Справа № 372/263/26
Провадження 1-кс-289/26
ухвала

Іменем України

26 березня 2026 року Слідчий суддя Обухівського районного суду Київської області ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у залі судових засідань Обухівського районного суду Київської області клопотання прокурора Обухівської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна,

В С Т А Н О В И В:

Слідчими Обухівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0001952 від 05.11.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва у вказаному кримінальному провадженні здійснюється Обухівською окружною прокуратурою Київської області.

Досудовим розслідуванням досліджуються обставини заволодіння шахрайським шляхом земельними ділянками на території міста Васильків Обухівського району Київської області.

Так, відповідно до рапорту оперативного підрозділу про виявлене кримінальне правопорушення, отримано відомості щодо незаконного заволодіння, шахрайським шляхом, упродовж 2021-2022 років земельною ділянкою на території м. Васильків Обухівського району Київської області, в результаті чого інтересам територіальної громади може бути спричинено тяжкі наслідки.

Установлено, що на початку 2022 року, у власників ПП «Логро»

() ОСОБА_4 (ІПН НОМЕР_1 ), та ОСОБА_5 (ІПН НОМЕР_2 ) імовірно виник злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння земельними ділянками комунальної власності на території міста Вальків Обухівського району Київської області.

Зазначені вище особи, підтримують тісні особисті зв`язки з працівниками органів місцевого самоврядування Васильківської міської ради, ГУ Держгеокадастру у Київській області та пов`язаними з ними особами.

Встановлено факт незаконного заволодіння земельною ділянкою комунальної власності кадастровий номер :04:019:0065 площею понад 1 га, що розташована у центральній частині м. Васильків, шляхом використання підробленого державного акта на право приватної власності від 05.11.1998 № 027351. Вказаний документ подано для державної реєстрації на імовірно підставну особу ОСОБА_6 , матір дружини директора ПП «Логро» ОСОБА_7 . У державному акті на право приватної власності на вказану земельну ділянку зазначено рішення Виконкому Васильківської міської ради Народних депутатів 18.08.1998 №127, як підставу набуття права власності.

Подальша реєстрація здійснена 20.12.2021 у відділі 2 Управління у Корюківському районі ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області.

Далі 19.01.2022 приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу ОСОБА_8 здійснено реєстрацію права власності земельної ділянки за ПП «Логро» на підставі договору купівлі-продажу № 142 від 19.01.2022.

Після чого, зазначені вище особи, спільно з службовими особами Васильківської міської ради та ГУ Держгеокадастру у Київській області здійснили зміну цільового призначення земельної ділянки :04:019:0065, а також організували її поділ на нові земельні ділянки з кадастровими номерами: :04:019:0122 власник ПП «Логро»; :04:019:0120 власник ПП «Логро»; :04:019:0121 власник ОСОБА_9 ; :04:019:0123 власник ОСОБА_10 .

Встановлено, що для легалізації протиправної діяльності вказані особи використовували домовленості з посадовими особами органів місцевого самоврядування та ГУ Держгеокадастру, а також залучали підконтрольних розробників документації із землеустрою (ФОП ОСОБА_11 , ФОП ОСОБА_12 ).

Так, в ході досудового розслідування, стороною обвинувачення отримано завірені належним чином копії рішення Виконкому Васильківської міської ради Народних депутатів 18.08.1998 №127. Змістом підзаголовку вказаного рішення зазначено «Про хід виконання рішення міськвиконкому від 21.05.1998 року «Про стан підготовки об`єктів житлово-комунального господарства міста до роботи в осінньо-зимовий період 1998-1999 р». В свою чергу відомостей про відведення земельної ділянки із кадастровим номером :04:019:0065 ОСОБА_6 у даному рішенні не виявлено.

