ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2026 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

представника потерпілої ОСОБА_7 ,

потерпілої ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0002667 за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 , прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_11 та представника потерпілої ОСОБА_7 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 травня 2025 року щодо ОСОБА_10 ,

В С Т А Н О В И В :

Вказаним вироком суду Вказаним вироком суду ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець Волинської області, м. Луцьк, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , українець, громадянин України, з середньою освітою, одружений, не працюючий, згідно ст.89 КК України не судимий,

засуджений за ч.2 ст.121 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років;

за ч.4 ст.187 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 9 (дев`ять) років із конфіскацією майна.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, визначено ОСОБА_10 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 9 (дев`ять) років із конфіскацією майна.

Початок строку відбування основного покарання визначено рахувати з 04 серпня 2024 року.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано ОСОБА_10 у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення, а саме з 04 серпня 2024 року по день набрання цим вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід ОСОБА_10 залишено попередній тримання під вартою.

Вироком вирішено питання речових доказів, процесуальних витрат, арештованого майна та цивільний позов.

За вироком суду ОСОБА_10 визнаний винний та засуджений за те, що він 02 серпня 2024 року, близько 22 години (точного часу не встановлено), знаходячись поблизу водойми «Теремнівські ставки», що знаходяться по вулиці Теремнівська у місті Луцьку, діючи умисно, в ході конфлікту, який виник на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків з потерпілим ОСОБА_12 , керуючись метою нанесення тілесних ушкоджень останньому, усвідомлюючи значення і суспільно-небезпечний характер власних дій та передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки, утримуючи в руках дерев`яну палицю, коли потерпілий перебував в положенні напівприсівши, наніс нею 1 удар по задній поверхні потилиці ОСОБА_12 , внаслідок чого останній втратив рівновагу та впав на поверхню землі, після чого ОСОБА_10 , продовжуючи реалізовувати злочинний умисел з метою заподіяння шкоди здоров`ю потерпілому, утримуючи в руках дерев`яну палицю, наніс нею не менше 5 ударів по задній поверхні потилиці потерпілому, чим спричинив тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми у вигляді синця та садна лівої тім?яно-потиличної ділянки, крововиливу під м?які тканини голови, вдавленого зламу лівої тім?яної кістки та потиличної кістки зліва з розходженням множинних тріщин на кістки склепіння та основу черепа, забоїв головного мозку із крововиливами над і під оболонки, синця зовнішньої та внутрішньої поверхні лівої вушної раковини, синця чола справа та верхнього повіка правого ока з садном в ділянці чола справа і крововиливом під м?які тканини, синця навколо лівого ока з переходом на чоло та виличну ділянку, крововиливу слизової лівої щоки, забійної ранки язика, чотирьох видовжених косо-вертикально розміщених синців спини.

Згідно висновку судово-медичного експерта за № 392 від 10.09.2024, відкрита черепно-мозкова травма за ступенем тяжкості відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення чи в клінічному перебігу через різні проміжки часу спричиняють загрозливі для життя явища, в даному конкретному випадку викликала смерть потерпілого, тобто перебуває в прямому причинно-наслідковому зв`язку зі смертю ОСОБА_12 , всі інші тілесні ушкодження за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень і не перебувають у причинно-наслідковому зв`язку зі смертю.

