Справа № 643/9282/26
Провадження № 1-кс/643/3816/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.05.2026 м. Харків

Салтівський районний суд міста Харкова в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові заяву слідчого судді ОСОБА_3 про самовідвід від розгляду клопотання представника власника майна ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0016099 від 17.10.2025, -

у с т а н о в и в :

У провадження слідчого судді Салтівського районного суду міста Харкова ОСОБА_3 надійшло клопотання представника власника майна ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0016099 від 17.10.2025.

11 травня 2026 року слідчий суддя ОСОБА_3 подав заяву про самовідвід від розгляду вказаного вище клопотання. Заява обґрунтована тим, що від прокурора Харківської обласної прокуратури надійшло повідомлення та витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, з якого вбачається, що досудове розслідування у кримінальному провадженні №0016099 від 17.10.2025 здійснюється слідчою групою, до складу якої входив слідчий Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіальної управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві ОСОБА_6 . Зазначив, що слідчий Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) ТУ ДБР у м. Полтаві ОСОБА_6 є його близьким родичем, що унеможливлює розгляд даної скарги слідчим суддею ОСОБА_3 .

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями заява про самовідвід слідчого судді ОСОБА_3 була розподілена судді ОСОБА_1

ОСОБА_4 та його представник - адвокат ОСОБА_5 , представник Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, прокурор Харківської обласної прокуратури у судове засідання не з`явилися.

Від адвоката ОСОБА_5 13 травня 2026 року через канцелярію суду надійшла заява про розгляд заяви слідчого судді про самовідвід за відсутності ОСОБА_4 та його представника. У поданій заяві зазначили, що проти задоволення заяви про самовідвід не заперечують.

Розглянувши заяву слідчого судді ОСОБА_3 про самовідвід від розгляду клопотання представника власника майна ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0016099 від 17.10.2025, суд доходить висновку про наявність підстав для її задоволення, з огляду на таке.

За правилами п. 1 ч. 1 ст. 75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні якщо він є близьким родичем чи членом сім`ї слідчого.

Згідно з ч. 1 ст. 80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, дізнавач, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 КПК України близькі родичі та члени сім`ї - чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, рідний брат, рідна сестра, дід, баба, прадід, прабаба, внук, внучка, правнук, правнучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, особа, яка перебуває під опікою або піклуванням, а також особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом і мають взаємні права та обов`язки, у тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод і ст. 9 Конституції України, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з роз`ясненнями ЄСПЛ у справах «Мікаллеф проти Мальти», «Мезнарич проти Хорватії», у демократичному суспільстві суди повинні вселяти довіру. Тому кожен суддя, у відношенні якого маються щонайменші сумніви в неупередженості, зобов`язаний вийти з процесу. Правила, що регулюють відвід суддів, є спробою забезпечення неупередженості судді шляхом усунення будь-яких сумнівів у учасників цивільного процесу. Ці правила направлені на усунення будь-яких ознак необ`єктивності судді та слугують зміцненню довіри, яку суди повинні асимілювати в демократичному суспільстві.

Згідно з Європейською Хартією «Про закон «Про статус суддів» судді при виконанні своїх обов`язків повинні бути доступними та виявляти повагу по відношенню до осіб, які до них звертаються; повинні турбуватися про підтримання високого рівня компетентності, необхідного рівня вирішення справ в кожному конкретному випадку, оскільки від рішень судді залежить гарантія прав особи.

Відповідно до п. 12 Висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських суддів для Комітету міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів, передбачено, що незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При винесенні судових рішень щодо сторін у судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає, на здатність судді приймати незалежні рішення. У цьому випадку незалежність судової влади є втіленням загального принципу: «Ніхто не може бути суддею у власній справі». Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси певної сторони у будь-якій суперечці. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін у конкретній справі, але й з боку суспільства в цілому. Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

Між тим, статтею 15 Кодексу суддівської етики також визначено, що неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи. Положення зазначеної статті випливають з принципу об`єктивності, визначеного у Бангалорських принципах поведінки суддів, відповідно до якого об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.

Відповідно до Бангалорських принципів поведінки суддів, які схвалено Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27.07.2006 №2006/23 від 19.05.2006, незалежність судових органів є передумовою забезпечення правопорядку та основною гарантією справедливого вирішення справи в суді. Отже, суддя має відстоювати та втілювати в життя принцип незалежності судових органів в його індивідуальному та колективному аспектах.

Пунктом 1.1 Бангалорських принципів поведінки суддів передбачено, що суддя повинен здійснювати свою судову функцію незалежно, виходячи виключно з оцінки фактів, відповідно до свідомого розуміння права, незалежно від стороннього впливу, спонукання, тиску, загроз чи втручання, прямого чи опосередкованого, що здійснюється з будь-якої сторони та з будь-якою метою. Одночасно, вказаними Принципами унормовано, що об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.

Згідно з п. 2.1, 2.2 Бангалорських принципів поведінки суддів при виконанні своїх обов`язків суддя вільний від будь-яких схильностей, упередженості чи забобонів. Поведінка судді в процесі засідання та за стінами суду має сприяти підтримці та зростанню довіри суспільства, представників юридичної професії та сторін у справі до об`єктивності суддів та судових органів.

Відповідно до п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Визначеним пунктом до таких випадків віднесено, зокрема, те, що у судді склалося реальне упереджене ставлення до якоїсь зі сторін або судді з його власних джерел стали відомі певні докази чи факти стосовно справи, яка розглядається.

У справі «П`єрсак проти Бельгії» (Piersack v. Belgium) від 1 жовтня 1982 року Європейський суд з прав людини, встановивши порушення положень частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зазначив, що будь-який суддя, стосовно неупередженості якого є законні сумніви, повинен вийти зі складу суду.

У п. 132 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гарабін проти Словаччини» (Harabin v. Slovakia) від 20 лютого 2013 року зазначено, що існування національних процедур для забезпечення неупередженості, а саме правил, що регулюють відвід судді, є важливим фактором. Такі правила виявляють особливу увагу національного законодавства до усунення всіх обґрунтованих сумнівів у неупередженості судді чи суду і є спробою забезпечити неупередженість, усуваючи причини таких сумнівів. На додаток до забезпечення відсутності упередженості як такої, ці правила спрямовані на усунення будь-яких проявів упередженості і таким чином слугують зміцненню довіри громадськості до суду.

Як убачається з висновків щодо застосування норм права Великої Палати Верховного Суду, викладених в ухвалах від 06.07.2020 (провадження № 11-197сап20), від 26.11.2020 (провадження № 11-320заі20), вказані обставини, а саме факт особистого знайомства судді з учасником справи та їх спілкування під час випадкових, ситуативних зустрічей, є підставою для відводу судді.

З висновків щодо застосування норм права, викладених в ухвалі Верховного Суду від 13.03.2018 у справі № 910/969/15-г, убачається, що особисте знайомство судді з представником сторони та спільна робота з близьким родичом вказаного представника, є також підставою для відводу судді.

Факт того, що слідчий суддя є близьким родичем слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, який здійснював досудове розслідування у кримінальному провадженні №0016099 від 17.10.2025 в межах якого заявлено клопотання про скасування арешту майна, що передбачає їх особисте спілкування, може негативно позначитися на довірі не тільки учасників справи, а й громадськості до суду та ухвалених ним процесуальних рішень, поставити під сумнів їх законність, обґрунтованість та легітимність у цілому.

Зважаючи на те, що судовий розгляд повинен відбуватися за умов дотримання балансу інтересів сторін, рівності учасників судового процесу, довіри учасників провадження до складу суду, який розглядає справу та за результатами розгляду ухвалює відповідне рішення, з метою недопущення в подальшому затягування розгляду справи, дотримання норм кримінального процесуального законодавства в системному взаємозв`язку із засадами судочинства, забезпечення об`єктивності та неупередженості розгляду справи, для усунення будь-яких суб`єктивних сумнівів учасників справи, з урахуванням підстав, передбачених ст. 75 КПК України, суд доходить висновку про задоволення заяви слідчого судді ОСОБА_3 про самовідвід від розгляду клопотання представника власника майна ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0016099 від 17.10.2025.

Керуючись ст. 75, 78, 81 КПК України, суд

у х в а л и в :

Заяву слідчого судді Салтівського районного суду міста Харкова ОСОБА_3 про самовідвід від розгляду клопотання представника власника майна ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0016099 від 17.10.2025, - задовольнити.

Відвести слідчого суддю Салтівського районного суду міста Харкова ОСОБА_3 від розгляду клопотання представника власника майна ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0016099 від 17.10.2025.

Клопотання представника власника майна ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0016099 від 17.10.2025, передати до канцелярії Салтівського районного суду міста Харкова для подальшого розподілу відповідно до ч. 3 ст. 35 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст судового рішення у формі ухвали складено 13 травня 2026 року.

Суддя : ОСОБА_1