ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2026 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі судового засідання ОСОБА_4

за участю сторін судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

представника потерпілих ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене до ЄДРДР за №0000023 від 17.01.2025 року за апеляційними скаргами захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 та прокурора у провадженні - прокурора відділу захисту інтересів дітей та протидії домашньому насильству Чернівецької обласної прокуратури ОСОБА_5 на вирок Заставнівського районного суду Чернівецької області від 12 грудня 2025 року, щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця с. Веренчанка, Заставнівського району, Чернівецької області, не працюючого, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 286-1 КК України, -

УСТАНОВИЛА:

Вироком Заставнівського районного суду Чернівецької області від 12 грудня 2025 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 286-1 КК України та за його вчинення призначено йому покарання у виді дев`яти років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на десять років.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 визначено рахувати з дня затримання - 17 січня 2025 року.

Запобіжний захід ОСОБА_6 тримання під вартою в ДУ "Чернівецький слідчий ізолятор" - визначено залишити без змін до набрання вироком законної сили.

ЄУНСС: 716/1003/25 Головуючий у 1-ій інстанції: ОСОБА_11

НП: 11-кп/822/85/26 Суддя-доповідач: ОСОБА_1

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано у строк покарання ОСОБА_6 строк попереднього ув`язнення з дня його затримання 17 січня 2025 року о 21:52 год до дня набрання вироком законної сили включно із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави судові витрати на залучення експерта на стадії досудового розслідування в розмірі 42 402 (сорок дві тисячі чотириста дві) гривні 25 копійок.

Скасовано арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 20.01.2025 року на транспортний засіб марки «Mercedes-Benz» моделі Sprinter, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що на праві власності належить - ОСОБА_12 .

Вирішено долю речових доказів.

Як встановлено судом першої інстанції та перевірено апеляційним судом, 17.01.2025 р. приблизно о 18 годині 00 хвилин, в темну пору доби, при частковому вуличному електроосвітленні, водій ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння (згідно висновку комісійної судово-медичної експертизи від 24.03.2025 р. № 018 у крові водія ОСОБА_6 виявлено етиловий спирт у кількості 1,25 ‰), чим заздалегідь позбавив себе можливості правильно оцінювати дорожню обстановку і координувати власні дії, керуючи технічно справним мікроавтобусом марки «Mercedes-Benz Sprinter», із реєстраційним номерним знаком НОМЕР_1 , рухався в межах населеного пункту, а саме по вул. Шевченка, с. Веренчанка, Чернівецького району Чернівецької області, зі сторони м. Заставна в напрямку с. Киселів із включеним ближнім світлом фар на швидкості - 92.6…96.7 км/год, що перевищує допустиму на даній ділянці дороги.

Наближаючись до електроопори № 9, що розташована на узбіччі вказаної автодороги, водій ОСОБА_6 проявив неуважність до дорожньої обстановки та самовпевненість у своїх діях, в результаті чого допустив наїзд на пішоходів ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які рухалась в попутному для нього напрямку, вздовж правого краю проїзної частини дороги.

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди неповнолітньому пішоходу ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , спричинена смерть, яка настала (у відповідності до висновку судово-медичної експертизи від 20.02.2025 р. № 156) від гострої зовнішньої та внутрішньої кровотечі, як ускладнення отриманої при житті політравми: відкритого перелому кісток основи та склепіння черепа, відкритих переломів лівих великої та малої гомілкових кісток, закритих переломів 7-9 ребер справа із ушкодженням головного мозку, легенів, селезінки та лівої загальної сонної артерії, а пішоходу ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , спричинена смерть, яка настала (у відповідності до висновку судово-медичної експертизи від 21.02.2025 р. № 157) від гострої зовнішньої та внутрішньої кровотечі, як ускладнення отриманої при житті політравми: відкритих переломів кісток основи та склепіння черепа, розриву міжхребцевого з`єднання 3-4 хребців грудного відділу хребта, переломів 9-10 ребер зліва, переломів правих великої та малої гомілкових кісток із ушкодженням головного мозку та мозочку, легенів, печінки та селезінки.

Вказану дорожньо-транспортну пригоду водій ОСОБА_6 скоїв у результаті порушення та невиконання вимог пункту 12.4 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 р. та введених в дію з 01.01.2002 р., згідно з яким у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год. Зазначені порушення ПДР, відповідно до висновку судової інженерно-транспортної експертизи від 22.05.2025 р. № СЕ-19/126-25/6530-ІТ з технічної точки зору перебувають у причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди.

Таким чином, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 286-1 КК України, тобто у порушенні правил безпеки дорожнього руху під час керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило загибель кількох осіб.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, захисник обвинуваченого ОСОБА_6 , - адвокат ОСОБА_7 та прокурор ОСОБА_5 , кожен окремо подали апеляційні скарги.

