. невстановлена досудовим розслідуванням особа, засобами телефонного зв`язку в черговий раз зв`язалась із ОСОБА_7 та повідомила йому, що в подальшому, його питанням щодо працевлаштування до СБУ буде займатись ОСОБА_4 та він самостійно зв`яжеться з останнім. Того ж дня, ОСОБА_4 , продовжуючи спільний злочинний умисел, направлений на незаконне збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з корисливих мотивів, зателефонував ОСОБА_7 та підтвердив той факт, що він, як і невстановлена досудовим розслідуванням особа, дійсно має вплив на відповідних посадових осіб СБУ та за грошову винагороду в сумі 10 000 доларів США, посприяє його працевлаштуванню у вказаний орган, з метою уникнення від мобілізації.

Далі, 16.02.2026 близько 10 год. 00 хв. ОСОБА_4 , в черговий раз зв`язався з ОСОБА_8 та в ході розмови, з метою отримання неправомірної вигоди за вплив на відповідних посадових осіб СБУ в сумі 10 000 доларів США, повідомив останньому, що 17.02.2026 близько 08 год. 00 хв., він перебуватиме у м. Одесі, у зв`язку із чим їм необхідно зустрітись.

В подальшому, 17.02.2026 близько 08 год. 30 хв., перебуваючи за адресою: м. Одеса, вул. Космонавта Комарова, 10-А, біля АЗС «ОККО», ОСОБА_4 вимагав та особисто отримав від ОСОБА_7 неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів у розмірі 10 000 тисяч доларів США (відповідно до курсу НБУ станом на 17.02.2026 у національній валюті становить 431 705 гривень) за вплив на прийняття рішення невстановленими посадовими особами Служби безпеки України щодо працевлаштування ОСОБА_7 на посаду «позаштатного агента» та виготовлення необхідних документів з метою ухилення останнім від мобілізації. Проте злочинні дії останнього припинено співробітниками правоохоронних органів, шляхом затримання останнього.

За викладених вище обставин, 17.02.2026 року ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 369-2 КК України за кваліфікуючими ознаками: одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Вважаючи, що в рамках даного кримінального провадження ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, в цілях запобігання ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, про які стороною обвинувачення зазначається в рамках даного клопотання, слідчий за погодженням з прокурором звертається до слідчого судді з клопотанням про застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначеннмя заставиу розмірі 130 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 432 640 (чотириста тридцять дві тисячи шістсот сорок) гривень.

У судовому засіданні -

Прокурор обґрунтував подане клопотання, його вимоги підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити.

Захисник підозрюваного долучила до клопотання документи відносно підзахисного, заперечувала проти задоволення клопотання сторони обвинувачення, зазначивши, що клопотання є необгрунтованим, ризики недоведеними, просила відмовити у задоволенні клопотання та застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Підозрюваий підримав думку свого захисника.

Слідчий суддя, вислухавши думку учасників судового засідання, дослідивши матеріали клопотання та додані в його обґрунтування матеріали, приходить до наступного переконання.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, слідчий суддя, відповідно до ст. 178 КПК України, повиннен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Як вбачається з матеріалів клопотання, 17.02.2026 року ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 369-2 КК України за кваліфікуючими ознаками: одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Згідно з рішеннями Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 30.08.1990, «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, вимога розумності підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування. Термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Так, обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 369-2 КК України підтверджується: показаннями свідка ОСОБА_7 , якими підтверджуються обставини вчинення кримінального правопорушення;протоколом обшуку від 17.02.2026 за адресою фактичного проживання підозрюваного: АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено: ручну гранату «Терен-7М», яку вилучено та поміщено до сейф пакету НПУ №NPU 6020007, ММГ пістолета-кулемета SA-24 № НОМЕР_1 та магазин до нього, які поміщено до сейф-пакету НПУ №NPU 2062841, 5 купюр номіналом 1000 гривень, 2 купюри номіналом 200 гривень, 34 купюри номіналом 500 гривень, 44 купюри номіналом 100 доларів США, 9 купюр номіналом 100 Євро, 32 купюри номіналом 50 Євро, які вилучено та поміщено до сейф-пакету НПУ №NPU 5294850, 80 купюр номіналом 100 доларів США, які поміщено до сейф-пакету НПУ №NPU 1068039, 1 аркуш паперу з друкованим написом «Розпорядження Голови ВРУ №894 22 травня 2025 р. про призначення ОСОБА_4 », 1 аркуш паперу з друкованим написом «Комітет з питань національної безпеки, оборони та розвідки», 1 друкований документ на ім`я депутата ОСОБА_9 політична партія «Слуга народу» номер у списку 39, 1 конверт паперовий білого кольору з друкованим написом «Апарат Верховної Ради України», які вилучено до сейф-пакету НПУ №NPU 6020008, предмет, ззовні схожий на АК-74 № НОМЕР_2 з магазином, який поміщено до прозорого поліетиленового пакету та опломбовано №В453594;оглядом місця події від 17.02.2026 за адресою: м. Одеса, вул. Космонавта Комарова, 10-А, біля АЗС «ОККО», в ході якого виявлено та вилучено: 100 предметів, вхожих на грошові кошти номіналом 100 доларів США №КВ 14859854, 3 різнокольорові резинки, 1 паперовий конверт білого кольору, які поміщено до сейф-пакету НПУ №RAW 0217318;протоколом затримання ОСОБА_4 у порядку ст. 208 КПК України, в ході особистого обшуку якого виявлено та вилучено: мобільний телефон марки «Xiaomi» моделі «14S» IMEI 1: НОМЕР_3 , IMEI 2: НОМЕР_4 , який вилучено до сейф пакету НПУ NPU6100111; посвідчення радника Голови Комітету ВРУ з питань національної безпеки, оборони та розвідки на ім`я ОСОБА_10 №521 від 22.05.2025, посвідчення БФ «Департамент військових волонтерів» на ім`я ОСОБА_10 № НОМЕР_5 , які поміщено до сейф пакету НПУ NPU6100112;протоколами огляду заявника ОСОБА_7 , вручення йому грошових коштів, якими підтверджується отримання неправомірної вигоди ОСОБА_4 .

На підставі зазначеного, слідчий суддя суд вважає, що надані стороною обвинувачення матеріали, які долучені до клопотання, на даній стадії досудового розслідування доводять обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 369-2 КК України.

При цьому, слідчий суддя акцентує увагу, що слідчий суддя не вирішує питання винуватості ОСОБА_4 у вчиненні злочину, а лише на підставі долучених до клопотання доказів, вирішує питання наявності обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення злочину.

Вирішуючи питання наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, про які в своєму клопотанні зазначає сторона обвинувачення, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому, КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії підозрюваного кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваного та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто в даному випадку, слідчий суддя має право зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Стосовно загрози втечі особи, практика ЄСПЛ виходить з того, що якщо тяжкість покарання, якому може бути підданий підозрюваний, можна законно розглядати, як таку, що може спонукати його до втечі. Для того, щоб ця обставина мала реальний характер потрібно враховувати наявність інших обставин, а саме: характеристики особи, її моральний облік, місце проживання, професію, прибуток, сімейних зв`язків, будь яких зв`язків з іншою країною, або наявність зв`язків в іншому місці.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року ЄСПЛ вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Також, СПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Так, враховуючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 369-2 КК України, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у його вчиненні, а також враховуючи те, що підозрюваний міцних соціальних зв`язків не має, що збільшує ризик його втечі, слідчий суддя вважає доведеним прокурором існування ризику передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ризику можливого переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду.

Також, оскільки підозрюваному ОСОБА_4 відомі анкетні дані свідка ОСОБА_7 , на показання якого сторона обвинувачення посилається в обґрунтування пред`явленої йому підозри та який в подальшому буде допитуватися безпосередньо судом, у випадку направлення обвинувального акту до суду, слідчий суддя приходить до переконання про існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ризику можливого незаконного впливу підозрюванимна свідка, схиляючи його до надання неправдивих показань з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Посилання сторони обвинувачення на існування в рамках кримінального провадження ризику, передбаченого п.2 ч. 1 ст. 177 КПК України не знайшли свого підтвердження в ході розгляду клопотання, оскільки стороною обвинувачення не зазначено які саме речі чи документи може знищити підозрюваний.

У справі «Третьяков проти України» від 29.09.2011 року ЄСПЛ констатував «порушення ст. 5 КЗПЛ, зокрема, з огляду на те, що судом не було розглянуто можливість застосування до заявника будь-яких альтернативних запобіжних заходів замість тримання під вартою», у зв`язку із чим слідчий суддя вважає за необхідне розглянути можливість застосування інших більш м`яких запобіжних заходів відносно підозрюваногоОСОБА_4 .

Слідчий суддя враховує, що згідно ч. 1 ст. 176 КПК України, тримання під вартою є найсуворішим запобіжним заходом, при цьому більш м`якими запобіжними заходами по відношенню до нього є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт. Метою ж застосування того чи іншого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання встановленим в ході розгляду клопотання ризикам (ч. 1 ст. 177 КПК України).

Встановлені під час судового засідання ризики, передбачені п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України свідчать про те, що менш суворий запобіжний захід, не пов`язаний з тимчасовою ізоляцією, може негативно відобразитися на здійсненні досудового розслідування і русі кримінального провадження. Слідчий суддя враховує суспільний інтерес у швидкому, повному і об`єктивному досудовому розслідуванні цього кримінального провадження, яке можливе за умов нівелювання ризиків кримінального провадження.

Підстав для застосування інших більш м`яких запобіжних заходів відносно підозрюваного ОСОБА_4 у судовому засіданні встановлено не було, зокрема, застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, особистого зобов`язання та особистої поруки, з огляду на м`якість, а також встановлені в судовому засіданні ризики, не забезпечать належне виконання підозрюваним обов`язків.

З огляду на фактичні обставини даного кримінального провадження, встановлені в ході розгляду даного клопотання відомості, в тому числі які стосуються наявності обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення підозрюваним ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 369-2 КК України, а також наявних в рамках даного кримінального провадження ризиків, зокрема ризику можливого переховування підозрюваного, забезпечити належну процесуальну поведінку останнього можливо шляхом застосування відносно такої особи виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а відтак підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу слідчим суддею встановлено не було.

При цьому, слідчий суддя звертає увагу, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою для підозрюваного ОСОБА_4 не буде безальтернативним, оскільки передбачатиме можливість внесення останнім відповідного розміру застави.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Як вбачається з наявних у слідчого судді матеріалів, які долучені стороною обвинувачення в обґрунтування поданого клопотання, ОСОБА_4 інкримінується можливе вчинення в умовах воєнного стану тяжкого злочину, пов`язаного із корупцією.

Так, згідно п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину визначається від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, між тим згідно зазначеної статті у виключних випадках, якщо слідчий суддя встановить що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину та покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вказані розміри прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Щоб розмір застави можна було вважати таким, який здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, слідчий суддя повинен враховувати положення ст. ст. 177, 178 КПК України, та раціонально співставити його з доведеними у справі ризиками, даними про особу підозрюваного, тяжкістю вчиненого злочину. При цьому судді слід мати на увазі, що, виходячи з практики ЄСПЛ, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Слідчий суддя при визначені розміру застави враховує те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину за фактом одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, поєднаного з вимаганням такої вигоди задля виготовлення необхідних документів з метою ухилення від мобілізації, що є виключним випадком, зважаючи на суспільно-політичну ситуацію та військовий стан в державі.

Слідчим суддею було встановлено, що дійсно обставини імовірного вчинення злочину у своїй сукупності обумовлюють необхідність виходу слідчого судді за межі застави, передбаченої п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, з огляду на характер інкримінованого ОСОБА_4 злочину.

Сторона обвинувачення просить визначити підозрюваному ОСОБА_4 заставу у розмірі 130 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 432 640 (чотириста тридцять дві тисячи шістсот сорок) гривень.

Слідчий суддя, враховуючи розмір імовірно отриманої неправомірної вигоди у сумі 10 000 доларів США (відповідно до курсу НБУ станом на 17.02.2026 року у національній валюті 431 705 гривень), існування ризиків, передбачених п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, погоджується із стороною обвинувачення, що відносно підозрюваного слід визначити заставу у розмірі 130 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 432 640 (чотириста тридцять дві тисячи шістсот сорок) гривень, яка, на думку слідчого судді, в повній мірі забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного у випадку її внесення, під загрозою звернення застави в дохід держави, у випадку порушення покладених на нього процесуальних обов`язків та буде відповідати матеріальному стану підозрюваного.

Таким чином, надавши правову оцінку всім доводам, як сторони обвинувачення, так і сторони захисту, слідчий суддя приходить до переконання про необхідність задоволення поданого стороною обвинувачення клопотання.

Керуючись ст. ст. 176-178, 182-184, 193, 194-196, 376 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор» строком до 15.04.2026 року, в межах строку досудового розслідування.

Визначити розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України у розмірі 130 (ста тридцяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 432 640 (чотириста тридцять дві тисячі шістсот сорок) гривень.

Роз`яснити підозрюваному, що підозрюваний або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу на розрахунковий рахунок UA0005435, код отримувача (ЄДРПОУ) - 26302945, банк отримувача ДКСУ м. Київ, МФО 820172, отримувач - Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Одеській області.

У разі внесення застави, покласти на підозрюваного строком до 15.04.2026 року, в межах строку досудового розслідування, наступні процесуальні обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

- повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби України свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч. ч. 8, 10, 11 ст. 182 КПК України, у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України. Застава внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Подання апеляційної скарги зупиняє набрання ухвалою законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1