Справа №583/1976/24 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/709/26 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Умисне вбивство
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2026 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Суми кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на вирок Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 09 вересня 2024 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Охтирка, Сумської області, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

з участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 (в режимі ВКЗ),

захисника ОСОБА_9 (в режимі ВКЗ),

у с т а н о в и л а:

Зазначеним вироком суду першої інстанції ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та призначено йому покарання у виді 11 років позбавлення волі. Строк відбуття покарання ОСОБА_6 визначено рахувати з часу затримання з 06.02.2024. Запобіжний захід ОСОБА_6 до вступу вироку в законну силу залишено тримання під вартою. Частково задоволено цивільний позов ОСОБА_10 та стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_10 моральну шкоду в розмірі 500000 грн. В іншій частині вимог позову відмовлено за необґрунтованістю. Долю речових доказів вирішено у відповідності до ст. 100 КПК України.

Ухвалою Сумського апеляційного суду від 07.07.2025 вирок Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 09.09.2024, відносно ОСОБА_6 залишено без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на цей вирок, без задоволення.

В подальшому, постановою колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 22.12.2025 частково задоволено касаційну скаргу адвоката ОСОБА_9 , вищезгадану ухвалу Сумського апеляційного суду від 07.07.2025 щодо ОСОБА_6 скасовано та призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Окрім того, вищезазначеною постановою суду касаційної інстанції стосовно ОСОБА_6 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк не більше 60 днів, до 19 лютого 2026 року включно.

На підставі ухвали від 31 грудня 2025 року, суддею Сумського апеляційного суду прийнято до свого провадження кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на вирок Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 09 вересня 2024 року.

Прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_11 до початку апеляційного розгляду подав клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, без визначення розміру застави, оскільки завершити апеляційне провадження до спливу обраного ОСОБА_6 запобіжного заходу не видається за можливе, враховуючи складність справи та необхідність врахування в ході нового апеляційного розгляду зауважень Верховного Суду, що стали підставою для скасування попередньої ухвали суду апеляційної інстанції.

Подане клопотання, прокурор обґрунтовує наявністю ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину проти життя людини, за яке останньому судом першої інстанції призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 11 років. Окрім цього, обвинувачений не має міцних соціальних зв`язків, не працевлаштований, не має власної родини.

Тому, з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання продовження ним злочинної діяльності, а також наявність ризику, передбаченого ст. 177 КПК України, прокурор вважає за необхідне залишити обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою, до вступу вироку в законну силу.

Існування виключних обставин, які б дозволяли звільнити обвинуваченого з-під варти або обрати йому більш м`який запобіжний захід не було встановлено в ході судового розгляду та апеляційного провадження.

Прокурор у судовому засіданні підтримала подане клопотання у повному обсязі, просила продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_6 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_9 у судовому засіданні заперечували проти задоволення поданого прокурором клопотання, просили змінити обвинуваченому вид запобіжного заходу на більш м`який, не пов`язаний із триманням під вартою.

Потерпіла ОСОБА_10 та її представник адвокат ОСОБА_12 у судове засідання не з`явились, останнім було подано клопотання про проведення судового засідання без його участі.

Заслухавши прокурора, думку обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_9 , перевіривши матеріали справи та доводи заявленого клопотання, колегія суддів дійшла такого висновку.

За приписами ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається у порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За наявності клопотань, суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Зі змісту положень статті 177 КПК України слідує, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною 1 статті 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Відповідно до ст.178 КПК України, при вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, крім ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; наявність судимостей у обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що обвинувачений однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу або в майбутньому.

Вирішуючи питання доцільності продовження тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , колегія суддів, у відповідності до ст. 178 КПК України, враховує ступінь тяжкості інкримінованого останньому злочину, який відноситься до особливо тяжкого, суворість покарання, що йому загрожує у разі визнанні його винуватим у вчиненні цього злочину, особу обвинуваченого, який стійких соціальних зв`язків та утриманців не має, раніше не судимий.

Апеляційний суд уважає, що у обвинуваченого ОСОБА_6 відсутні будь-які стримуючі фактори для забезпечення належної, законної поведінки, у разі обрання запобіжного заходу непов`язаного з триманням під вартою, що беззаперечно свідчить про наявність заявленого ризику.

Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд зважає на практику ЄСПЛ, та те, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів». Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (рішення ЄСПЛ «Бекчиєв проти Молдови»).

Надаючи оцінку можливості обвинуваченого ОСОБА_6 переховуватися від суду, колегія суддів вважає, що існує достатньо висока ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення особливо тяжкого злочину, може вдатися до відповідних дій.

З огляду на викладене, заявлений прокурором ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшився та не припинив існувати.

Твердження захисника про необхідність зміни обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який є непереконливими, тому колегія суддів не вбачає підстав на даній стадії апеляційного провадження для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який.

Враховуючи, що вирок Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 09 вересня 2024 року не набрав законної сили, а також з огляду на вимоги статей 177, 178, 183, 331 КПК України, колегія суддів дійшла висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання прокурора та продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 без визначення розміру застави, відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України.

Керуючись статтями 178, 183, 199, 331, 419 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Клопотання прокурора ОСОБА_11 про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, без визначення розміру застави, задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою, без визначення розміру застави, на строк 60 днів, тобто до «16» квітня 2026 року включно.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4