Зі змісту апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_6 , - адвоката ОСОБА_7 вбачається що він, не заперечуючи правової кваліфікації дій його підзахисного, доведеності його вини у скоєнні кримінального правопорушення, просить змінити оскаржуваний вирок в частині призначеного обвинуваченому покарання, а саме, призначити більш м`яке покарання в межах санкції статті, а саме - до семи років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на сім років.

Зазначає, що районний суд у повному обсязі не врахував обставини, які пом`якшують відповідальність ОСОБА_6 , зокрема, визнання ним провини, його сприяння встановленню істини по даному кримінальному провадженню, відсутність будь-яких позовних вимог та претензій матеріального характеру з боку потерпілих до нього, реальне відшкодування ним збитків, завданих кримінальним правопорушенням.

Вказує, що матір ОСОБА_6 є особою, яка повністю несе тягар відповідальності за вчинене ним, що може психологічно негативно вплинути на його страждання з певними для нього наслідками.

Стверджує, що районним судом не було взято до уваги те, що на стадії судових дебатів з боку потерпілих не пролунало бажання щодо визначення ОСОБА_6 суворої міри покарання, а навпаки, потерпілими та їх представниками було акцентовано увагу на визначенні покарання обвинуваченому в межах мінімальної санкції ч. 4 ст. 286-1 КК України.

Зі змісту апеляційної скарги прокурора відділу захисту інтересів дітей та протидії домашньому насильству Чернівецької обласної прокуратури ОСОБА_5 вбачається що вона, не заперечуючи правової кваліфікації дій обвинуваченого, доведеності його вини у скоєнні кримінального правопорушення, просить оскаржуваний вирок відносно ОСОБА_6 , скасувати та ухвалити новий, яким визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 286-1 КК України, та призначити йому покарання у виді 11 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на десять років.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що районним судом, на її думку, належним чином не враховано те, що кримінальне правопорушення, вчинене ОСОБА_6 , відноситься до категорії особливо тяжких, покарання за вчинення якого передбачено у вигляді позбавлення волі від 7 до 12 років, а також не було враховано у повному обсязі наслідки вчиненого злочину та особу винного.

Зазначає, що хоча вказане кримінальне правопорушення формально віднесене до необережних з огляду на ставлення до його наслідків, у судовому засіданні встановлено, що порушення Правил дорожнього руху України обвинуваченим було вчинене умисно та свідомо. Останній рухався населеним пунктом зі значним перевищенням гранично допустимої швидкості руху в населеному пункті, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Щодо мотивів порушення ПДР України, ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснив, що перевищив швидкість з метою подальшого вживання алкогольних напоїв.

Стверджує, що при визначенні виду та розміру покарання ОСОБА_6 судом першої інстанції в достатній мірі не враховано, що ним вчинено ДТП, наслідки якої є непоправними і не підлягають поновленню та відшкодуванню, а саме, загибель двох пішоходів ОСОБА_13 та ОСОБА_14 .

Апелює, що районним судом не в повній мірі взято до уваги те, що ОСОБА_6 раніше вже неодноразово вчиняв правопорушення у сфері дорожнього руху, що вказує на його девіантну поведінку та небажання робити правильні висновки, а тому застосоване до нього покарання є несправедливим через його м`якість.

Від інших учасників судового розгляду апеляційних скарг та заперечень не надходило.

Заслухавши доповідь судді, який виклав суть вироку та вимоги апеляційної скарги, думку обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали подану захисником апеляційну скаргу в повному обсязі та просили задовольнити її з підстав, у ній наведених, а апеляційну скаргу прокурора, як необґрунтовану - залишити без задоволення, позицію прокурора ОСОБА_5 , яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 , при цьому просила задовольнити подану нею апеляційну скаргу в повному обсязі, з підстав, у ній наведених, вважавши вирок районного суду незаконним та необґрунтованим, думку потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , та їх представника ОСОБА_10 , які просили оскаржуваний вирок залишити без змін, надавши учасникам судового провадження слово в судових дебатах, а обвинуваченому і останнє слово, перевіривши матеріали кримінального провадження з підстав зазначених в апеляційних скаргах та обговоривши наведені у них доводи, колегія суддів доходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Оскільки висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, за обставин, викладених у вироку, а також висновки суду про кваліфікацію дій обвинуваченого за ч. 4 ст. 286-1 КК України в поданих апеляційних скаргах не заперечуються, таким чином колегія суддів не переглядає та не наводить доводів на їх підтвердження.

Апелянтами оскаржується, зокрема, правильність призначеного обвинуваченому ОСОБА_6 покарання.

Аналізуючи вирок районного суду в частині призначеного ОСОБА_6 покарання, колегія суддів вважає, що воно обрано згідно загальних принципів призначення покарання та у відповідності до вимог ст.ст. 50, 65-67 КК України та роз`яснень п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», а саме: з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Суд призначив обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, яке буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів, і відповідатиме меті покарання, передбаченій ст. 50 КК України, з яким погоджується і колегія суддів.

