Справа № 138/391/26
Провадження №11-сс/801/232/2026
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2026 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці у порядку ч. 4 ст. 107 КПК України апеляційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 16.02.2026, якою було повернуто скаргу ОСОБА_5 на бездіяльність уповноважених осіб Могилів-Подільського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 20.11.2025,

В С Т А Н О В И В:

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 16.02.2026 було повернуто скаргу ОСОБА_5 на бездіяльність уповноважених осіб Могилів-Подільського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 20.11.2025.

Своє рішення слідчий суддя мотивує тим, що скарга ОСОБА_5 на бездіяльність уповноважених осіб Могилів-Подільського районного відділу поліції ГУНП у Вінницькій області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявою від 20.11.2025, подана з пропуском строку, встановленого ч. 1 ст. 304 КПК України, відповідно до якої скарга на бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора може бути подана протягом десяти днів з моменту її вчинення, тоді як заявник звернувся до суду лише 10.02.2026, не порушивши при цьому питання про поновлення пропущеного строку.

Не погодившись із даним рішенням суду першої інстанції ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати ухвалу слідчого судді Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 16.02.2026, та постановити нову ухвалою, якою скаргу ОСОБА_5 задовільнити у повному обсязі.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що, на його переконання, слідчий суддя дійшов помилкового висновку про пропуск строку на оскарження та відсутність доказів подання заяви про кримінальне правопорушення.

Так, апелянт зазначає, що відповідь поліції від 25.12.2025 № фактично ним отримана не була, а про її існування йому стало відомо лише з відповіді прокуратури від 18.02.2026 № 02.53-988ВИХ-26, у якій зазначено, що 25.12.2025 йому було надано відповідь про відсутність підстав для внесення відомостей до ЄРДР. У зв`язку з цим, як зазначає скаржник, він був позбавлений можливості знати про відмову поліції та своєчасно оскаржити її бездіяльність.

Крім того, апелянт наголошує, що вказана відповідь не була вручена йому рекомендованим листом, що підтверджується відсутністю будь-яких поштових повідомлень чи квитанцій, що, на його думку, свідчить про порушення процесуального обов`язку поліції належним чином повідомляти заявника.

Разом із тим у апеляційній скарзі зазначається, що відповідно до ст. 214 КПК України слідчий зобов`язаний невідкладно внести відомості до ЄРДР після отримання заяви, а тому відмова у внесенні таких відомостей, як вважає апелянт, є незаконною бездіяльністю.

Також скаржник вказує, що він діяв добросовісно та подавав заяви у різний час і різними способами, а саме через портал Національної поліції (електронно заява від 20.11.2025) та поштовим відправленням через «Нову пошту» (дві заяви від 09.12.2025), що, за його твердженням, було зумовлено тим, що його було незаконно від`єднано від життєзабезпечувальних ресурсів і він був змушений оперативно реагувати.

На думку апелянта, відсутність технічного підтвердження електронного відправлення не може бути підставою для повернення скарги, оскільки факт подання заяви підтверджується офіційними матеріалами.

При цьому він зазначає, що до скарги було додано копію заяви, яку він направляв до поліції, однак копію експрес-накладної «Нової пошти» раніше не було долучено, оскільки він вважав, що факт отримання заяви поліцією є очевидним і підтверджується самим фактом її розгляду. Разом із тим наразі до апеляційної скарги додано копію експрес-накладної як додатковий доказ вручення заяви поліції.

Окремо апелянт зазначає, що пропуск строку на подання скарги стався не з його вини, а через неналежне інформування з боку поліції, у зв`язку з чим, на його переконання, цей строк підлягає поновленню.

Крім того, на його думку, суд першої інстанції помилково зазначив про відсутність доказів подання заяви, оскільки факт її подання підтверджується офіційною відповіддю прокуратури від 18.02.2026 № 02.53-988ВИХ-26, у якій прямо зазначено, що поліція надала відповідь на його заяву. Таким чином, як зазначає апелянт, сам факт розгляду заяви органами влади є належним доказом її подання, що додатково підтверджується копіями самих заяв та поштовою накладною.

Крім цього, скаржник вважає, що поліція порушила його права, навмисно не направивши йому відповідь на заяву, чим фактично затягнула час і позбавила його можливості своєчасно оскаржити бездіяльність. При цьому, за його твердженням, суд першої інстанції та прокуратура діяли формально та безвідповідально, не перевіривши належним чином роботу поліції та не з`ясувавши фактичні обставини справи, зокрема те, що жодного листа чи повідомлення від поліції він не отримував, а про існування відповіді дізнався лише з документів прокуратури.

У зв`язку із зазначеним апелянт стверджує, що його було позбавлено можливості реалізувати право на належне інформування та доступ до правосуддя, що, на його думку, суперечить ст. 55 та ст. 129 Конституції України, ст. 7 КПК України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Уповноважена особа Могилів-Подільського районного відділу поліції ГУНП у Вінницькій області у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги була повідомлена завчасно та належним чином, що підтверджується матеріалами судового провадження.

