ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2026 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

підозрюваного (відеоконференція) ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Чернівецького районного суду м. Чернівці від 13 лютого 2026 року про застосування запобіжного заходу щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця м. Ташкент, Узбекистан, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не одруженого, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, з вищою освітою, раніше не судимого

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 185 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою слідчого судді Чернівецького районного суду м. Чернівці від 13 лютого 2026 року задоволено клопотання слідчого, яке погоджене з прокурором та відносно підозрюваного ОСОБА_6 застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк до 14 год. 51 хв. 11 квітня 2026 року, без визначення альтернативного запобіжного заходу у виді застави.

На таке судове рішення захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в якій вважає оскаржувану ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою, прийнятою з порушенням норм процесуального права.

Стверджує, що повідомлена ОСОБА_8 підозра є необґрунтованою, оскільки із наявних матеріалів клопотання не вбачається доказів вчинення ним кримінальних правопорушень.

ЄУНСС: 725/1606/26 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_9

НП: 11-сс/822/72/26 Суддя-доповідач: ОСОБА_1

Вказує, що протоколи слідчих дій складені слідчим ОСОБА_10 в один час в різних місцях та в різних населених пунктах, з залученням різних учасників слідчих дій, що вказує на їх фальсифікацію спрямовану на створення штучних доказів винуватості ОСОБА_6 .

Зазначає, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 146 КК України, а саме у незаконному позбавленні волі та викрадення людини що спричинили тяжкі наслідки, однак у потерпілої таких наслідків немає.

На думку сторони захисту, кваліфікація дій ОСОБА_6 за ч.3 ст. 146 КК України має на меті застосування щодо підозрюваного, який раніше не судимий, запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Вказує, що підозра ОСОБА_6 за ч. 4 ст. 185 КК України є безпідставною, оскільки за підозрою він викинув телефон і сумочку потерпілої, що вказує на відсутність корисливого умислу.

Крім того, зазначені у підозрі за ч.4 ст. 185 КК України дії можуть підпадати під спосіб вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст. 146 КК України позбавлення можливості потерпілої вільно користуватися своїми засобами зв`язку.

Вважає, що слідчим суддею не було проведено аналізу всіх ризиків, визначених ч.1 ст. 177 КПК України.

Звертає увагу на те, що ОСОБА_6 має постійне місце проживання на території Чернівецького району, розлучений, однак має трьох малолітніх дітей, яким допомагає та щодо яких не позбавлений батьківських прав.

Стверджує, що слідчим суддею не встановлено обставин, які б виключали можливість застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу не пов`язаного з тримання під вартою.

Просить скасувати оскаржувану ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою обрати щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді домашнього арешту, з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, думку підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали подану апеляційну скаргу, доводи прокурора ОСОБА_5 про відсутність підстав для скасування судового рішення, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно вимог ст.177 КПК України запобіжні заходи застосовуються за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, зокрема, переховуватись від органів досудового розслідування чи суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідків чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою ст. 177 КПК України.

Апеляційним судом встановлено, що 10.02.2026 року до ЄРДР внесено відомості №0000402 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 146, ч.4 ст. 185 КК України.

12.02.2026 року ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

13.02.2026 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 146, ч.4 ст. 185 КК України.

За підозрою, ОСОБА_6 , 10 лютого 2026 року, близько 16 год. 30 хв., перебуваючи по вулиці Бабинська, в місті Чернівці, керуючи транспортним засобом марки «VOLKSWAGEN», моделі «BORA» із д.н.з. « НОМЕР_1 », діючи в порушення ст. 33 Конституції України, про те, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом переслідуючи злочинний умисел спрямований на викрадення малолітньої ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , діючи із застосуванням обману, під приводом допомоги в поїздці до її постійного місця проживання заманив останню на переднє сидіння вказаного транспортного засобу. В подальшому користуючись тим, що малолітня ОСОБА_11 , в силу свого віку не могла в повній мірі усвідомлювати протиправність вчинених відносно неї дій, користуючись приводом, що йому необхідно заправити транспортний засіб, вирушив автозаправної стації «Фенікс», розташованої по вулиці Зарожанській, в місті Чернівці. По прибуттю та територію АЗС ОСОБА_6 покинув транспортний засіб та вирушив до залу АЗС, попередньо заблокувавши двері автомобіля за допомогою дистанційного ключа, позбавивши ОСОБА_11 можливості покинути вказаний транспортний засіб.