Твердження в апеляційній скарзі захисника ОСОБА_7 про можливість пом`якшення призначеного обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, є неспроможними та такими, що не заслуговують на увагу.

Відповідно до статті 3 Конституції України, людина, її життя, здоров`я та безпека визнаються найвищими соціальними цінностями, а оскільки вчинене ОСОБА_6 кримінальне правопорушення призвело до настання особливо тяжких наслідків у вигляді смерті двох осіб молодого віку, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення вимог апеляційної скарги захисника щодо пом`якшення призначеного обвинуваченому покарання, зокрема шляхом зменшення строку позбавлення волі з дев`яти до семи років.

Суд виходячи із загальних засад призначення покарання, визначених ст. 65 КК України, врахував тяжкість злочину, який у відповідності до ст. 12 КК України є особливо тяжким, кримінальним правопорушенням проти безпеки руху та експлуатації транспорту, та відноситься до необережних, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , його молодий вік, те, що останній не перебуває на обліках у лікарів нарколога та психіатра, раніше не судимий, вперше притягається до кримінальної відповідальності, одружений, непрацює, позитивно характеризується за місцем проживання, а також те, що ОСОБА_6 було притягнуто до адміністративної відповідальності 01.04.2024 року за ч. 4 ст. 122 КУпАП (перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на 50 км/год, швидкість його руху складала 118 км/год).

До обставин, які відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , суд відніс: щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та вчинення ним дій по відшкодуванню моральної шкоди потерпілим.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченому районним судом встановлено не було.

Враховуючи вищенаведене та конкретні обставини даного кримінального провадження, за яких вчинено діяння, наявність двох загиблих осіб, беручи до уваги дані про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , наявність обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому та відсутність обтяжуючих обставин, а також враховуючи те, що ОСОБА_6 неодноразово притягався до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, зокрема, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП, та належних висновків для себе не зробив та вчинив злочин, що на переконання суду свідчить про його схильність до вчинення суспільно-небезпечних діянь, а тому при визначенні відповідного виду покарання районний суд прийшов до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого не можливе без ізоляції його від суспільства та покарання йому слід призначити в межах санкції ч. 4 ст. 286-1 КК України у виді позбавлення волі, з чим погоджується і колегія суддів.

Що стосується доводів прокурора в частині збільшення розміру покарання для обвинуваченого, колегія суддів апеляційного суду зазначає наступне. З урахуванням санкції ч. 4 ст. 286-1 КК України, яка передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років, а також сукупність установлених у провадженні обставин, колегія суддів не знаходить підстав для посилення призначеного ОСОБА_6 покарання.

Визначаючи обвинуваченому строк покарання у дев`ять років позбавлення волі, суд першої інстанції врахував тяжкість та суспільну небезпечність вчиненого кримінального правопорушення, відомості про особу ОСОБА_6 , зокрема його щире каяття, відшкодування завданої потерпілим шкоди, намір і надалі надавати їм допомогу, позицію потерпілих, які просили суд суворо не карати обвинуваченого, а також те, що він не залишив місце події, що на думку судової колегії апеляційного суду законно дало можливість районному суду визначити саме такий строк, який в повній мірі відповідає меті покарання.

За таких обставин доводи прокурора щодо необхідності призначення покарання у виді одинадцяти років позбавлення волі є необґрунтованими, у зв`язку з чим підстав для зміни вироку в цій частині не вбачається.

Приймаючи до уваги вищенаведене, а також суспільну небезпечність вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, його особу, те, що в результаті вчиненого злочину наступили непоправні тяжкі наслідки, з урахуванням характеру та мотивів допущених правил безпеки руху, спосіб вчинення злочину, відношення обвинуваченого до вчиненого, думку потерпілих, колегія суддів приходить до висновку, що призначене обвинуваченому ОСОБА_6 , покарання у виді позбавлення волі є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження скоєння нових злочинів, що відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України.

Підстав для застосування вимог ст. 69 КК України районним та апеляційним судами не встановлено.

Судова колегія апеляційної інстанції вважає, що призначене ОСОБА_6 покарання є пропорційним та призначеним із правильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, отже, у даному випадку досягнуто справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи та враховано інтереси усіх суб`єктів кримінально-правових відносин.

Законних підстав для зміни вироку та задоволення апеляційних скарг з наведених у них мотивів, суд апеляційної інстанції не вбачає.

Керуючись ч. 2 ст. 376, ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 та прокурора у провадженні - прокурора відділу захисту інтересів дітей та протидії домашньому насильству Чернівецької обласної прокуратури ОСОБА_5 , залишити без задоволення, а вирок Заставнівського районного суду Чернівецької області від 12 грудня 2025 року по обвинуваченню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 286-1 КК України, - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Суддя доповідач: Судді

____________ _______________ _______________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3