Справа № 643/4110/26
Провадження № 1-кс/643/1962/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2026 року слідчий суддя Салтівського районного суду міста Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду скаргу ОСОБА_3 на рішення дізнавача СД Харківського РУП №2 ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 про відмову у задоволенні клопотання про проведення слідчих дій у кримінальному провадженні №0000265 від 21.05.2024 за ч.2 ст.358, ст.356 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою на рішення дізнавача СД Харківського РУП №2 ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 про відмову у задоволенні клопотання про проведення слідчих дій у кримінальному провадженні №0000265 від 21.05.2024 за ч.2 ст.358, ст.356 КК України.

В обґрунтування скарги зазначив, що в межах кримінального провадження №0000265 від 21.05.2024 за ч.2 ст.358, ст.356 КК України, він як потерпілий, подав клопотання в порядку ст.220 КПК України, у якому просив провести низку процесуальних та слідчих дій для встановлення обставин самоправного заволодіння його гаражем № НОМЕР_1 у ГБК «Союз-2» по вул. Василя Стуса, 18Д. 21.02.2026 дізнавач ОСОБА_4 винесла постанову про часткову відмову у задоволенні його клопотання. Вважає вказану постанову незаконною та необґрунтованою і такою, що суперечить вимогам кримінального процесуального законодавства України, у зв`язку з чим, просив слідчого суддю скасувати її в частині відмови по п.п.1-6, 10, частково п.8.

До початку судового засідання заявник подав заяву про розгляд скарги за його відсутністю, на задоволенні скарги наполягав.

Дізнавач ОСОБА_4 на судове засідання не з`явилася, до його початку подала заяву, у якій просила проводити розгляд скарги без її участі, у задоволенні скарги просила відмовити, оскільки за результатами розгляду клопотання ОСОБА_3 нею було винесено вмотивовану постанову про часткову відмову у задоволенні клопотання. Разом з цим, надала матеріали кримінального провадження №0000265 від 21.05.2024 за ч.2 ст.358, ст.356 КК України для огляду їх у судовому засіданні.

Слідчий суддя, ознайомившись зі скаргою з додатками, заявою дізнавача та матеріалами кримінального провадження, дійшов таких висновків.

Згідно положень ч.1 ст.26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Статтею 24 КПК України визначено, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні у разі їх порушення діями, бездіяльністю та рішеннями слідчого на досудовому розслідуванні здійснюється, у тому числі, слідчим суддею (п.18 ч.1 ст.3 КПК України) та регламентовано положеннями ст.ст.303-307 КПК України.

За змістом ч.3 ст.26 КПК України, слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування чітко визначено та регламентовано главою 26 КПК України.

Відповідно до п.7 ч.1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником.

Згідно ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно із ч.1 ст.93 КПК України, збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Статтею 220 КПК України передбачено, що клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Діюче кримінальне процесуальне законодавство України, зокрема ст. 36, 40 КПК України, передбачають, що прокурор, слідчий здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Зазначена правова норма гарантує незалежність посадової особи органу державного обвинувачення у виборі у визначених законом межах способу здійснення своїх повноважень, в тому числі у прийнятті тих чи інших рішень, що є запорукою їх неупередженості й ефективності.

Процесуальна самостійність прокурора, слідчого і їх свобода нарівні з протилежною стороною у відстоюванні тієї чи іншої правової позиції є чинниками справедливого балансу прав та законних інтересів усіх учасників процесу, а також інших осіб, держави й суспільства

Завданням слідчого судді, відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК, є здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Способи такого контролю обмежені визначеною кримінальним процесуальним законом процедурою, яка передбачає, в тому числі, чіткий розподіл повноважень і недопустимість заміщення слідчим суддею, як і судом, функцій органів державного обвинувачення та досудового розслідування (див. постанову ВПВС від 04 квітня 2019 року у провадженні № 11-945сап18).

Вичерпний перелік рішень, дій та бездіяльності слідчого, прокурора, які можуть бути оскаржені до слідчого судді під час досудового розслідування, наведено в ч. 1 ст. 303 КПК. Зокрема, предметом такого оскарження є рішення про відмову у задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових), негласних слідчих (розшукових) дій.

Водночас, для вирішення питань скарги на таке рішення, першочергово слід відмітити, що для аналізу будь-якого з вказаних питань по суті (через призму мотивів постанови), необхідно встановити його межі. На переконання слідчого судді, доцільно встановити такі критерії щодо дотримання (1) формальних вимог до постанови (має відповідати ст. 110 КПК) та (2) безпосередньо змісту зазначеної постанови.

Надаючи відповідно оцінку оскаржуваному рішенню через призму цих критеріїв слідчий суддя зауважує, що оскаржувана постанова відповідає вимогам ст.110 КПК.

В частині безпосередньо змісту зазначеної постанови слід указати, що в цьому ключі важливим є дотримання балансу між дискреційними повноваженнями слідчого і його обов`язком установити істину, перевірити звернення на предмет слушності необхідності та доцільності проведення слідчих (розшукових), негласних слідчих (розшукових) дій у справі, обов`язком за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінювати кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення (ч.1 ст.94 КПК України), та обов`язком виявити обставини, що впливають на це питання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

З огляду на що, слідчий суддя має оцінювати постанову у світлі досягнення завдань кримінального провадження, якими є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, з тим, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ч.1 ст.2 КПК України).

Проте, повноваження, ввірені слідчому, дізнавачу також спрямовані на здійснення ефективного досудового розслідуванням. Він, як особа, що має повний доступ до матеріалів кримінального провадження, достатню кваліфікацію як професійний юрист, на яку поширюються гарантії незалежності від впливу, тиску, втручання, діяльність якого підлягає обґрунтованій критиці у відповідних межах, а також наділена відповідним обсягом повноважень відповідно до КПК України (у частині здійснення повноважень у кримінальному провадженні), має дискрецію приймати рішення у порядку визначеному нормами КПК України.

Безумовно, слідчий суддя не може перебирати на себе повноважень слідчого, дізнавача, прокурора, брати активну участь у досудовому розслідуванні здійснюючи судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальних провадженнях на етапі досудового розслідування, а також не розглядає справу по суті на цьому етапі.

Позиція ця витікає з того, що слідчий суддя не може втручатися у процес прийняття рішень слідчим, дізнавачем, із урахуванням його незалежності, гарантованої законом, його професійного досвіду і експертності, а також певної свободи розсуду, що випливає із особливого становища його як слідчого, тобто особи, що здійснює розслідування у цьому кримінальному провадженні, обізнаної із обставинами справи.

Тому, рішення, яке оскаржується, необхідно оцінити у контексті його обґрунтованості та вмотивованості. Наприклад, у ч. 3, 4 ст. 370 КПК вказується, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими та оціненими відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Здійснивши таку оцінку, слідчий суддя констатує, що оскаржуване рішення в частині відмови у задоволенні клопотання відповідає вказаним критеріям вмотивованості та обґрунтованості, адже при його ухваленні суб`єкт прийняття керувався нормами КПК, а також наявними у матеріалах кримінального провадження доказами, в результаті чого дійшов висновку про часткове задоволення клопотання ОСОБА_3 .

Разом з цим, слідчий суддя вважає, що дізнавачем дотримано вимоги ст.220 КПК України та винесено вмотивовану постанову від 21.02.2026 про часткову відмову в задоволенні клопотання потерпілого ОСОБА_3 в межах процесуальних строків та у порядку, визначеному вказаною нормою закону.

Як вбачається із оскаржуваної постанови дізнавача про часткову відмову у задоволенні клопотання від 21.02.2026, ОСОБА_3 у клопотанні від 19.02.2026 просив витребувати оригінали документів, на підставі яких по самоправству голови ГБК «Союз-2» ОСОБА_5 (ст. 356) гаражний бокс № НОМЕР_1 було надано іншій особі, а потім було оформлено право власності на спірний гараж № НОМЕР_1 , побудованого у складі ГБК «Союз-2» з 1989 року у першій черги, розташовано по вул. Василя Стуса,18-д; протоколи загальних зборів кооперативу; довідки та рішення правління кооперативу; документи, які подавалися державному реєстратору; інші документи, пов`язані з оформленням права власності; призначити технічну та/або почеркознавчу експертизу документів, зазначених у п. 1, для встановлення іх справності; провести оцінку спірного гаража №23 відповідно до ухвал слідчих суддів 19.12.2025 та 05.02.2026 й долучити висновок оцінювача до матеріалів провадження; допитати: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 щодо обставин відчуження мого гаража №23 без його згоди; державного реєстратора, який оформлював право власності; інших осіб, які можуть надати інформацію щодо законності оформлення прав на гараж; надати йому копії всіх витребуваних документів та матеріалів експертизи після їх отримання та дослідження; повторно накласти арешт на гараж №23 в ГБК «Союз-2» першої черги будови 1989 року; надати йому витяг з ЕРДР де він визнаний потерпілим та за якими статтями.

Постановою дізнавача СД Харківського РУП №2 ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 клопотання ОСОБА_3 в частині задоволення клопотання, викладеного у п.п. 1, 2, 3, 4, 5, 6, 10 відмовлено. Клопотання викладене у п.8 задоволено частково, у п.п.7, 9, 11, 12 задоволено.

В обґрунтування прийнятого рішення дізнавачем вказано наступне.

Під час досудового розслідування встановлено, до матеріалів кримінального провадження долучені копії документів на придбання та оформлення права власності на гаражний бокс № НОМЕР_2 в ГБК «Союз-2» які надані ОСОБА_8 , оригінали яких він пред`явив, а також долучені копії документів на підстав яких було продано вказаний гараж гр. ОСОБА_7 , тому в задоволенні частині розгляду питань за №1, 2, 3, 4, 5, 6 не підлягає задоволенню, оскільки не має підстав вважати, що вказані документи мають ознаки підробки. Що стосується в частині розгляду питання за №7, 9, зазначені в клопотанні, то буде задовільнено, та в ході досудового провадження буде призначена будівельно-технічна експертиза. Висновок вказаної експертизи після її отримання буде надано для ознайомлення ОСОБА_3 . Що стосується в частині розгляду питання за №8 зазначений в клопотанні ОСОБА_3 , то у вказаному кримінальному провадженні вже допитані в якості свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , які надали свої покази стосовно гаражного боксу № НОМЕР_1 , тому в проведенні додаткового допиту вказаних осіб немає необхідності, а тому воно підлягає задоволенню. Що стосується допитати в якості свідка ОСОБА_6 , то в ході досудового розслідування здійснювались заходи щодо місцезнаходження останнього, однак позитивного результату не має. Однак при встановлені місцезнаходження ОСОБА_6 його буде викликано та допитано в якості свідка. Що стосується допитати ОСОБА_7 , то він був викликаний на допит. Що стосується допиту державного реєстратора, який оформлював право власності, то не має підстав вважати, що дії вчинені державним реєстратор незаконні, тому не підлягають задоволенню. Щодо допиту інших осіб, які можуть надати інформацію щодо законності оформлення прав на гараж, то про наявність таких осіб орган досудового розслідування не володіє інформацією про їх наявність, тому не підлягають задоволенню. Що стосується в частині розгляду в клопотанні питання за №10, щодо накладання арешту на гараж № НОМЕР_2 в ГБК «Союз-2» розташований за адресою: м. Харків, вул. В. Стуса, 18Д. Не може бути арештовано майно добросовісного набувача, крім випадків забезпечення речових доказів. Тому, виходячи з вищевикладеного згідно довідки в.о. голови ГБК «Союз-2» ОСОБА_5 , на даний час даний час гараж №23 належить на праві власності ОСОБА_8 , як добросовісного набувача. Виходячи з вищевикладеного клопотання ОСОБА_3 в частині питання №10, не підлягає задоволенню. Що стосується в частині розгляду в клопотанні питання №11, щодо надання ОСОБА_3 копію витягу з ЄРДР, де він визнаний потерпілим та за якими статтями, то у витязі з ЄРДР не зазначаються відомості щодо визнання потерпілих та за якими статтями. Для цього ОСОБА_3 буде запрошено до ХРУП №2 ГУНП в Харківській області та надана пам`ятка про процесуальні права та обов`язки потерпілого та буде допитано останнього в якості потерпілого. Що стосується в частині розгляду в клопотанні питання №12, то відповідь на вказання клопотання буде надіслана ОСОБА_3 на електронну пошту.

Таким чином, дізнавачем у повному обсязі розглянуто клопотання ОСОБА_3 .

За таких обставин, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, які йому відомі, на час розгляду скарги, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 307 КПК України, за результатами скарг на рішення дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора слідчим суддею може бути постановлена ухвала про: 1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Керуючись ст.ст. 284, 303-304, 306, 307 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на рішення дізнавача СД Харківського РУП №2 ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 про відмову у задоволенні клопотання про проведення слідчих дій у кримінальному провадженні №0000265 від 21.05.2024 за ч.2 ст.358, ст.356 КК України - відмовити.

Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1