ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/414/26 Справа № 183/845/26 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2026 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 (приймає участь в режимі

відеоконференції),

захисника ОСОБА_7 (приймає участь в режимі

відеоконференції),

підозрюваного ОСОБА_8 (приймає участь в

режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні начальника Самарівського відділу Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону на ухвалу слідчого судді Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 лютого 2026 року про відмову у задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06.02.2026 року скасувати і постановити нову ухвалу, якою застосувати щодо ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

Вважає ухвалу слідчого судді незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність декількох ризиків, передбачених у п. 1, 3, 4, 5 ч.1 та ч.5 ст.177 КПК України.

Зазначає, що підозрюваний ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.286-1 КК України, яке відноситься до категорії тяжкого кримінального правопорушення, з метою запобігання переховуванню його від органів досудового слідства або суду та незаконного впливу на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні необхідно застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Вважає, що саме обрання підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою забезпечить виконання ним процесуальних обов`язків та попередить ризики, встановлені під час досудового розслідування.

Ухвалою слідчого судді Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06.02.2026 року відмовлено у задоволенні клопотання слідчого Самарівського РВП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_9 у кримінальному провадженні №0000174 від 05 лютого 2026 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб стосовно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України.

Слідчий суддя в обґрунтування свого рішення зазначив про наявність у сторони обвинувачення доказів (показання свідків, потерпілого, інші документи), які свідчать про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, які могли б об`єктивно зв`язувати його з ними, тобто підтвердити існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити це кримінальне правопорушення. При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу ОСОБА_8 , слідчий суддя врахував наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України. ОСОБА_8 , є раніше несудимою особою, підозрюється у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років, а тому тримання під вартою щодо нього може бути застосовано лише у разі, коли прокурором буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину. Однак, на переконання слідчого судді, належних і достатніх доказів на підтвердження існування вказаних обставин не було надано. Доводи прокурора щодо перешкоджання ОСОБА_8 кримінальному провадженню не знайшли свого підтвердження, оскільки останній як під час розгляду цього клопотання, так і під час його допиту в якості підозрюваного дав викривальні свідчення щодо себе, свою вину визнав повністю. Його поведінка після ДТП, в тому числі намагання запустити двигун свого автомобіля, можна пояснити станом алкогольного сп`яніння. Тому суд ухвалив застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 10 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 33 280 гривень.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який просив задовольнити його апеляційну скаргу, підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника, які просили в задоволенні апеляційної скарги прокурора відмовити, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до положень ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом.

Відповідно до ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

З наданих матеріалів вбачається, що під час судового розгляду слідчий суддя з`ясував, що наведені в клопотанні слідчого дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, при цьому обставини, що дають підстави підозрювати його у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення, підтверджуються матеріалами, доданими до клопотання, а саме: рапортом, протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 05.02.2026 року, схемою ДТП, фото таблицею до протоколу огляду місця ДТП, протоколом допиту підозрюваного від 05.02.2026 року, де зазначив, що свою провину визнає, протоколом допиту потерпілого від 06.02.2026 року, який виклав обставини ДТП, довідкою №634, виданою КП «ЦРЛІЛ Самарівського району» підозрюваному ОСОБА_8 , з якої вбачається, що результат Alcotest Drager 5510 становив 1,25‰, протоколом допиту підозрюваного від 06.02.2026 року, в якому він зазначив зокрема, що був в стані алкогольного сп`яніння та до моменту ДТП вживав алкогольні напої, а також надав покази щодо ДТП.

Слідчим суддею дотриманий порядок застосування запобіжного заходу, передбачений ст. 194 КПК України, де зазначені підстави та обставини, які повинен враховувати слідчий суддя при вирішенні цього питання.

Згідно із вимогами ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`яких запобіжних заходів.

У відповідності до ч. 1 ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність його соціальних зв`язків в місці постійного проживання, у тому числі наявність родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; його майновий стан; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного слідчим обґрунтування клопотання.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливості переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та/або суду, з огляду на тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення та можливого покарання.

Суд першої інстанції обґрунтовано визнав ризики, передбачені п. 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, недоведеними, оскільки стороною обвинувачення не надано конкретних і належних доказів на їх підтвердження.