Після чого, повернувшись до салону автомобіля ОСОБА_6 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, діючи із застосуванням обману, повідомив, ОСОБА_11 , що зараз вони вирушать додому, проте діючи проти волі останньої, прибув до невстановленого органом досудового розслідування будинку, розташованого в районі міста Чернівці під назвою «Роша». Де по прибуттю на вказане місце продовжив зловживати довірою малолітньої ОСОБА_11 під приводом необхідності відвідування його матері заманив останню до приміщення вище вказаного будинку. В приміщенні якого діючи в порушення ст. 34 Конституції України котра передбачає, що кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір, змусив її вимкнути власний мобільний телефон та в подальшому попросив в ОСОБА_11 мобільний телефон та завернув його в алюмінієву фольгу, аргументувавши свої дії тим, що за допомогою мобільного телефону потерпілої їх можуть розшукати та в нього будуть неприємності, після чого повернув його потерпілій.

В подальшому, через деякий час, продовжуючи зловживати довірою малолітньої ОСОБА_11 , під приводом поїздки до постійного місця проживання останньої повернувся із нею до власного транспортного засобу, де посадив її на переднє сидіння, на якому остання під час руху заснула. Користуючись відсутністю уваги із боку ОСОБА_11 - ОСОБА_6 продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу та діючи в порушення ст. 34 Конституції України, таємно заволодів сумкою з мобільним телефоном та особистими речами потерпілої, якими у подальшому розпорядився на власний розсуд.

Діючи з метою позбавлення волі 11.02.2026, в невстановлений органом досудового розслідування час, ОСОБА_6 умисно, усвідомлюючи, що для малолітньої ОСОБА_11 дана місцевість є невідомою, прибув за власним місцем проживання, а саме до будинку АДРЕСА_1 , де незважаючи на прохання останньої повернутись до свого місця проживання продовжив утримувати її протягом доби.

Під час перебування у вказаному будинку вночі із 11.02.2026 на 12.06.2026 до нього прибули невідомі люди, які намагались з`ясувати чи є хто-небудь в його приміщенні. Під час чого, ОСОБА_6 , усвідомлюючи протиправність вчинених ним дій відносно малолітньої ОСОБА_11 схопив останню та використовуючи фізичну силу притиснув до себе, щоб унеможливити її втечу та закрив їй ротову порожнину, задля унеможливлення здійснення викриків, спрямованих на допомогу та встановлення їх місцезнаходження.

В подальшому вранці 12 лютого 2026 року останньому стало відомо, що працівниками правоохоронних органів проводяться розшукові заходи спрямовані на встановлення місцезнаходження малолітньої ОСОБА_11 у зв`язку із чим ОСОБА_6 вирішив змінити місце їхнього перебування на будинок АДРЕСА_1 , де продовжив переховувати малолітню ОСОБА_11 до встановлення їх місця знаходження працівниками правоохоронних органів.

Внаслідок протиправних дій ОСОБА_6 малолітній ОСОБА_11 спричинено шкоду психологічному здоров`ю, що є тяжкими наслідками.

Поруч із тим 10 лютого 2026 року близько 17 год. 45 хв. ОСОБА_6 перебуваючи в районі міста Чернівці під назвою «Роша», у салоні транспортного засобу марки «VOLKSWAGEN», моделі «BORA» із д.н.з. « НОМЕР_1 » спільно із малолітньою ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , де в нього виник злочинний, протиправний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, а саме жіночою сумкою чорного кольору із мобільним телефоном марки «iPhone» моделі «14» синього кольору вартістю 17 тисяч гривень, який належить малолітній ОСОБА_11 , та з метою його реалізації, діючи в умовах воєнного стану, який введений із 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», та дія якого була продовжена Указом Президента України від 12 січня 2026 року № 40/2026, переслідуючи корисливий мотив, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, переконавшись, в тому, що малолітня ОСОБА_11 спить, шляхом вільного доступу заволодів жіночою сумкою чорного кольору із мобільним телефоном марки «iPhone» моделі «14» синього кольору вартістю 17 тисяч гривень, якими у подальшому розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілій матеріальних збитків на суму 17 тисяч гривень.

Всупереч доводів захисника ОСОБА_7 підозра ОСОБА_6 є обґрунтованою та підтверджується доданими до клопотання матеріалами.

Зокрема, обґрунтованість підозри ОСОБА_6 підтверджується: протоколом обшуку від 12.02.2026 року за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 15-18); протоколом огляду місця події від 10.02.2026 року (а.с. 21-23); протоколом огляду місця події від 11.02.2026 року (а.с. 24-26), протоколом добровільної видачі від 12.02.2026 року (а.с. 42) та іншими матеріалами клопотання.

Посилання апелянта на недопустимість, як доказів, протоколів слідчий дій, не є предметом оцінки під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді про застосування запобіжного заходу.

На даній стадії кримінального провадження суд не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу

Оцінивши у сукупності надані стороною обвинувачення докази, колегія суддів вважає, що вони доводять причетність підозрюваного до злочинів та є достатніми для застосування щодо нього обмежувальних заходів.

Апеляційний суд вважає, що у відповідності до вимог ст.ст. 177, 178, 193, 194 КПК України, слідчий суддя дослідив та врахував усі обставини, із якими закон пов`язує вирішення питання про застосування запобіжного заходу.

Так, слідчий суддя визнав доведеним існування ризиків, що передбачені ст.177 КПК України, а саме ризик того, що підозрюваний ОСОБА_6 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню, вчинятиме інші протиправні діяння.

Апеляційний суд погоджується із встановленими слідчим суддею ризиками виходячи з наступного.

ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні двох кримінальних правопорушень, які відносять до категорії тяжких злочинів, санкції ч.3 ст. 146 КК України передбачає безальтернативне покарання у виді позбавлення волі від 5 до 10 років, а тому існує ризик, що усвідомлюючи вид і строк покарання, яке йому загрожує у разі доведення вини, підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Також, існує ризик впливу ОСОБА_6 на свідків та потерпілу в цьому кримінальному провадженні, оскільки свідки мешкають з ним по сусідства, і вказані особи в подальшому повинні бути безпосередньо допитані судом.

Оскільки досудове розслідування триває, проводяться слідчі дії, реальним є ризик, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Судова колегія погоджується із встановленими ризиками, та вважає, що слідчим суддею повною мірою враховано обставини вчинення кримінального правопорушення, покарання яке загрожує у разі доведеності вини підозрюваному, наявність ризиків передбачених ч.1 ст. 177 КПК України та особу підозрюваного.

Згідно з п.1 ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Враховуючи, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення із застосуванням насильства, слідчий суддя правомірно не визначив щодо нього альтернативний запобіжний захід.

Посилання апелянта на наявність у підозрюваного постійного місця проживання та наявність трьох дітей, яким він допомагає не є достатніми підставами для застосування більш м`якого запобіжного заходу.

За таких обставин, з урахуванням тяжкості інкримінованих підозрюваному злочинів, з метою запобігання ризикам, передбаченим ч.1 статті 177 КПК України, колегія суддів погоджується із висновком слідчого судді про обрання відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та вважає, що інший, більш м`який запобіжний захід чи альтернативний запобіжний захід у виді застави, не зможе запобігти вказаним ризикам.

Наведені апелянтом доводи не дають підстав для зміни чи скасування судового рішення, а тому подану захисником апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

Керуючись ч.2 ст. 376, ст.ст.176-178, 309, 404, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 подану в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Чернівецького районного суду м. Чернівці від 13 лютого 2026 року про застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_6 без змін.

Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

Головуючий: [підпис] ОСОБА_1

Судді: [підпис] ОСОБА_3

[підпис] ОСОБА_2

"Копія. Згідно з оригіналом."

Суддя - доповідач _________________ ОСОБА_1

(посада) (М.П., підпис) (ПІБ)

19.02.2026 року

(дата засвідчення копії)