Справа № 297/4087/25
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

09.02.2026 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження у кримінальному провадженні №11-сс/4806/921/25, за апеляційною скаргою прокурора Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Берегівського районного суду Закарпатської області від 16.12.2025 року, щодо підозрюваного ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Берегівського районного суду Закарпатської області від 16.12.2025 року, відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного за ч. 3 ст. 332 КК України ОСОБА_6 та застосовано відносно нього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, строком на 60 діб.

На ОСОБА_6 покладено наступні обов`язки: заборонити залишати місце фактичного проживання за адресою АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду; прибувати до слідчого, прокурора або суду за першою вимогою; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання; утримуватись від спілкування з свідками, експертами, спеціалістами у кримінальному провадженні №0000541 від 14.12.2025 року.

Строк дії ухвали до 14.02.2026 року включно.

З матеріалів судового провадження слідує, що слідчий СВ Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_9 звернувся до Берегівського районного суду Закарпатської області із клопотанням, погоджене прокурором Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_10 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000541 від 14.12.2025 року відносно ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Клопотання мотивував тим, що слідчим відділом Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0000541 від 14.12.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 3 ст. 332 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного переправлення громадянин України через державний кордон в умовах дії правового режиму воєнного стану, достовірно знаючи про заборону виїзду за кордон громадян України чоловічої статті віком від 18 до 60 років, за попередньою змовою з невстановленими досудовим розслідуванням особами сприяв шляхом надання вказівок, порад та засобів незаконному переправленню через державний кордон України громадян України, а саме: ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканцю АДРЕСА_2 та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканцю АДРЕСА_3 за наступних обставин.

Так, в невстановлений досудовим розслідуванням день грудня місяця 2025 року ОСОБА_11 та ОСОБА_12 в невстановлений слідством час, місці та спосіб домовились з невстановленою досудовим розслідуванням особою, про організацію їх незаконного переправлення через державний кордон України поза межами пункту пропуску, за грошову винагороду, яка залежала від конкретної домовленості з вказаними особами та становила від 9000 до 14000 доларів США за відповідну особу та в подальшому керувала їх діями, як особами, які бажають незаконно перетнути державний кордон України та вичікування слушного часу для переправлення через кордон України.

В подальшому, в невстановлений досудовим розслідуванням день, час та місці, у невстановлений слідством спосіб ОСОБА_6 за винагороду погодився на пропозицію невстановленої досудовим розслідуванням особи сприяти у незаконному переправленні ОСОБА_11 та ОСОБА_12 через державний кордон України.

Зокрема, 14 грудня 2025 року близько 16:00 год., діючи за вказівкою невстановленої досудовим розслідуванням особи, громадянин ОСОБА_6 , керуючи транспортним засобом марки «Ford Transit», реєстраційний номер НОМЕР_1 , прибув до готелю «Ріта», розташованого за адресою: Закарпатська область, м. Берегове, вул. Мікеша, буд. 3, де на нього очікували ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , після чого здійснив їхню посадку до зазначеного транспортного засобу та спільно з ними вирушив у напрямку с. Гуняди Берегівського району Закарпатської області, з метою незаконного переправлення осіб через державний кордон України.

Після цього ОСОБА_6 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на незаконне переправлення ОСОБА_11 та ОСОБА_12 через державний кордон України в умовах дії правового режиму воєнного стану, прибув разом із вказаними особами на околицю с. Гуняди Берегівського району Закарпатської області, яке знаходиться в безпосередній близькості до державного кордону, однак 14 грудня 2025 року о 18 годині 45 хвилин ОСОБА_6 спільно з ОСОБА_11 та ОСОБА_12 були викриті та затримані прикордонним нарядом ІНФОРМАЦІЯ_3 у напрямку 176 прикордонного знаку на відстані близько 1500 метрів від державного кордону України.

Таким чином, ОСОБА_6 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, тобто у сприянні незаконному переправленню осіб через державний кордон України, наданням засобів, вчинено за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів.

15 грудня 2025 року, старшим слідчим СВ Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_13 за погодженням із прокурором Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_10 було повідомлено про підозру ОСОБА_6 у вчиненні ним кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України

Вина ОСОБА_6 підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами: протокол допиту свідка ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , протокол пред`явлення особи для впізнання з свідком ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , протокол пред`явлення речей для впізнання та іншими зібраними в ході досудового розслідування доказами.

Як зазначив слідчий під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених п. 1, п. 3, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме злочин, який інкримінується ОСОБА_6 є тяжким і передбачає можливість призначення покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 9 років позбавлення волі, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Вищевказана обставина, а також той факт, що Закарпатська область межує з чотирма країнами (Польща, Румунія, Словаччина та Угорщина) дають підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_6 усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинення тяжкого злочину може переховуватись від органів досудового розслідування та має реальні можливості покинути територію України з цією метою, поза межами пункту пропуску державного кордону України, а також переховуватись на території України.