Сам факт проживання в одному районі та можливість ознайомлення з матеріалами провадження не є доказом реальних намірів впливу підозрюваного на свідків. Дані про дії дружини не підтверджують безпосереднього незаконного впливу з боку підозрюваного.

Твердження про можливість вчинення аналогічного правопорушення або військових злочинів не підтверджене конкретними даними про наміри чи підготовчі дії.

Вирішальним у даному випадку є не лише встановлення ризиків, а й доведення неможливості їх запобігання шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Як слушно зазначив слідчий суддя, при вирішенні цього питання відповідно до ст. 178 КПК України враховано:

?відсутність судимостей у підозрюваного;

?як під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так і під час його допиту в якості підозрюваного дав викривальні свідчення щодо себе;

?свою вину визнав повністю;

?підозрюваний є військовослужбовцем, має намір повернутися на військову службу;

?бажання підозрюваного надати допомогу на лікування потерпілого;

?наявність міцних соціальних зв`язків.

Прокурором в апеляційній скарзі не наведено переконливих доводів та не подано нових доказів, які б свідчили про те, що встановлені ризики не можуть бути нейтралізовані шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу із покладенням відповідних процесуальних обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

Крім того, доводи прокурора щодо необхідності застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є безпідставними та такими, що не відповідають вимогам кримінального процесуального закону.

Підозрюваному інкримінується вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України. Відповідно до положень ст. 12 КК України вказане кримінальне правопорушення відноситься до категорії нетяжких злочинів, оскільки санкція статті передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк до трьох років.

Водночас відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України у даному кримінальному провадженні прокурором не доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Навпаки, з матеріалів клопотання та встановлених судом першої інстанції обставин вбачається, що підозрюваний не ухилявся від органів досудового розслідування, з`являвся до слідчого, під час допиту визнав свою вину та надав викривальні показання щодо себе, чим фактично сприяв встановленню обставин кримінального правопорушення.

Таким чином, прокурором не доведено наявності тих виключних підстав, за яких до раніше не судимої особи, підозрюваної у вчиненні нетяжкого злочину, може бути застосовано найсуворіший запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

З огляду на викладене, слідчий суддя обґрунтовано дійшов висновку про відсутність правових підстав для застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а доводи апеляційної скарги прокурора не спростовують законності та обґрунтованості оскаржуваної ухвали.

Також, відповідно до положень чинного Кримінального процесуального кодексу України, запобіжний захід застосовується з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням існуючим ризикам. Запобіжний захід має відповідати тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого особа підозрюється, а також бути співмірним з існуючими ризиками та даними про особу підозрюваного.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції при обранні запобіжного заходу ОСОБА_8 , у відповідності до вимог ст. ст. 193, 194 КПК України дослідив та достатньою мірою взяв до уваги фактичні обставини, що підлягають врахуванню згідно із ст.178 КПК України. З матеріалів кримінального провадження вбачається, що всі обставини, враховані судом, у сукупності дають достатні підстави для обрання цьому підозрюваному запобіжного заходу у вигляді застави.

В силу ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно із п.1 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні нетяжкого злочину, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді суду першої інстанції про те, що запобіжний захід у виді застави у розмірі 10 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 33 280 гривень є достатнім для забезпечення належної поведінки підозрюваного та дієвості кримінального провадження щодо нього.

При цьому також приймається до уваги, що з дня обрання запобіжного заходу та до дня апеляційного розгляду не виникло будь-яких підстав для висновку, що запобіжний захід у виді застави не є дієвим та достатнім для усунення наявних щодо ОСОБА_8 ризиків.

Отже, порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді не вбачається, обраний судом запобіжний захід щодо підозрюваного відповідає вимогам ст. ст. 177, 178, 182 КПК України, тому колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою, вмотивованою і такою, що не підлягає скасуванню, тому в задоволенні вимог апеляційної скарги прокурора слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні начальника Самарівського відділу Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону на ухвалу слідчого судді Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 лютого 2026 року - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 лютого 2026 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

_______________ ________________ ____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4