Окрім цього, ОСОБА_10 02 серпня 2024 року, близько 22 години (точного часу не встановлено), у період дії воєнного стану відповідно Указу Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»» від 24 лютого 2022 року, та який неодноразово продовжувався, востаннє Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 271/2024 від 06.05.2024, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 3684-ІХ від 08.05.2024, маючи умисел спрямований на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з насильством, що є небезпечним для життя чи здоров`я особи, з корисливих мотивів, знаходячись поблизу водойми «Теремнівські ставки», що розташовані по вул. Теремнівська в місті Луцьку, підійшовши ззаду до потерпілого ОСОБА_12 , який тримав у руках сумку, застосував насильство, утримуючи в руках дерев`яну палицю, коли потерпілий перебував в положенні напівприсівши, наніс нею 1 удар по задній поверхні потилиці ОСОБА_12 , внаслідок чого останній втратив рівновагу та впав на поверхню землі, після чого ОСОБА_10 продовжуючи реалізовувати злочинний умисел з метою заподіяння шкоди здоров`ю потерпілому, утримуючи в руках дерев`яну палицю, наніс нею не менше 5 ударів по задній поверхні потилиці потерпілому, чим спричинив тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми у вигляді синця та садна лівої тім?яно-потиличної ділянки, крововиливу під м?які тканини голови, вдавленого зламу лівої тім?яної кістки та потиличної кістки зліва з розходженням множинних тріщин на кістки склепіння та основу черепа, забоїв головного мозку із крововиливами над і під оболонки, синця зовнішньої та внутрішньої поверхні лівої вушної раковини, синця чола справа та верхнього повіка правого ока з садном в ділянці чола справа і крововиливом під м?які тканини, синця навколо лівого ока з переходом на чоло та виличну ділянку, крововиливу слизової лівої щоки, забійної ранки язика, чотирьох видовжених косо-вертикально розміщених синців спини, після чого ОСОБА_10 , не зупиняючись на досягнутому заволодів мобільним телефоном марки «Xiaomi», моделі «Redmi Note 9 Pro», вартість якого згідно висновку експерта №СЕ-19/103-24/11405-ТВ від 03.09.2024 становить 3183 гривні 33 копійки, бездротовими навушниками без маркування, вартість яких згідно висновку експерта №СЕ-19/103-24/11405-ТВ від 03.09.2024 становить 86 гривень 67 копійок та сонцезахисними окулярами без маркування, вартість яких згідно висновку експерта №СЕ-19/103-24/11405-ТВ від 03.09.2024 становить 100 гривень 00 копійок, які належать потерпілому ОСОБА_12 , після чого зник з місця скоєння злочину, та в подальшому розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_12 майнової шкоди на загальну суму 3370 гривень 00 копійок.

В поданій апеляційній скарзі захисник вважає вирок суду незаконним, оскільки викладені у вироку висновки не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, так як не підтверджуються дослідженими доказами. Посилається на те, що ОСОБА_10 ударів палкою потерпілому не наносив, а речі, які належали потерпілому, він підняв з землі пізніше, умислу на вчинення розбійного нападу він не мав. Просить вирок суду скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

В поданій апеляційній скарзі зі змінами та доповненнями прокурор, не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження та кваліфікацію дій обвинуваченого, вважає вирок в частині призначеного покарання, а також в частині вирішення процесуальних витрат необґрунтованим. Посилається на те, що жодного каяття у скоєному обвинувачений не висловив, і не вчинив будь-яких дій, які б свідчили, що він шкодує про вчинене. Крім того, під час досудового розслідування та під час судового розгляду ОСОБА_10 не намагався відшкодувати матері загиблого заподіяну шкоду, яка в свою чергу наполягала на призначенні обвинуваченому суворого покарання. Також зазначає, що під час досудового розслідування було проведено судову біологічну експертизу, однак місцевий суд не стягнув з обвинуваченого витрати за вказану експертизу. Просить вирок суду скасувати та ухвалити новий, яким ОСОБА_10 призначити покарання за ч.2 ст.121 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 10 років, за ч.4 ст.187 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 9 років із конфіскацією майна, на підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання покарань, визначити ОСОБА_10 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 9 (дев`ять) років із конфіскацією майна. На підставі ст.ст. 118, 124 КПК України, стягнути з ОСОБА_10 в дохід держави витрати, пов`язані із залученням експертів, а саме за проведення судової біологічної експертизи у сумі 6 400, 76 гривень

В поданій апеляційній скарзі представник потерпілої ОСОБА_7 вважає вирок суду в частині призначеного покарання обвинуваченому необґрунтованим. Посилається на те, що ОСОБА_10 вчинив два злочини, які відносяться до категорії тяжких та особливо тяжких, безробітний, немає будь-якого джерела доходу, вину визнав частково, потерпіла наполягала на призначенні обвинуваченому суворого покарання. Просить вирок суду в частині призначеного покарання скасувати та призначити ОСОБА_10 покарання за ч.2 ст.121 КК України 10 років позбавлення волі, за ч.4 ст.187 КК України 15 років позбавлення волі, і на підставі ч.1 ст.70 КК України, визначити ОСОБА_10 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років із конфіскацією майна.

Заслухавши доповідача, який виклав зміст оскаржуваного вироку суду першої інстанції, основні доводи апеляційних скарг, обвинуваченого та його захисника, які апеляційну скаргу сторони захисту підтримували, а інші апеляційні скарги заперечували та просили скасувати вирок суду та призначити новий розгляд в суді першої інстанції, прокурора, потерпілу та її представника, які свої апеляційні скарги підтримували, при цьому апеляційну скаргу захисника заперечували, просили скасувати вирок суду та ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_10 більш суворе покарання, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника та представника потерпілого до задоволення не підлягає, а апеляційну скаргу прокурора слід задовольнити частково з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до ст.94 цього Кодексу, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Із цього випливає, що суд при розгляді справи повинен дослідити докази, як ті, що викривають, так і ті, що виправдовують підсудного, проаналізувати їх та дати остаточну оцінку кожному доказу з точки зору його належності, допустимості, достовірності, і достатності, у їх сукупності оцінки з точки зору достатності для висновку про доведеність вини.

Ці вимоги закону при постановленні вироку щодо ОСОБА_10 судом першої інстанції були дотримані.

Висновки місцевого суду про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ч.2 ст.121 КК України, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджені наявними в матеріалах справи та наведеними у вироку доказами, дослідженими в судовому засіданні, яким дана належна оцінка.

Винуватість ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ч.2 ст.121 КК України, тобто в нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із насильством, небезпечним для життя особи, яка зазнала нападу (розбою), вчиненому в умовах воєнного стану, поєднаному із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень та в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого, за обставин, викладених у вироку, суд обґрунтував доказами, які містяться у матеріалах кримінального провадження і які досліджені місцевим судом відповідно до ст.94 КПК України.

Тому твердження сторони захисту про те, що місцевим судом справу розглянуто не повно та з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, на переконання апеляційного суду, є необґрунтованими.

Винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, підтверджується дослідженими в ході судового розгляду доказами.

Будучи допитаним під час розгляду кримінального провадження місцевим судом обвинувачений ОСОБА_10 свою вину у вчиненні інкримінованих злочинів визнав частково, суду показав, що 02.08.2024 у вечірню пору доби він гуляв з собакою на Теремнівських ставках у місті Луцьку. На березі ставка він побачив як сиділи діти, а до них підбіг незнайомий йому чоловік та почав кричати, поводився неадекватно. Тоді, рибалки, які сиділи поруч, зробили останньому зауваження, однак той дістав з сумки ножа та почав ним розмахувати. Після цього, рибалки вибили з рук потерпілого ножа, а він вдарив останнього долонею по обличчю близько 2-3 разів і той пішов. Однак, за деякий час потерпілий повернувся і знову почав бігти за хлопцями. Тоді, він знову вдарив потерпілого долонею по обличчю близько двох разів, після чого останній впав на землю. Він підійшов до потерпілого та взяв його за ключицю, переконався, що останній був живий. Після цього, він відкинув сумку потерпілого в сторону і пішов додому. Вказав, що не пам`ятає як телефон загиблого опинився в нього, можливо він переплутав і забрав його, а зранку коли дружина запитали, що це за телефон, він його викинув. Також, на місці події він побачив навушники і окуляри, які лежали на землі, він запитав у дітей чи це їхні, але вони сказали що ні, тому він їх забрав додому. Зазначив, що палкою ударів потерпілому не наносив.

Таким чином, обвинувачений не заперечував, що в час та місці, зазначених в обвинувальному акті він мав конфлікт з потерпілим, якому наносив удари по обличчю, а також підтвердив, що після конфлікту телефон потерпілого перебував у його.

Будучи допитаним місцевим судом в присутності законного представника та психолога свідок ОСОБА_13 суду показав, що 02.08.2024 ввечері він разом з ОСОБА_14 йшли повз Теремнівських ставків, та побачили в кущах наркозалежного чоловіка, який разом із жінкою, курив трубку. Останній помітив їх та почав за ними бігти і щось викрикувати, однак вони забігли на гірку, де їх захистив рибалка ( ОСОБА_10 ). Так, рибалка палкою наніс загиблому близько 5-6 ударів по голові за те, що він за ними біг. Перший удар нанесений був спереду, після якого потерпілий впав та в подальшому рибалка наніс ще декілька ударів палкою. Разом із рибалкою були ще його друзі, які просили, щоб той зупинився. Зазначив, що після нанесених ударів потерпілий вже не вставав і залишився лежати. Чоловік, який бив палкою потерпілого, взяв рюкзак останнього і викинув його в кущі, однак чи відкривав його не бачив. Після того, на наступний день, вони прийшли на місце події, де до них підійшли працівники поліції, щоб з`ясувати як все відбувалося. Окрім того, в ході проведення впізнання він впізнав особу, яка наносила удари потерпілому.

Таким чином, свідок ОСОБА_13 , який був безпосереднім свідком конфлікту між обвинуваченим та потерпілим, підтвердив, що ОСОБА_10 наніс палкою потерпілому близько 5-6 ударів.

Допитаний місцевим судом в присутності представника служби у справах дітей ОСОБА_15 та психолога ОСОБА_16 , свідок ОСОБА_14 , суду показав, що 02.08.2024 він разом з братом ОСОБА_17 вирішили піти на Теремнівські ставки. Прийшли туди близько 16-17 години, а повертаючись назад, близько 21 год. побачили наркозалежного чоловіка, який разом із жінкою щось курили. Останній їх помітив та почав за ними бігти і щось кричати, однак це побачив рибалка ( ОСОБА_10 ) і захистив їх. Він почав пхати потерпілого у воду та кричати, що його вб`є. Коли потерпілий вийшов з води, вдарив його декілька разів. Після цього, рибалка взяв до рук палицю і наніс нею близько 6 ударів по голові потерпілого. Друзі рибалки намагалися зупинити його. Після цього, ОСОБА_10 взяв та відкрив сумку потерпілого, а потім заніс її у кущі, однак чи діставав щось із неї він не бачив. Потерпілий спочатку лежав на лівому боці, а рибалка повернув його на живіт, коли повернувся.

Таким чином, свідок ОСОБА_14 , який також був безпосереднім свідком конфлікту між обвинуваченим та потерпілим, підтвердив, що ОСОБА_10 наніс палкою по голові потерпілого близько 6 ударів.

Об`єктивність своїх показань свідок ОСОБА_14 підтвердив під час проведення слідчого експерименту від 26.08.2024 за його участю, у ході якого свідок відтворив обставини вчинення кримінальних правопорушень обвинуваченим ОСОБА_10 (т.2 а.к.п.22-25).

З врахуванням таких показань вказаних свідків в ході судового розгляду, суд обґрунтовано прийшов до висновку про об`єктивність таких показань, оскільки вони узгоджуються з матеріалами кримінального провадження.

При оцінці доказів та доводів апеляційних скарг, суд апеляційної інстанції показання свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 вважає логічними, послідовними, такими, що не містять істотних суперечностей і такими, що відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджуються документально, та які місцевий суд обґрунтовано прийняв до уваги, та визнав їх достовірними й такими, що підтверджують вину обвинуваченого ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.121, ч.4 ст.187 КК України.

Крім показань зазначених свідків винуватість ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, які ставляться йому в провину, доводиться дослідженими у судовому засіданні і іншими доказами.

Так, згідно із протоколу огляду місця події від 03.08.2024, слідчим проведено огляд місця події - території поблизу будинку за місцем проживання обвинуваченого: АДРЕСА_3 , в ході якого було виявлено та вилучено мобільний телефон марки «Xiomi», темно синього кольору у чохлі чорного кольору; одорологічний слід із мобільного телефону марки «Xiomi» темно синього кольору у чохлі чорного кольору, який належав потерпілому (т.1 а.к.п.149-154).

Згідно дослідженого місцевим судом протоколу огляду місця події від 09.08.2024, слідчим, у встановленому кримінальним процесуальним законом порядку, проведено огляд місця події, зокрема квартир АДРЕСА_4 , в ході якого виявлено та вилучено безпровідні наушники білого кольору (т.1 а.к.п.220-223).

З протоколів пред`явлення особи для впізнання від 04.08.2024 убачається, що свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_14 впізнали особу ОСОБА_10 , яка наносила удари потерпілому кулаками та палицею (т.1 а.к.п.190-203).

Висновком експерта №СЕ-19/106-24/13426-БД від 30.09.2024 встановлено, що запахові сліди, які вилучені із ручки передньої сумки чорно-червоного кольору «Sport», походять від ОСОБА_10 (т.2 а.к.п.63-83).

З протоколу огляду місця події від 09.08.2024 убачається, що за місцем проживання обвинуваченого за АДРЕСА_5 виявлено та вилучено безпровідні навушники білого кольору (т.1 а.к.п.22-223).

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №392 від 03.08.2024, виявлена у трупа ОСОБА_12 відкрита черепно-мозкова травма утворилася внаслідок ударної травматичної дій тупого твердого предмета із циліндричною контактуючою поверхнею, на що вказують характерні патоморфологічні особливості ушкодження, не виключається можливість, що ним міг бути предмет типу палиці. За ступенем тяжкості дана черепно-мозкова травма відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення чи в клінічному перебігу через різні проміжки часу спричиняють загрозливі для життя явища, в даному конкретному випадку викликала смерть потерпілого, тобто перебуває в прямому причинно-наслідковому зв`язку зі смертю. Удар предметом по голові наносився в напрямку зліва направо та дещо ззаду допереду в ліву тім`яно-потиличну ділянку. При цьому положення потерпілого могло бути у вертикальному чи близькому до нього положенні, нагнуте тулубом допереду, присядки, в лежачому на животі положенні, тощо. За ступенем тяжкості всі інші виявлені тілесні ушкоджения, окрім черепно-мозкової травми, відносяться до легких тілесних ушкоджень і не перебувають у причинно-наслідковому зв`язку зі смертю. Причиною смерті ОСОБА_12 , є відкрита черепно-мозкова травма у вигляді зламів кісток склепіння та основи черепа, забоїв головного мозку із крововиливами над і під оболонки головного мозку, що підтверджується характерною патоморфологічною картиною виявленою при дослідженні трупа, відображеною в судово-діагнозі і дослідницькій моменту початку дослідження тіла у морзі (т.1 а.к.п.183-189).

Таким чином, причиною смерті потерпілого ОСОБА_12 є відкрита черепно-мозкова травма у вигляді зламів кісток склепіння та основи черепа, забоїв головного мозку із крововиливами над і під оболонки головного мозку, яка утворилася внаслідок ударної травматичної дій тупого твердого предмета із циліндричною контактуючою поверхнею, не виключається можливість, що ним міг бути предмет типу палиці.

Надаючи оцінку наведеним доказам у своїй сукупності, у апеляційного суду відсутні сумніви у їх належності та допустимості. Ці докази суд вважає достатніми для доведеності винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.121, ч.4 ст.187 КК України.

Висновки суду першої інстанції про доведеність висунутого ОСОБА_10 обвинувачення із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів та про юридичну кваліфікацію дій обвинуваченого за ч.2 ст.121, ч.4 ст.187 КК України апеляційний суд вважає обґрунтованими, оскільки вони відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджуються зібраними, перевіреними та належно оціненими судом першої інстанції доказами.

Наведені місцевим судом у вироку докази зібрані у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, обґрунтовано визнані належними, достатніми та допустимими. Правильність висновків суду щодо наведених доказів у суду апеляційної інстанції сумнівів не викликає та не спростовується доводами апеляційної скарги щодо невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи.

Судом першої інстанції перевірялись доводи обвинуваченого та його захисника про те, що обвинувачений ударів палкою потерпілому не наносив, умислу на вчинення розбійного нападу він не мав, однак такі обставини не знайшли свого належного підтвердження в суді і спростовується сукупністю вищезазначених доказів у кримінальному проваджені.

Таким чином, є безпідставними та не відповідають обставинам кримінального провадження доводи обвинуваченого ОСОБА_10 про те, що він не наносив ударів палкою потерпілому, а також не вчиняв розбійний напад, такі показання обвинуваченого суд розцінює як спосіб захисту та намагання уникнути відповідальності за фактично вчинені ним кримінальні правопорушення чи спроба пом`якшити покарання.

В апеляційній скарзі захисником не зазначено підстав, передбачених ст.415 КПК України, для призначення нового розгляду в суді першої інстанції.

Під час апеляційного розгляду стороною також не наведено підстав, визначених положеннями ст.415 КПК України, які б слугували підставами для призначення нового розгляду в суді першої інстанції.

Також апеляційним судом в ході розгляду апеляційної скарги сторони захисту не встановлено підстав, визначених ст.415 КПК України, для скасування оскаржуваного вироку суду та призначення нового розгляду в суді першої інстанції.

Незгода обвинуваченого та його захисника з оцінкою судом першої інстанції доказів у кримінальному провадженні не може бути достатньою та обґрунтованою підставою для визнання їх недопустимими, а є лише способом захисту і намаганням спростувати ці докази, які об`єктивно вказують на вчинення ОСОБА_10 кримінального правопорушення.

