Справа № 302/164/26
Провадження № 1-кп/302/69/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.02.2026 селище Міжгір`я Закарпатської області

Міжгірський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого, судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000008 від 17.01.2026 року, відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт Міжгір`я Міжгірського району Закарпатської області, громадянки України, з базовою середньою освітою, непрацюючої, не заміжньої, раніше судимої вироком Міжгірського районного суду Закарпатської області від 26.11.2024 року за ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України (далі КК України) до покарання у виді позбавлення волі строком п`ять років, на підставі ст. 75 КК України звільненої від відбування призначеного покарання з випробуванням строком один рік шість місяців, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення суспільно небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 357 КК України,

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

особа, стосовно якої ставиться питання

про застосування примусових заходів ОСОБА_3 ,

захисник адвокат ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з клопотанням прокурора, ОСОБА_3 причетна до вчинення суспільно небезпечного діяння, що містить ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України, за таких обставин.

Досудовим розслідуванням установлено, що 06.01.2026 року близько 14 години ОСОБА_3 , перебуваючи по вул. Шевченка в селищі Міжгір`я Хустського району Закарпатської області, побачила на вулиці гаманець чорного кольору, в якому знаходилася банківська картка АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_1 , видана на ім`я потерпілого ОСОБА_6 .

Маючи умисел на незаконне заволодіння офіційним документом та діючи з корисливих мотивів, переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу таємно викрала вказану банківську картку з метою подальшого здійснення фінансових операцій за рахунок коштів потерпілого.

Вина ОСОБА_3 у вчиненні зазначеного суспільно небезпечного діяння підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, зокрема:

- рапортом слідчого СВ ВП № 2 Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області про виявлення ознак кримінального правопорушення від 16.01.2026 року;

- протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 07.01.2026 року;

- протоколом огляду предметів від 13.01.2026 року.

Оцінюючи зазначені докази з точки зору належності, допустимості, достовірності та достатності, а також у їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до переконання про доведеність факту вчинення ОСОБА_3 суспільно небезпечного діяння, що містить ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України викрадення офіційного документа, вчиненого з корисливих мотивів.

У ході досудового розслідування проведено судово-психіатричну експертизу. Згідно з висновком експерта № 22 від 22.01.2026 року, ОСОБА_3 виявляє ознаки недоумства у вигляді легкої розумової відсталості з вираженими поведінковими порушеннями (F70.1), у період часу, що відноситься до інкримінованого їй діяння, не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, а також не здатна повною мірою усвідомлювати значення своїх дій у теперішній час. Експертом рекомендовано застосування примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.

З огляду на встановлену експертним дослідженням неможливість ОСОБА_3 повною мірою надавати показання щодо події, за згодою учасників кримінального провадження її допит у судовому засіданні не проводився.

Потерпілий ОСОБА_6 подав заяву про розгляд клопотання за його відсутності, заперечень щодо задоволення клопотання не висловив.

Суд зазначає, що висновок судово-психіатричної експертизи підлягає оцінці не сам по собі, а у взаємозв`язку з іншими доказами у кримінальному провадженні. Аналіз наданих матеріалів свідчить про їх взаємну узгодженість, що підтверджує як обставини вчинення суспільно небезпечного діяння, так і психічний стан особи на момент його вчинення.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння перебувала в стані неосудності. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть застосовуватися до осіб, які вчинили суспільно небезпечні діяння у стані неосудності.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 94 КК України, залежно від характеру та тяжкості психічного розладу, тяжкості вчиненого діяння та ступеня небезпечності особи, суд може застосувати госпіталізацію до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.

Оцінюючи висновок експерта у взаємозв`язку з іншими матеріалами провадження, суд виходить з того, що примусові заходи медичного характеру не мають каральної природи, а спрямовані на лікування особи та запобігання вчиненню нових суспільно небезпечних діянь. Зазначений підхід відповідає правовій природі примусових заходів медичного характеру та цілям їх застосування.

Суд також враховує характер вчиненого діяння, попередню судимість ОСОБА_3 , вчинення нового діяння у період іспитового строку, наявність поведінкових порушень, перебування її на обліку у лікаря-психіатра, а також встановлену експертом нездатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Сукупність цих обставин свідчить про наявність ризику повторного вчинення суспільно небезпечних діянь без застосування спеціалізованого медичного нагляду.

Водночас, застосовуючи принцип необхідності та достатності втручання у права особи, суд вважає, що саме госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом є співмірним заходом реагування, який відповідає характеру психічного розладу, ступеню небезпечності особи та забезпечує баланс між її правами і інтересами суспільства.

Заслухавши думку прокурора, захисника, які підтримали клопотання, з урахуванням висновку судово-психіатричної експертизи, психічного стану ОСОБА_3 , характеру та обставин вчиненого діяння, суд доходить висновку, що воно було вчинене нею у стані неосудності, а тому клопотання прокурора є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

Судові витрати у кримінальному провадженні відсутні. Питання речових доказів підлягає вирішенню відповідно до статті 100 КПК України.

На підставі статей 19, 93, 94 КК України та керуючись статтями 369-372, 512, 513, 516 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.

Виконання ухвали в частині доставки ОСОБА_3 до закладу з надання психіатричної допомоги покласти на ВП № 2 Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області.

Речові докази банківську картку АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_1 вважати повернутою власнику.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга через Міжгірський районний суд Закарпатської області до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів із дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Міжгірського районного суду

Закарпатської області ОСОБА_1