Житомирський апеляційний суд
Справа №296/2041/26 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-сс/4805/173/26
Категорія ст.422 КПК Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2026 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі судове провадження №296/2041/26 в межах кримінального провадження №0000127 від 06.02.2026 за апеляційною скаргою прокурора Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 24.02.2026,

в с т а н о в и в:

Зазначеною ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання слідчої СВ Житомирського РУП №2 ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 . Застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді застави. Визначено підозрюваному ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заставу у розмірі вісімдесяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що у грошовому виразі складає 266240 грн. Визначено строк дії обов`язків, покладених на підозрюваного у разі внесення застави, визначити в межах досудового розслідування до 20.04.2026 включно.

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання у кримінальному провадженні №0000127 від 06.02.2026 та застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів (в межах строку досудового розслідування) без визначення розміру застави. При цьому, вважає, що наявність ризиків передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України обґрунтована тим, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.289 КК України, за який передбачена кримінальна відповідальність у виді позбавлення волі на строк від 8 до 12 років, у зв`язку з чим є підстави вважати, що останній переховуватиметься від органів досудового розслідування або суду із врахуванням ступеню тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється. Крім того, з моменту отримання матеріалів вказаного клопотання підозрюваному стала відомою анкетна інформація свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та потерпілого ОСОБА_13 , їх місця проживання, а відтак з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення особливо тяжкого злочину підозрюваний ОСОБА_8 може незаконно впливати на таких осіб шляхом підкупу, переконання, залякування чи схиляння їх до зміни, наданих ними показань, узгодження своїх показань з показаннями вказаних осіб, якщо відносно нього не буде застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Рахує, що ОСОБА_8 не має факторів та обставин, які могли б стримувати підозрюваного від вчинення нових кримінальних правопорушень. Посилаючись на зазначене, вважає, що обрання відносно ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, не забезпечить досягнення мети застосування запобіжного заходу у кримінальному провадженні, виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків та не зможе запобігти його належній процесуальній поведінці.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора ОСОБА_14 , який підтримав апеляційну скаргу, захисників ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та підозрюваного ОСОБА_17 , які заперечили щодо доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження та ухвалу слідчого судді в межах ст.404 КПК України, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з ст.2 КПК України, завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч.6 ст.22 КПК України суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. В ході судового провадження сторона обвинувачення зобов`язана доводити реальність ризиків, що виправдовують обмеження свободи, в іншому випадку суд вправі обрати підозрюваній менш суворий запобіжний захід.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в порядку Глави 18 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування такого запобіжного заходу, або відмови у його задоволенні.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч.1 ст.176 КПК України запобіжними заходами є: особисте зобов`язання; особиста порука; застава; домашній арешт; тримання під вартою.

Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Слідчий суддя, суд, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, згідно із ст.178 КПК України та зважаючи на практику Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваній особі у разі визнання її винною у вчиненні кримінального правопорушення, та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, при застосуванні щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу, фактично дотримався вимог ст.ст.132, 176-178, 183, 194 КПК України.

Як убачається з матеріалів провадження №296/2041/26, у провадженні Житомирського РУП №2 ГУНП в Житомирській області перебуває кримінальне провадження №0000127 від 06.02.2026 за ознаками вчинення за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.289, ч.4 ст.189 КК України.

20.02.2026 ОСОБА_8 , вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.289 КК України.

Слідчий слідчого відділу Житомирського РУП №2 ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 звернувся до відповідного слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 . За результатами розгляду цього клопотання, слідчим суддею постановлено оскаржуване рішення.

При вирішенні вказаного клопотання, слідчим суддею встановлено, що докази, надані слідчим, свідчать про існування обґрунтованої підозри в даному кримінальному провадженні, яка дає підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_8 може бути причетний до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.289 КК України.

Наявні у провадженні докази, також на думку апеляційного суду, вказують на обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого кримінального правопорушення, у об`ємі, як того вимагає закон, на момент вирішення питання про застосування запобіжного заходу, виходячи із критеріїв «розумної підозри», тобто наявності фактів і іншої інформації, яка могла б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що ОСОБА_8 міг вчинити вище зазначене кримінальне правопорушення

В свою чергу, як вважає апеляційний суд, в даному випадку, слідчим суддею правильно встановлено доведеність прокурором, процесуального ризику можливості підозрюваного ОСОБА_8 незаконно впливати на потерпілого, свідків у кримінальному провадженні, оскільки досудове розслідування лише розпочато. При встановленні наявності вказаного ризику, апеляційний суд враховує, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав від учасників кримінального провадження під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст.225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею, крім того, відповідно до ч.4 ст.95 КПК України суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них. За таких обставин ризик впливу на учасників провадження існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків, потерпілих та дослідження їх судом.