Водночас клопотань про відкладення розгляду апеляційної скарги чи повідомлень про поважність причин неявки до суду від зазначеної особи до суду не надходило.

Разом із тим, 16.03.2026 до Вінницького апеляційного суду від заявника ОСОБА_5 надійшло письмове клопотання про розгляд апеляційної скарги за його відсутності, у якому останній зазначив, що перебуває на лікуванні, у зв`язку з чим не має можливості бути присутнім у судовому засіданні. При цьому апеляційну скаргу підтримує у повному обсязі та просить її задовольнити.

Відповідно до ч. 4 ст. 405 КПК України неприбуття учасників судового провадження, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду, не перешкоджає проведенню судового розгляду, якщо суд не визнає їхню участь обов`язковою.

З огляду на викладене, беручи до уваги, що заявник подав клопотання про розгляд апеляційної скарги без його участі, а уповноважена особа Могилів-Подільського районного відділу поліції ГУНП у Вінницькій області, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилася та не повідомила суд про причини неявки, при цьому участь зазначених осіб судом не визнавалася обов`язковою, колегія суддів дійшла висновку про можливість проведення апеляційного розгляду за відсутності вказаних учасників судового провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши та перевіривши матеріали судової справи та доводи апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Указаним вимогам ухвала слідчого судді Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 24.02.2026 відповідає у повній мірі.

Згідно з ч. 1 ст. 304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, передбачені ч. 1 ст. 303 КПК України, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності.

Положеннями п. 1 ч. 2 ст. 304 КПК України передбачено, що скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку, встановленого частиною першою цієї статті, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або слідчий суддя за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, зобов`язані внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Колегія суддів звертає увагу, що бездіяльність слідчого чи прокурора у вигляді невнесення відомостей до ЄРДР виникає після спливу передбаченого законом 24-годинного строку з моменту отримання відповідної заяви про кримінальне правопорушення.

Як убачається з матеріалів провадження, 11.02.2026 до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області надійшла скарга ОСОБА_5 на бездіяльність уповноважених осіб Могилів-Подільського районного відділу поліції ГУНП у Вінницькій області, яка, на думку заявника, полягала у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Як встановлено слідчим суддею та підтверджується матеріалами справи, у скарзі заявник посилався на те, що 20.11.2025 звернувся до Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області із заявою про вчинення кримінального правопорушення через офіційний портал Національної поліції України, а також 09.12.2025 надіслав аналогічну заяву через кур`єрську службу «Нова пошта».

Разом з тим до поданої скарги заявником не було додано жодних доказів, які б підтверджували факт подання зазначених заяв або їх надсилання до органу поліції.

При цьому зі змісту матеріалів провадження вбачається, що зі скаргою до слідчого судді ОСОБА_5 звернувся засобами поштового зв`язку 10.02.2026, тобто після спливу встановленого ч. 1 ст. 304 КПК України десятиденного строку для її подання.

Крім того, як обґрунтовано зазначив слідчий суддя, у поданій скарзі заявник не порушував питання про поновлення пропущеного строку на її подання, а також не навів будь-яких обставин, які б давали можливість обчислювати строк звернення до суду з іншої дати.

За таких обставин слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність передбачених п. 1 ч. 2 ст. 304 КПК України підстав для повернення скарги заявнику.

Доводи апеляційної скарги не спростовують наведених висновків слідчого судді, не містять обставин, які б свідчили про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону при постановленні оскаржуваної ухвали, та зводяться фактично до незгоди апелянта з прийнятим процесуальним рішенням.

Колегія суддів також звертає увагу, що в оскаржуваній ухвалі слідчий суддя прямо зазначив про правові наслідки повернення скарги.

Так, відповідно до ч. 7 ст. 304 КПК України повернення скарги не позбавляє особу права повторного звернення до слідчого судді у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Як убачається зі змісту ухвали слідчого судді, повертаючи скаргу адвоката ОСОБА_5 , суд першої інстанції окремо звернув увагу заявника на те, що таке процесуальне рішення не позбавляє його права повторно звернутися до слідчого судді зі скаргою на бездіяльність органу досудового розслідування, однак за умови дотримання вимог кримінального процесуального закону.

Зокрема, у разі пропуску строку на звернення до суду заявник має право порушити питання про його поновлення, подавши відповідне клопотання та обґрунтувавши поважність причин пропуску такого строку відповідно до вимог ст. 117 КПК України.

Отже, колегія суддів зазначає, що оскаржуваною ухвалою не було обмежено право заявника на судовий захист, оскільки заявнику фактично роз`яснено можливість повторного звернення до слідчого судді зі скаргою із одночасним поданням клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, постановленою з додержанням вимог кримінального процесуального закону, у зв`язку з чим підстав для її скасування не вбачається, а апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 16.02.2026, якою було повернуто скаргу ОСОБА_5 на бездіяльність уповноважених осіб Могилів-Подільського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 20.11.2025 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4