Крім того, підозрюваний ОСОБА_6 з урахуванням відомих йому обставин кримінального правопорушення та матеріалів кримінального провадження може вступати у поза процесуальні відносини із свідками та інших учасників кримінального провадження та схиляти їх до зміни даних слідству показів і це створює загрозу тиску та підбурювання вказаних осіб до дачі неправдивих показів або відмови від надання таких.

Ухвалою слідчого судді констатовано, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на етапі досудового розслідування достатньою сукупністю даних, які наведені у клопотанні слідчого та доданих матеріалах. При вирішенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 слідчий суддя також врахував, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 9 років, який згідно ст. 12 КК України, відносяться до тяжких злочинів, а також враховує тяжкість покарання, що йому загрожує. Враховуючи викладене та оцінюючи сукупність обставин, а саме те, що підозрюваний ОСОБА_6 має постійне місце реєстрації та фактичне місце проживання, раніше не судимий, одружений, страждає на тяжкі хронічні захворювання серцево-судинної системи, зокрема постінфарктний кардіосклероз, багато судинне ураження коронарних артерій, стесіндукована ішемічна кардіоміопатія, гіпертронічна хвороба 3 ступеня, середостінна та аксиляра лімфаденопатія, субклінічний гіпотиреоз, перебуває на постійному медичному лікуванні, має по життєво встановлену ІІІ групу інвалідності, є учасником бойових дій, ветераном АТО, потребує постійного нагляду лікарів, а також відсутність намірів ухилятися від слідства та суду, слідчий суддя вважав за можливе обрати ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту. При цьому, зазначивши, що сама тільки тяжкість покарання за ч. 3 ст. 332 КК України не може бути підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному. Разом з тим, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_6 , слідчий суддя вважав покласти відносно останнього наступні обов`язки: заборонити залишати місце фактичного проживання за адресою АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду; прибувати до слідчого, прокурора або суду за першою вимогою; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання; утримуватись від спілкування з свідками, експертами, спеціалістами у кримінальному провадженні №0000541 від 14.12.2025 року.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді прокурор ОСОБА_10 подав апеляційну скаргу. Прокурор вважає, що підставою застосування підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність обгрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення та наявність ризиків, які дають підстави вважати, що підозрюваний матиме можливість переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. На думку прокурора, рішення слідчого судді, яким відмовлено у задоволенні клопотання про обрання щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту є необгрунтоване, висновки суду, викладені у судовому рішенні, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки місцевим судом не враховано, що підозрюваний вчинив злочин з корисливих мотивів, а також те, що скориставшись ситуацією в Україні, де з 24 лютого 2022 року введений воєнний стан, та виїзд за кордон громадян України чоловічої статі віком від 18 до 60 років заборонений, намагався незаконно переправити через державний кордон України двох військовослужбовців, які сплатили невстановленої досудовим розслідуванням особі, яка за посередньою змовою з ОСОБА_6 сприяла незаконному переправленню через державний кордон України, суму грошових коштів в розмірі майже 400 000 гривень, а тому, враховуючи ризики, які наявні, до підозрюваного необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави у виді 130 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою задовольнити клопотання слідчого. Обрати відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, троком на 60 діб, із визначенням застави у розмірі, не менше 130 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 393 340 гривень. У разі визначення застави у сумі, не менше 130 прожиткових мінімумів для працездатних осіб (3028 гривень), що становить 393 340 гривень, також покласти обов?язки, передбачені п. п. 1-4,8 ч. 5 ст. 194 КПК України.

На вказану апеляційну скаргу адвокат ОСОБА_7 подав заперечення. Адвокат вважає апеляційну скаргу у частині застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, із визначенням розміру застави у розмірі 130 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 393 340 гривень є незаконною та формальною, не підкріпленою жодними доказами по справі. Просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити ухвалу слідчого судді без змін.

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали слідчого судді, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, пояснення прокурора ОСОБА_5 , який підтримав апеляційну скаргу, а також пояснення підозрюваного ОСОБА_14 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , які заперечили проти задоволення апеляційної скарги і перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має.

Відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби, а відповідно до ч. 6 даної статті строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію, і запобіжний захід вважається скасованим.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст. 176 цього Кодексу.

Колегія суддів вважає, що клопотання про застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_6 подано до суду в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування й відповідає приписам ст. 184 КПК України, ґрунтується на вимогах закону та змісті викладених у ньому доводів.

При цьому, колегія суддів бере до уваги те, що у провадженні СВ Берегівського РВП ГУНП знаходиться кримінальне провадження №0000541, внесене до ЄРДР 14.12.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Із журналу судового засідання слідує, що у розгляді клопотання брали участь як підозрюваний ОСОБА_6 , так і його захисник адвокат ОСОБА_7 , що свідчить про дотримання права підозрюваного на захист.