Крім того, судом належно враховано і тяжкість можливого покарання в разі визнання винним підозрюваного, з огляду на те, що інкриміноване правопорушення, у якому обґрунтовано підозрюється ОСОБА_8 є особливо тяжким, санкція котрого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 8 до 12 років з конфіскацією майна або без такої (ч.3 ст.289 КК України).

Разом з цим, апеляційний суд наголошує на тому, що підозрюваний ОСОБА_8 є діючим військовослужбовцем, має позитивну характеристику з місця служби, одружений, має на утриманні малолітню дитину, має постійне місце проживання, раніше не судимий.

Таким чином, процесуальний ризик переховування від органів досудового розслідування підозрюваного є не доведений стороною обвинувачення.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу і на те, що прокурором не надано жодних доказів, які б свідчили про порушення ОСОБА_8 умов обраного йому запобіжного заходу у вигляді застави з моменту його застосування, зокрема, останній з`явився до суду для участі в апеляційному розгляді апеляційної скарги прокурора, в якій ставиться питання про погіршення її становища.

В судовому засіданні апеляційного суду прокурор підтвердив про належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_8 під час досудового розслідування кримінального провадження.

Зазначені обставини свідчать про те, що застосований ОСОБА_8 слідчим суддею запобіжний захід у вигляді особистої поруки в достатній мірі зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного під час проведення досудового розслідування та здатний буде запобігти наявному в кримінальному провадженні ризику.

Водночас, що стосується посилань сторони обвинувачення в апеляційній скарзі на наявність в даному провадженні інших процесуальних ризиків передбачених, передбачених ч.1 ст.177 КПК України (ризик вчинення іншого кримінального правопорушення), апеляційний суд вважає їх безпідставними та такими, що не знайшли свого підтвердження у наданих стороною обвинувачення матеріалах.

Таким чином, під час розгляду клопотання слідчий суддя обґрунтовано застосував щодо підозрюваного ОСОБА_8 саме запобіжний захід у вигляді застави, що в сукупності із встановленими конкретними обставинами кримінального провадження (що підтверджено за результатами апеляційного аналізу всіх фактичних обставини в своїй сукупності) в повній мірі відповідає практиці Європейського суду з прав людини та статті 5 Конвенції, положення якої вказують, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність, нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

За наведених обставин, а також матеріалів, наданих до суду апеляційної інстанції, слід прийти до висновку, що запобіжний захід у вигляді застави є обґрунтованим та зможе повною мірою гарантувати належне виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Доводи, на які посилається в апеляційній скарзі прокурор, на думку суду апеляційної інстанції є непереконливими, оскільки слідчий суддя при розгляді клопотання повно та об`єктивно дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує застосування запобіжних заходів, в тому числі і у вигляді тримання під вартою, при цьому вислухавши та врахувавши пояснення всіх учасників судового розгляду дійшов висновку про необхідність застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді застави та належним чином мотивував своє рішення.

За таких обставин апеляційний суд не вбачає процесуальних та фактичних підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора.

При цьому, апеляційна скарга не містить та прокурором не наведено обставин, які дають підстави для висновків, що з урахуванням конкретних обставин кримінального правопорушення та особи підозрюваного, запобіжний захід у виді застави не зможе запобігти встановленим у кримінальному провадженні ризикам.

Натомість, сама лише тяжкість інкримінованого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак в даному випадку не може бути достатньою підставою для задоволення апеляційної скарги прокурора з наведених підстав, у тому числі, й найсуворішого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Разом з цим, належить взяти до уваги, що при виявленні обставин, які будуть свідчити про фактичну неефективність застосованого запобіжного заходу (застава) прокурор разом зі слідчим не позбавлений процесуальної можливості звернутись з відповідним клопотанням до слідчого судді щодо зміни запобіжного заходу на більш суворий.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване рішення, колегією суддів не виявлено.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала слідчого судді є законною і обґрунтованою, підстав для її скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі прокурора, не вбачається.

Керуючись ст.ст.404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 24.02.2026, якою застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 266 240 грн., - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді :