Номер провадження 1-кп/754/646/26
Справа №754/1427/26
В И Р О К

Іменем України

18 лютого 2026 року Деснянський районний суд м. Києва

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження №0000027 від 08.01.2026, стосовно обвинуваченого:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Первомайськ Луганської обл., громадянина України, без освіти, офіційно не працевлаштований, неодружений, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово проживав за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:

- 30.01.2023 Корольовським районним судом м. Житомира за ст.ст. 28 ч. 3, ст. 317 КК України, призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч. 4 КК України,

сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_4 ,

сторона захисту: обвинувачений ОСОБА_3 , захисник ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 , маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений в умовах воєнного стану, вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Так, ОСОБА_3 , 05.01.2026 приблизно о 19:00 год., перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Космонавта Поповича, 16, маючи на меті заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), а саме під приводом неправдивого збору коштів на похорони, постукав у вхідні двері квартири АДРЕСА_3 за вказаною адресою, які йому відчинила раніше незнайома ОСОБА_6 . В подальшому, в ході розмови, ОСОБА_3 повідомив потерпілій ОСОБА_6 , що він збирає гроші на похорон сусідки з першого під`їзду будинку, в якому вона проживає, на що остання погодилась допомогти та запросила ОСОБА_3 пройти до коридору її квартири, де вона взяла з власної сумки гаманець чорного кольору, всередині якого знаходились грошові кошти у розмірі 1 500 гривень, «картка киянина», видана на ім`я ОСОБА_6 , а також банківська картка «Ощадбанк» № НОМЕР_1 , видана на ім`я ОСОБА_6 , після чого, у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, який введено з 05:30 год. 24.02.2022 Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та неодноразово продовжувався, останній раз Указом Президента України від 20.10.2025 №793/2025 строком на 90 діб відповідно.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, діючи умисно, протиправно, з корисливих мотивів, розуміючи, що його дії є відкритими для потерпілої, ОСОБА_3 лівою рукою штовхнув ОСОБА_6 та правою рукою вирвав з її лівої руки гаманець чорного кольору (для потерпілої матеріальної цінності не становить), всередині якого знаходились грошові кошти у розмірі 1 500 гривень, «картка киянина», видана на ім`я ОСОБА_6 , а також банківська картка «Ощадбанк» № НОМЕР_1 , видана на ім`я ОСОБА_6 (для потерпілої матеріальної цінності не становлять), тим самим відкрито викрав чуже майно, в умовах воєнного стану, що належить ОСОБА_6 .

Після чого, ОСОБА_3 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд тим самим завдавши ОСОБА_6 матеріальної шкоди на загальну суму 1 500 гривень 00 копійок.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч. 4 КК України, визнав повністю при вище вказаних фактичних обставинах, які встановлені в ході досудового розслідування та судового розгляду, надав суду зізнавальні показання про обставини вчинення кримінального правопорушення, а саме, що він, дійсно, 05.01.2026 ввечері, знаходився за адресою: АДРЕСА_4 , постукав в двері кв. АДРЕСА_3 , які йому відчинила потерпіла, якій він повідомив, що збирає кошти на похорони сусідки. Потерпіла погодилась допомогти та запросила його пройти до квартири, де вона взяла з сумки гаманець. Після чого, він штовхнув потерпілу та вирвав в неї гаманець, з яким втік, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Погоджується з обставинами вказаними в обвинувальному акті.

Щиро покаявся. Зазначив, що вчинив злочин у зв`язку із скрутним матеріальним становищем. Просив призначити йому найменше покарання.

Суд переконався, що показання обвинуваченого ОСОБА_3 є послідовними, логічними, а тому не викликають сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінальних правопорушень, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 визнав свою винуватість, та беручи до уваги, що інші учасники судового провадження не оспорюють фактичних обставин кримінального провадження, і судом встановлено, що учасники судового розгляду розуміють правильно зміст цих обставин, не мають сумніву у добровільності їх позиції, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.

Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ст. 186 ч. 4 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений в умовах воєнного стану.

Порушень процесуального закону щодо відкриття кримінального провадження, його руху, повноважень сторони обвинувачення на всіх стадіях процесу судом не виявлено.

Кримінальне провадження №0000087 від 15.03.2024 стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 розглянуто з дотриманням правил підсудності.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує наступні норми КПК та КК України.

Так, згідно ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з дотриманням принципу верховенства права, відповідно до якої людини, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до норм ст. 50 ч. 2 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення, а також запобіганню вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Дотримання загальних засад призначення покарання на підставі ст.ст. 50, 65 КК України є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, який би ґрунтувався на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяв досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства.

Також, при призначенні покарання ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, а саме:

- раніше судимий, 30.01.2023 Корольовським районним судом м. Житомира за ст.ст. 28 ч. 3, ст. 317 КК України, призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки;

- не перебуває під наглядом у лікаря - психіатра в КНП «Міський заклад з надання психіатричної допомоги»;

- не перебуває під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом в КНП «Київська міська клінічна лікарня №10»;

Обставиною, яка пом`якшує покарання, згідно ст. 66 КК України, є щире каяття.

Обставинами, які обтяжують покарання, згідно ст. 67 КК України, є рецидив злочинів та вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, ступені тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, а також те, що ОСОБА_3 , раніше судимий, належних висновків для себе не зробив та вчинив новий умисний тяжкий злочин проти власності, в умовах воєнного стану, під час іспитового строку, а тому беручи до уваги зазначені обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку, що необхідним й достатнім для виправлення та запобігання вчинення обвинуваченим ОСОБА_3 нових кримінальних правопорушень, і надасть йому можливість в повній мірі відчути та зрозуміти наслідки кримінально-караного діяння та невідворотність покарання за вчинене, буде покарання у виді позбавлення волі на строк, передбачений санкцією частини статті, за якою кваліфіковано його діяння - ст. 186 ч. 4 КК України, із застосуванням положень ст. 71 КК України (сукупність вироків).

Цивільний позов в кримінальному провадженні потерпілою не пред`являвся, а тому суд вважає за необхідне роз`яснити потерпілій, що відповідно до положено ст. 128 ч. 7 КПК України особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Процесуальних документів щодо речових доказів в кримінальному провадженні №0000027 від 08.01.2026 прокурором, в судовому засіданні, не надано, а тому суд не вирішує питання про долю речових доказів в кримінальному провадженні відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати, в кримінальному провадженні №0000027 від 08.01.2026 відсутні.

Під час досудового розслідування ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва від 15.01.2026 стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строк дії якого завершується 05.03.2026.

Керуючись ст. ст. 349, 368, 370, 374, 376, 615 ч.15 КПК України, суд -

з а с у д и в :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч. 4 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк сім років.

Згідно ст. 71 ч. 1 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового складання, до покарання призначеного за новим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Корольовського районного суду м. Житомира від 30 січня 2023 року та остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на строк сім років три місяці.

Строк відбування покарання рахувати з моменту застосування стосовно ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а саме з 15 січня 2026 року.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_3 , до набрання вироком законної сили, залишити без змін у виді тримання під вартою.

На підставі ст. 72 ч. 5 КПК України попереднє ув`язнення ОСОБА_3 зарахувати у строк відбування покарання, а саме: з 15 січня 2026 року по 18 лютого 2026 року, включно, день за день.

Апеляційна скарга може бути подана на вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1