Справа № 191/1237/26
Провадження № 1-кс/191/104/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2026 року м. Синельникове

Слідчий суддя Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у судовому засіданні клопотання слідчого СВ ВП №5 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ширін Сирдар`їнської області Узбецької РСР, громадянина України, який має неповну середню освіту, на утриманні неповнолітніх та малолітніх дітей не має, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовець військової служби за призовом, номер обслуги 2 зенітного ракетного відділення зенітного ракетного взводу 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», раніше не судимий (в силу ст. 89 КК України),

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000066 від 21.02.2026 року,

ВСТАНОВИВ:

Клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000066 від 21.02.2026 року, яке відповідає вимогам ст. 177, 184 КПК України, надійшло до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області 23.02.2026 року.

Клопотання підозрюваний ОСОБА_5 отримав 21.02.2026 року, а його захисник ОСОБА_7 21.02.2026 року.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України за наступних обставин.

Солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом, та проходячи її на посаді номера обслуги 2 зенітного ракетного відділення зенітного ракетного взводу 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 військової частини НОМЕР_1 , 20.02.2026 близько 20:30 год., перебуваючи за місцем розташування бойової позиції у приміщенні будівлі, що розташовується на території недіючого кар`єру на околиці с. Маломихайлівка Маломихайлівської ТГ Синельниківського району Дніпропетровської області, маючи при собі автомат АК 74 калібру 5.45 мм., № НОМЕР_2 1981 р. в., в ході словесного конфлікту з військовослужбовцем військової служби за призовом в посаді водія 2 зенітного ракетного відділення зенітного ракетного взводу 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 солдатом ОСОБА_8 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання негативних наслідків та бажаючи протиправно заподіяти смерть останньому, на ґрунті особистої неприязні, реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений на позбавлення життя ОСОБА_8 , здійснив не менше трьох пострілів чергою із вказаної вогнепальної зброї в сторону останнього, при цьому одна з куль влучила в область голови ОСОБА_8 , заподіявши йому тілесні ушкодження у вигляді руйнування головного мозку, розтрощення голови, вогнепального кульового наскрізного поранення голови, від яких ОСОБА_8 помер на місці злочину.

Підозра ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується зібраними під час досудового розслідування матеріалами: протоколами допиту свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , протоколом огляду предметів та іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності, в тому числі вилученими у встановлений законом спосіб речовими доказами.

Таким чином, слідчий вважає, що встановлено достатність доказів для підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, тобто в умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині - вбивство.

Також у клопотанні слідчий обґрунтовує існування ризику переховуватися від органу досудового розслідування та або суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України), ризику незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України), ризику вчиняти інші кримінальні правопорушення (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Вищевикладені обставини та доводи свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що застосування до підозрюваного ОСОБА_5 більш м`яких запобіжних заходів може призвести до неможливості запобігання ризиків зазначених у даному клопотанні, тому слідчий просить застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 (шістдесят) днів в умовах гауптвахти без визначення розміру застави.

Прокурор та слідчий у судовому засіданні підтримали клопотання, просили його задовольнити з підстав, що викладені в ньому.

Підозрюваний ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечував проти клопотання слідчого, просив обрати цілодобовий домашній арешт.

Захисник також заперечував проти обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки, вважає такий запобіжний захід надмірним, та просив обрати цілодобовий домашній арешт, так як ОСОБА_5 зможе виконувати всі покладені на нього обов`язки. Впливати на свідків він не зможу, бо його місце проживання у м.Кропивницькому. Алкогольного сп`яніння не доведено. Крім того, згідно наданої довідки ОСОБА_5 хворіє на гепатит і потребує лікування, що не може бути забезпечено в умовах тримання під вартою.

Слідчий суддя, заслухавши думку прокурора, слідчого, підозрюваного, захисника, дослідивши докази в межах вирішення заявленого клопотання, дійшов висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Статтею 2 КПК визначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частиною 1 статті 176 КПК визначено, що запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.

Згідно із пунктами 1, 3 та 5 ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих і свідків та вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно із ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до частини 1 ст.197 КПК України, строк дії ухвали суду про тримання під вартою не повинен перевищувати шістдесяти днів.

Вирішуючи клопотання слідчого, погодженого з прокурором, слідчий суддя враховує вимоги ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно із якими обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. Рішення ЄСПЛ «Харченко проти України» визначає, що таке, що продовжується, тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певний ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі "Клішин проти України" у справі від 23.01.2012 №30671/04 наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний чи обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) буде здійснювати відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Слідчим суддею встановлено, що 21.02.2026 року до ЄРДР внесені відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.115 КК України, за № 0000066.

21.02.2026 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України: вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 підтверджується доказами, зібраними в ході досудового розслідування: протоколами допиту свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , протоколом огляду предметів та іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності, в тому числі вилученими у встановлений законом спосіб речовими доказами.

При вирішенні заявленого клопотання, слідчий суддя приймає до уваги тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, за вчинення якого передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років. Також слідчий суддя враховує, що він на утриманні неповнолітніх та малолітніх дітей не має, характеризується посередньо, та схильний до самовільного залишення військової частини, так як у період з 29.12.2025 р. по 01.01.2026 року допустив таке порушення, згідно службової характеристики. Крім того, в умовах триманні під вартою всім особам, які потребують медичної допомоги, вона в обов`язковому порядку надається.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що існують обґрунтовані ризики передбачені пунктами 1, 3 та 5 ч.1 ст.177 КПК України, а застосування у даному випадку більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти вказаним ризикам.

Також до обставин (ризиків), які враховуються при вирішенні питання про запобіжний захід, безумовно належить військова агресія проти України, що суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку.

Крім того, варто зазначити, що слідчий суддя вважає, що застосований до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, хоча й обмежує його права та свободи, однак відповідає характеру суспільного інтересу, підставам та меті його застосування, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги свободи особистості.

Відповідно до п.1 ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Строк тримання під вартою визначається судом з урахуванням вимог ст. 197 КПК України та строків проведення досудового розслідування.

На підставі викладеного, керуючись ст. 176-178, 183, 193, 194, 196-198 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

задовольнити клопотання слідчого.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят днів до 23.04.2026 року включно без визначення розміру застави.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, що тримається під вартою - протягом того ж строку з моменту отримання нею її копії.

Повний текст ухвали складено 02.03.2026 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1