КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

власника майна ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу представника ОСОБА_7 в інтересах власника майна ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Фастівського міськрайонного суду Київської області від 02 квітня 2024 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Фастівського міськрайонного суду Київської області від 02.04.2024 задоволено клопотання прокурора Фастівської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_8 та накладено арешт на майно, а саме на земельну ділянку площею 0,5167 га із кадастровим номером :01:076:0039, шляхом заборони здійснення дій щодо права на відчуження, розпорядження вказаної земельної ділянки.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, представник ОСОБА_7 в інтересах власника майна ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просила поновити строк апеляційного оскарження, скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора.

Апелянт зазначала, що оскаржувану ухвалу постановлено без участі ОСОБА_6 , про її існування стало відомо лише 29.12.2025, а з матеріалами справи представник ознайомилась 06.01.2026. Номер телефону, на який було відправлено sms-повідомлення про дату та час розгляду клопотання, не належить ОСОБА_6 , а також в матеріалах справи відсутні дані про отримання ним судової повістки.

_____________________________________________________________________________

Справа № 381/1350/24 Слідчий суддя - ОСОБА_9

Апеляційне провадження № 11-сс/824/1979/2026 Суддя-доповідач - ОСОБА_1

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, апелянт вказувала, що у клопотанні прокурора відсутні докази на підтвердження факту підробки рішення Глевахівської селищної ради та державного акту на право власності.

ОСОБА_6 є добросовісним набувачем земельної ділянки, так як придбав її законно на підставі договору купівлі-продажу, укладеного з ОСОБА_10 .

Прокурором не надано жодних доказів того, що ОСОБА_6 був обізнаний про факт гіпотетичної підробки зазначених документів на момент купівлі земельної ділянки.

На момент придбання цієї земельної ділянки жодних заборон, арештів чи інших обтяжень не було.

Попри наявність державного акту на земельну ділянку з 2010 року, право власності на цю земельну ділянку було зареєстровано ОСОБА_10 лише у 2023 році на підставі рішення Глевахівської селищної ради № 886-35-V, що не є порушенням закону та свідчить про підроблення правовстановлюючих документів.

Будь-які відомості від Глевахівської селищної ради стосовно підробки рішення або державного акту в матеріалах провадження відсутні.

Сам по собі факт наявності постанови про визнання майна речовим доказом, не є безумовною підставою для накладення арешту.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши доводи власника майна ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу свого представника ОСОБА_7 з наведених у ній підстав, думку прокурора ОСОБА_5 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно ст. ст. 7, 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" №1402-VIII від 02.06.2016,кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Доступність правосуддя для кожної особи забезпечується відповідно до Конституції України та в порядку, встановленому законами України.

Учасники справи, яка є предметом судового розгляду, та інші особи мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до вимог пункту 3 ч. 2 ст. 395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Згідно абзацу 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 117 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 113 КПК України, будь-яка процесуальна дія під час кримінального провадження має бути виконана без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.

Строк апеляційного оскарження може бути поновлений, якщо причини його пропуску є поважними.

До поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження належать об`єктивні обставини, що перешкодили поданню апеляційної скарги у визначені законом строки.

Дослідженням матеріалів судового провадження встановлено, що власник майна ОСОБА_6 був повідомлений про дату, час та місце розгляду клопотання прокурора, однак не був присутній при його розгляді та проголошенні повного тексту оскаржуваної ухвали.

Як вбачається з матеріалів справи, копія повного тексту оскаржуваної ухвали власнику майна або його представнику не надсилалася, а з матеріалами справи його представник ОСОБА_7 ознайомилася лише 06.01.2026. Будь-які дані про надходження копії оскаржуваної ухвали або її вручення власнику майна чи його представнику у справі відсутні.

Крім того, як зазначила представник в апеляційній скарзі, номер телефону, на якій було відправлено sms-повідомлення про дату та час розгляду клопотання, не належить ОСОБА_6 , а також в матеріалах справи відсутні дані про отримання ним судової повістки.

Будь-яких даних на спростування вказаних відомостей матеріали справи не містять. Апеляційну скаргу подано представником 12.01.2026.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи представника ОСОБА_7 , яка діє в інтересах ОСОБА_6 про поважність причин пропуску строку апеляційного оскарження ухвали слідчого судді, оскільки стороні захисту не були відомі мотиви прийнятого рішення до ознайомлення з текстом оскаржуваної ухвали - 06.01.2026, а відтак пропущений апелянтом процесуальний строк підлягає поновленню.

Як убачається із наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів судового провадження, слідчими Фастівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000116 від 14.12.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

В ході здійснення оперативно-службової діяльності, спрямованої на недопущення дестабілізації функціонування органів державної влади та місцевого самоврядування, в установленому законом порядку було отримано інформацію про можливі факти привласнення земельних ділянок на території смт. Глевахи Фастівського району Київської області шляхом підробки документів.

За отриманою інформацією, на території смт. Глевахи Фастівського району Київської області здійснено привласнення земельних ділянок на підставі рішень сесій Глевахівської селищної ради та державних актів на право приватної власності з наступними кадастровими номерами: :01:077:0033, площею 0,5457 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, :01:077:0034, площею 0,2442 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства та :01:077:0037, площею 0,3215 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства.

Постановою прокурора Фастівської окружної прокуратури ОСОБА_8 від 29.03.2024 року земельні ділянки із кадастровим номером :01:077:0033 площею 0,5457 га, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, кадастровим номером :01:077:0034 площею 0,2442 га, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, кадастровим номером :01:077:0037 площею 0,3215 га, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, кадастровим номером :01:077:0039 площею 0,5167 га, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, які розташовані в межах смт. Глеваха Фастівського району Київської області визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000116 від 14.12.2023.

01.04.2024 прокурор Фастівської окружної прокуратури ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді Фастівського міськрайонного суду Київської області із клопотанням, в якому просив накласти арешт на земельну ділянку з кадастровим номером :01:076:0039, площею 0,5167 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в межах смт. Глеваха Фастівського району Київської області, та належить на праві приватної власності ОСОБА_6 , із встановленням заборони її використання, відчуження, поділу, зміни конфігурації, ведення на земельній ділянці буль-якої господарської діяльності та будівельних робіт.

Ухвалою слідчого судді Фастівського міськрайонного суду Київської області від 02.04.2024 задоволено клопотання прокурора та накладено арешт на майно, а саме на земельну ділянку площею 0,5167 га із кадастровим номером :01:076:0039, шляхом заборони здійснення дій щодо права на відчуження, розпорядження вказаної земельної ділянки.

Постановляючи вказану ухвалу, слідчий суддя посилався на необхідність арешту вищевказаної земельної ділянки з метою забезпечення її збереження як речового доказу у кримінальному провадженні.

З такими висновками слідчого судді суду першої інстанції колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується, виходячи з наступного.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

У своїх висновках Європейський Суд з прав людини неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах, «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

У відповідності до ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора, може бути виконано завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи при наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Чинним Кримінальним процесуальним кодексом України передбачено, що арешт на майно з метою збереження речових доказів можливий, коли існує сукупність розумних підстав і підозр вважати, що таке майно є доказом злочину.

З матеріалів судового провадження вбачається, що прокурором під час звернення із вищевказаним клопотанням та слідчим суддею під час його розгляду не в повній мірі дотримані вимоги вищевказаних норм КПК України та Конвенції про захист прав та основоположних свобод, та у порушення вимог п. 1 ч. 2 ст. 173 КПК України, та слідчим суддею належним чином не перевірено правову підставу для арешту такого майна з метою його збереження як речових доказів.

Так, як убачається із даних долученої до клопотання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, земельна ділянка з кадастровим номером :01:076:0039, площею 0,5167 га (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 214) на праві власності належать ОСОБА_6 та зареєстровані за останнім 25.12.2023 на підставі договору купівлі-продажу від 25.12.2023, укладеного з ОСОБА_10 .

Як встановлено колегією суддів, матеріали клопотання не містять та стороною обвинувачення суду апеляційної інстанції не надано відомостей про те, що документи, на підставі яких ОСОБА_6 набув у власність 25.12.2023 вказану земельну ділянку, визнані у встановленому законом порядку недійсними.

На переконання колегії суддів, надані суду матеріали не містять даних, які б давали розумні підстави вважати, що земельна ділянка з кадастровим номером :01:076:0039, площею 0,5167 га, розташована в межах смт. Глеваха Фастівського району Київської області,яка на праві власності належать ОСОБА_6 , відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.

Посилаючись в оскаржуваній ухвалі на те, що об`єкт нерухомого майна, що належить на праві приватної власності ОСОБА_6 , є об`єктом кримінального правопорушення, слідчим суддею належним чином не обґрунтовано такий висновок, не перевірено можливість його використання як доказу у кримінальному провадженні, та не встановлено достатність доказів на підтвердження підстав для накладення такого арешту з метою забезпечення збереження речових доказів.

У рішенні Європейського Суду з прав людини від 07.06.2007 по справі "Смирнов проти Росії "було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість використанні державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має бути очевидна істотна причина.

З матеріалів судового провадження вбачається, що накладення арешту на вказане у клопотанні нерухоме майно ОСОБА_6 , не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи власника такого майна потребам досудового розслідування і при вказаних обставинах явно порушує справедливий баланс між інтересами власника майна, гарантованими законом і завданням цього кримінального провадження, що у свою чергу нівелює накладення арешту на вилучене майно з метою забезпечення збереження речових доказів.

Наведене дає колегії суддів підстави вважати, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження у виді обмеження права власності ОСОБА_6 здійснено в порушення вимог закону, а отже втручання в право на мирне володіння майном зазначеної особи здійснено без законних на те підстав, про що обґрунтовано зазначив апелянт в апеляційній скарзі.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню із постановленням нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання прокурора про арешт майна, яке на праві власності належить ОСОБА_6 .

Ураховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 117, 170, 171, 173, 376, 395, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Клопотання представника ОСОБА_7 в інтересах власника майна ОСОБА_6 задовольнити та поновити представнику строк апеляційного оскарження ухвали слідчого судді Фастівського міськрайонного суду Київської області від 02 квітня 2024 року.

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_7 в інтересах власника майна ОСОБА_6 - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Фастівського міськрайонного суду Київської області від 02 квітня 2024 року, - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора Фастівської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_8 про накладення арешту на земельну ділянку площею 0,5167 га із кадастровим номером :01:076:0039, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в межах смт. Глеваха Фастівського району Київської області, та належить на праві приватної власності ОСОБА_6 , із встановленням заборони її використання, відчуження, поділу, зміни конфігурації, ведення на земельній ділянці будь-якої господарської діяльності та будівельних робіт.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3