Обґрунтованим є й висновок слідчого судді про те, що наявність обґрунтованої підозри, повідомленої ОСОБА_6 підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами: протоколом допиту свідка ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , протоколом пред`явлення особи для впізнання з свідком ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , протоколом пред`явлення речей для впізнання та іншими зібраними в ході досудового розслідування доказами. Разом з цим враховано, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 9 років, який згідно ст. 12 КК України, відносяться до тяжких злочинів.

Погоджуючись з указаним висновком, колегія суддів також бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену в п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990, п. 32, Series A, N 182).

При цьому, колегія суддів приходить до висновку про те, що додані до клопотання докази підтверджують причетність ОСОБА_6 до скоєного кримінального правопорушення, а також підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг учинити кримінальне правопорушення.

Разом із тим, колегія суддів зазначає, що висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінальних проваджень.

Таким, що ґрунтується на доданих до клопотання матеріалах, колегія суддів вважає і висновок слідчого судді про відсутність намірів у підозрюваного ухилятися від слідства та суду, оскільки сама тільки тяжкість покарання за ч. 3 ст. 332 КК України не може бути підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному. Приймаючи рішення про відсутність ризиків слідчий суддя також врахував, що ОСОБА_6 має постійне місце реєстрації та фактичне місце проживання, раніше не судимий, одружений, страждає на тяжкі хронічні захворювання серцево-судинної системи, зокрема постінфарктний кардіосклероз, багато судинне ураження коронарних артерій, стесіндукована ішемічна кардіоміопатія, гіпертронічна хвороба 3 ступеня, середостінна та аксиляра лімфаденопатія, субклінічний гіпотиреоз, перебуває на постійному медичному лікуванні, має по життєво встановлену ІІІ групу інвалідності, є учасником бойових дій, ветераном АТО, потребує постійного нагляду лікарів.

Разом з цим, колегія суддів бере до уваги подані адвокатом ОСОБА_7 докази, а саме: виписку-епікриз із медичної карти стаціонарного хворого №935; ультра звукове дослідження ССС від 26.01.2026; ехокардіографічне дослідження від 23.01.2026; діагностичні звіти від 23.01.2026; лист підтримки Громадської організації «ВЕТЕРАНСЬКИЙ КОД» від 09.02.2026 №01-26.

При цьому, до апеляційної скарги прокурором не додано доказів, які б із певною вірогідністю свідчили, що обрання щодо підозрюваного ОСОБА_6 менш суворого запобіжного заходу, ніж взяття під варту, не забезпечить його належну процесуальну поведінку, а також про те, що підозрюваний ОСОБА_6 з моменту обрання йому запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту не виконував покладені на нього процесуальні обов`язки.

Приймаючи судове рішення беруться до уваги положення, які містяться у п. п. 3 і 4 ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Тому, доводи апеляційної скарги про те, що враховуючи обставини вчинення злочину, а також наявні ризики до підозрюваного необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, жодним чином не спростовують висновків слідчого судді про можливість застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

За цих обставин, при розгляді клопотання слідчий суддя, взявши до уваги вищенаведені обставини, вимоги кримінального процесуального закону та дані про особу підозрюваного, прийшов до належних висновків про відмову у задоволенні клопотання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та про можливість і необхідність застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, які ґрунтуються на вимогах закону й доданих до клопотання матеріалах, у зв`язку із чим, визнаються апеляційним судом обґрунтованими й належним чином вмотивованими. При цьому, колегія суддів вважає, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту буде достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_6 у кримінальному провадженні.

Інші наведені прокурором доводи не спростовують правильність висновків слідчого судді про можливість зміни підозрюваному запобіжного заходу на більш м`який.

Строк дії запобіжного заходу встановлено відповідно до вимог ч. 6 ст. 181 КПК України, а також обґрунтовано, відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, покладено на підозрюваного такі процесуальні обов`язки:заборонити залишати місце фактичного проживання за адресою АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду; прибувати до слідчого, прокурора або суду за першою вимогою; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання; утримуватись від спілкування з свідками, експертами, спеціалістами у кримінальному провадженні №0000541 від 14.12.2025 року.

Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

Враховуючи ці обставини, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а ухвала слідчого судді, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни.

Приймаючи рішення колегія суддів також бере до уваги положення ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що під час апеляційного розгляду не встановлено фактів, які б могли вплинути на висновки слідчого судді чи спростувати їх, і на такі стороною обвинувачення не вказується.

Керуючись ст. ст. 176-183, 194, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_8 відхилити.

Ухвалу слідчого судді Берегівського районного суду Закарпатської області від 16.12.2025 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й відповідно до ч. 4 ст. 424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: