Справа №303/2244/26
Провадження №1-кс/303/255/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2026 року м. Мукачево

Слідчий суддя Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , отримавши скаргу представника ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3 щодо незаконного затримання та позбавлення волі ОСОБА_2 , подану в порядку ст. 206 КПК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , звернувся до суду зі скаргою, в порядку ст. 206 КПК України, щодо незаконного, на думку ОСОБА_3 , затримання та подальшого утримання ОСОБА_2 в ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вивчивши скаргу та додані до неї матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Так, ст. 206 КПК України встановлює загальні обов`язки судді щодо захисту прав людини, які в частині перевірки підстав позбавлення особи свободи реалізуються виключно у передбачений цією статтею спосіб.

Відповідно до частин 2-5 ст. 206 КПК України, якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи. При цьому слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.

Отже, ст. 206 КПК України надає слідчому судді специфічні повноваження щодо перевірки наявності підстав позбавлення особи свободи (зокрема наявності судового рішення та ін.) та звільнення такої особи, якщо за результатами такої перевірки відповідних підстав не буде встановлено.

З листа наданого на запит суду з ІНФОРМАЦІЯ_2 від 13.03.2026 слідує, що ОСОБА_2 12 березня 2026 року призвано на військову службу ІНФОРМАЦІЯ_3 та направлено для проходження військової служби до в/ч НОМЕР_1 .

З наданого витягу з наказу ІНФОРМАЦІЯ_2 за № 1984 від 12.03.2026 «Про призов військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації, на особливий період» слідує, що 12.03.2026 ОСОБА_2 призваний на військову службу.

Тобто ОСОБА_2 не є особою позбавленої свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільненою з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, а є військовослужбовцем призваним на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Слідчий суддя наголошує, що призов громадянина на військову службу під час мобілізації не є позбавлення особи права на свободу, а є обов`язком громадянина України, що передбачений ст. 65 Конституції України, відтак, не є незаконним утриманням особи.

При цьому, наведені вище положення ст. 206 КПК України мають на меті забезпечення процесуального механізму звільнення слідчим суддею будь-якої особи, яка позбавлена свободи за відсутності судового рішення, та застосовуються саме в таких випадках, а вказаний механізм не включає процедур оскарження рішень, дій чи бездіяльності певних осіб щодо затримання особи.

Даний висновок слідчого судді узгоджується з висновком Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду, викладеним в постанові від 27.05.2019 (справа № 766/22242/17, провадження №51-7276 кмо 18).

Положеннями Кримінального процесуального Кодексу України не врегульовано питання щодо відмови у відкритті провадження за скаргою, яка подана в порядку ст. 206 КПК України.

Однак, згідно зі ч. 6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Так, ч. 4 ст. 304 КПК України передбачено, що слідчий суддя відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, що не підлягає оскарженню.

Враховуючи те, що ОСОБА_2 не є особою позбавленої свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільненою з-під варти після внесення застави в передбаченому КПК порядку, а є військовослужбовцем призваним на військову службу під час мобілізації, на особливий період, а ОСОБА_4 оскаржуються дії щодо призову ОСОБА_2 на військову службу, що не передбачено ст. 206 КПК України, приходжу до висновку щодо відмови у відкритті провадження відповідно до ч. 4 ст. 304 КПК України.

Керуючись ст.ст. 7- 9, 206, 304, 309 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

У відкритті провадження за скаргою представника ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3 щодо незаконного затримання та позбавлення волі ОСОБА_2 , поданою в порядку ст. 206 КПК України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1