До того ж, відповідно до інформації наданої Державним підприємством «Поліграфічний комбінат «Україна» по виготовленню цінних паперів» бланк Державного акту на право приватної власності на землю серії КВ №027351 (1847) (П/к «Україна», Зам. 2-4) по земельній ділянці із кадастровим номером :04:019:0065, не видавався.

Так, органом досудового розслідування у межах даного кримінального провадження визнано речовим доказом територію земельних ділянок із кадастровими номерами :04:019:0122, :04:019:0120, :04:019:0121, :04:019:0123.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином зазначена земельна ділянка та розміщені на ній об`єкти є предметом та знаряддям ймовірного кримінального правопорушення, а також мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження.

Існує реальна загроза: проведення будівельних та земляних робіт; знищення або спотворення слідів кримінального правопорушення; унеможливлення проведення судових земельно-технічних та екологічних експертиз.

Згідно ч. 12. ст. 100 КПК України спір про належність речей, що підлягають поверненню, вирішується у порядку цивільного судочинства. У такому випадку річ зберігається до набрання рішенням суду законної сили.

Відповідно до ст. 172 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Так, зважаючи на обставини кримінального правопорушення, з метою недопущення подальшого неправомірної зміни рельєфу земельної ділянки, слід дійти висновку про необхідність розгляду клопотання за відсутності представника власника земельної ділянки.

Прокурор Обухівської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, в клопотанні просив розглянути його без участі слідчого та прокурора, вимоги клопотання підтримує в повному обсязі, також просив не здійснювати фіксацію судового засідання за допомогою технічних засобів.

Власники майна в судове засідання не з`явились, причин неявки суд не повідомили, про дату та час слухання справи повідомлялись належним чином.

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи, що сторони в судове засідання не з`явилися, на підставі ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Дослідивши клопотання та надані до нього матеріали, слідчий суддя вважає, що вимоги клопотання слід задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

У даному випадку на вищевказане нерухоме майно, необхідно накласти арешт для запобігання можливості його пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Метою арешту є збереження вказаного майна як речового доказу в даному кримінальному провадженні, оскільки необхідно встановити чи є вказані речі знаряддям вчинення злочину, а також такі що зберегли на собі сліди вчинення злочину.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Необхідність в арешті вказаного майна зумовлена насамперед забезпеченням кримінального провадження, адже за результатами досудового розслідування необхідно буде вирішити подальшу долю вказаних речових доказів.

У відповідності із ст. 100 КПК України та нормами Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затверджених Постановою КМУ від 19.11.2012 року № 1104 умовою зберігання речових доказів повинно бути забезпечення збереження їх істотних ознак та властивостей. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 98 Кримінального процесуального кодексу України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

У відповідності до ч. 1 ст. 171 КПК України, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором.

У відповідності до ч. 2 ст. 167 KПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Слідчий суддя, вивчивши клопотання, матеріали кримінального провадження, приходить до переконання, що клопотання обґрунтоване та підлягає задоволенню, оскільки існує необхідність використання даного нерухоме майно, як доказ у кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 175 КПК України Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Керуючись ст.ст. 98, 131, 132, 170-174, 376 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора Обухівської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна задовольнити.

Накласти арешт на майно, а саме:

?земельну ділянку із кадастровим номером :04:019:0122 яка відповідно до відомостей які містяться у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно належить ПП «Логро» ();

?земельну ділянку із кадастровим номером :04:019:0120 яка відповідно до відомостей які містяться у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно належить ПП «Логро» ();

?земельну ділянку із кадастровим номером :04:019:0121 яка відповідно до відомостей які містяться у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно належить ОСОБА_9 ;

?земельну ділянку із кадастровим номером :04:019:0123 яка відповідно до відомостей які містяться у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно належить ОСОБА_10 ;

Заборонити проведення будь-яких будівельних та земельних робіт, зміну рельєфу місцевості та ландшафту, а також відчуження, користування та розпорядження вказаним майном.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня проголошення ухвали; у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Слідчий суддя: ОСОБА_1