Вимоги до мотивування судових рішень засновані на положеннях ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Питання про те, чи виконав суд свій обов`язок, може бути визначено тільки з урахуванням конкретних обставин справи. Зважаючи на позиції ЄСПЛ про неможливість тлумачення п.1 ст.6 цієї Конвенції як такого, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент під час обґрунтування судами своїх рішень (справа «Салов проти України»), в цьому кримінальному провадженні такі стандарти дотримано.

Суд першої інстанції надав обґрунтовані відповіді на основні сторони захисту доводи, навів переконливі аргументи на їх спростування, вказав підстави, з яких визнав їх необґрунтованими, та належним чином мотивував свою позицію.

Також апеляційний суд звертає увагу на ту обставину, як неодноразово зазначав у своїх рішеннях ЄСПЛ, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у вищезгаданій Конвенції, який захищає особу від свавілля; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії»). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).

Таким чином, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону або неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які були би безумовними підставами для скасування вироку та призначення нового розгляду в суді першої інстанції, про що йдеться в апеляційній скарзі сторони захисту, апеляційним судом не встановлено.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_10 покарання, місцевий суд у відповідності до вимог ст.ст.50, 65 КК України в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, дані про його особу та інші обставини, що впливають на ступінь відповідальності.

Так, місцевим судом взято до уваги ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_10 кримінальних правопорушень, які згідно ст.12 КК України відносяться до категорії тяжких та особливо тяжких злочинів.

Обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_10 , судом не встановлено.

Також визначаючи вид та розмір покарання місцевим судом враховано дані про особу обвинуваченого ОСОБА_10 , який згідно ст.89 КК України не судимий, вину визнав частково, має постійне місце проживання та міцні соціальні зв`язки, позицію потерпілої, яка наполягала на суворому покаранні обвинуваченому.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції враховує, що позиція потерпілої сторони у судовому засіданні не є обов`язковою для суду, натомість враховується в сукупності з обставинами, передбаченими ст.65 КК України, і не має над ними юридичної переваги.

Також місцевим судом враховано конкретні обставини вчинення кримінальних правопорушень, а саме те, що дії обвинуваченого ОСОБА_10 , які переросли у вищевказані злочини, були розпочаті як захист неповнолітніх ОСОБА_13 , ОСОБА_14 від дій потерпілого ОСОБА_12 , який на момент події перебував у стані алкогольного сп`яніння та поводився неадекватно.

На підставі вказаних обставин місцевий суд прийшов до обґрунтованого висновку, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_10 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень є призначення покарання у виді позбавлення волі, в межах передбаченої санкції ч.2 ст.121, ч.4 ст.187 КК України і на підставі ч.1 ст.70 КК України обґрунтовано призначив остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, застосувавши принцип поглинання менш суворого покарання більш суворим.

З врахуванням вказаних обставин, доводи апеляційних скарг прокурора та представника потерпілої про збільшення розміру призначеного остаточного покарання обвинуваченому, не заслуговують на увагу.

Апеляційний суд вважає, у даному випадку досягнуто справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, а також враховано інтереси усіх суб`єктів кримінально-правових відносин.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли б перешкодити суду повно і всебічно розглянути кримінальне провадження та ухвалити законне і обґрунтоване рішення, апеляційним судом не встановлено.

Разом з тим, є слушними доводи прокурора про те, що постановляючи вирок місцевий суд не стягнув з обвинуваченого ОСОБА_10 в дохід держави витрати, пов`язані із залученням експертів, а саме за проведення судової біологічної експертизи (№СЕ-19/106-24/13426-БД від 30.09.2024) у сумі 6 400, 76 гривень, а тому в цій частині апеляційна скарга прокурора підлягає до часткового задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407 КПК України, Волинський апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 та представника потерпілої ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 травня 2025 року щодо ОСОБА_10 залишити без змін.

На підставі ст.ст.118, 124 КПК України, стягнути з ОСОБА_10 в дохід держави витрати, пов`язані із залученням експертів, а саме за проведення судової біологічної експертизи (№СЕ-19/106-24/13426-БД від 30.09.2024) у сумі 6 400, 76 гривень.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_10 , який тримається під вартою, в той самий строк з дня отримання копії даної ухвали.

Головуючий

Судді: