Справа № 201/3755/25
Провадження № 1-кс/201/754/2026
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 березня 2026 року Соборний районний суд міста Дніпра

у складі: судді ОСОБА_1

з секретарем: ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції)

представника потерпілої сторони ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції)

обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7

захисника адвоката ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Соборного районного суду міста Дніпра заяву захисника адвоката ОСОБА_8 про відвід судді ОСОБА_9 від участі у розгляді кримінального провадження № 201/3755/25 (пр. № 1-кп/201/253/2026), відомості про яке 21 березня 2025 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000286, стосовно:

- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Кам`янець-Подільський, Хмельницької області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України;

- ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який народився у м. Дніпропетровськ, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України;

- ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка народилась у м. Бердянськ, Запорізької області, громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_3 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Соборного районного суду міста Дніпраперебуває кримінальне провадження № 201/3755/25 (пр. № 1-кп/201/253/2026), відомості про яке 21 березня 2025 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000286, стосовно ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України, розгляд якого здійснюється суддею ОСОБА_9 .

В рамках вказаного кримінального провадження, захисником адвокатом ОСОБА_8 було заявлено відвід судді ОСОБА_9 , в обґрунтування якого останньою було зазначено, що під час розгляду кримінального провадження, суддею ОСОБА_9 двічі було відмовлено в задоволенні клопотання сторони захисту про передачу цього кримінального провадження іншому судді, в провадженні якого вже перебуває кримінальне провадження стосовно обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , яке надійшло до суду раніше, для вирішення питання про їх об`єднання, посилаючись на різницю у стадіях розгляду кримінальних проваджень, що не відповідає дійсності. Таким чином, на думку сторони захисту, суддя ОСОБА_9 самостійно вирішила питання, яке відповідно до прямої норми закону підлягає розгляду іншим суддею, що створює сумніви в об`єктивності та неупередженості судді.

У судовому засіданні захисник адвокат ОСОБА_8 , а також обвинувачені ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 підтримали клопотання про відвід головуючого судді та просили його задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви сторони захисту про відвід судді ОСОБА_9 від участі у розгляді кримінального провадження, посилаючись на її необґрунтованість та безпідставність.

Представник потерпілої сторони ОСОБА_4 залишив вирішення вказаного питання на розсуд суду.

Особа, якій було заявлено відвід у судове засідання не з`явилась, про дату, місце та час розгляду питання про відвід була повідомлені належним чином, що не перешкоджає розгляду даної заяви за її відсутності.

Дослідивши доводи захисника, вислухавши думки учасників кримінального провадження, а також ознайомившись з матеріалами кримінального провадження в частині заявленого головуючому судді ОСОБА_9 відводу, суд доходить до таких висновків.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28 березня 2025 року, в провадження судді ОСОБА_9 було передано для розгляду кримінальне провадження № 201/3755/25 (пр. № 1-кп/201/253/2026), відомості про яке 21 березня 2025 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000286, стосовно ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України, в рамках розгляду якого, судді ОСОБА_9 було заявлено відвід.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 КПК України, у разі заявлення відводу слідчому судді або судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу.

Положеннями ч. 1 ст. 75 КПК України встановлений вичерпний перелік підстав, які перешкоджають подальшому розгляду слідчим суддею кримінального провадження, зокрема: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумніви у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, суду для розгляду справи.

Законом України «Про судоустрій і статус суддів» визначено засади самостійності судді при здійсненні ним процесуальної діяльності, а саме те, що суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції України, Законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання в діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Так, одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду.

Беззаперечно, інститут відводу (самовідводу) судді від участі у розгляді конкретної справи це одна із найважливіших гарантій здійснення правосуддя неупередженим та справедливим судом. Він покликаний ліквідувати найменшу підозру у заінтересованості судді в результатах розглянутої справи, навіть якщо такої заінтересованості немає, бо тут головним є публічний інтерес.

Водночас, такий інститут не є інструментом перегляду судового рішення чи додаткового роз`яснення мотивів його ухвалення. Незгода з судовим рішенням має втілюватися у його апеляційному оскарженні або, якщо рішення окремому оскарженню не підлягає, - у включенні заперечень проти таких рішень до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України. Таким чином, незгода учасника кримінального провадження із судовим рішенням не може бути розцінена як прояв упередженості суду, а тому не може бути підставою для його відводу.

Процесуальні рішення судді, їх зміст та форма, не можуть бути підставою для відводу судді. Незгода з рішеннями судді має здійснюватись у порядку, передбаченому чинним процесуальним законодавством України, яким передбачено процедуру оскарження будь-яких процесуальних рішень судді окремо або разом з кінцевим процесуальним рішенням по кримінальному провадженню з наведенням мотивів такої незгоди, а заперечення на ухвалу суду, що не підлягає оскарженню, можна включити до апеляційної скарги на рішення суду за наслідками розгляду справи.

Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, в ухвалах суду від 10 травня 2018 року (справа №800/592/17) та від 01 жовтня 2018 року (справа № 9901/673/18). В ухвалі від 18 грудня 2018 року у справі № 910/2968/18 Верховний Суд визнав відвід завідомо безпідставним, а його заявлення зловживанням процесуальними правами, оскільки вказаний відвід по суті «є висловленням незгоди з процесуальним рішенням Верховного Суду після того, як суд мотивував таке рішення».

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 «Про незалежність судової влади» від 13 червня 2007 року, процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом, відповідно, незгода сторони з винесеним суддею судовим рішенням, а так само прийняття суддею процесуальних рішень, не може бути підставою для відводу судді, а має наслідком право сторони на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

Аналізуючи вищезазначені обставини, що виключають участь судді ОСОБА_9 у розгляді кримінального провадження, а також зіставляючи їх з доводами захисника, через які остання вважає, що суддя ОСОБА_9 не може брати участь у розгляді кримінального провадження, суд приходить до висновку, що заявлені підстави не містять в собі будь-яких відомостей, щодо можливої упередженості судді під час розгляду кримінального провадження, не ставлять під сумнів об`єктивність суду, а також не вказують на будь-які інші підстави передбачені законом для відводу судді, а отже, твердження сторони захисту зводяться до незгоди із процесуальними діями і рішеннями судді ОСОБА_9 , правильність яких може бути перевірена лише в процесуальному порядку в ході їх оскарження до судів вищих інстанцій.

Разом з цим, положеннями ст. 3 Європейського статуту судді визначено, що суддя не тільки повинен бути неупередженим, але й має сприйматися будь-ким, як неупереджений.

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, рішення якого є джерелом права в Україні, існування безсторонності повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності. У контексті суб`єктивного критерію особиста безсторонність судді презюмується, поки не доведено протилежного.

В численних рішеннях ЄСПЛ («Бочан проти України», «Білуха проти України», «Фей проти Австрії», «Ветштайн проти Швейцарії») Європейський суд наголошує на безсторонності (неупередженості) суддів під час розгляду справ в сенсі п. 1 ст. 6 Конвенції, яка визначається враховуючи особисті переконання та поведінку конкретного суду, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, чи забезпечував сам суд достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності.

В той же час, відповідно до Висновку № 1 Консультативної ради європейських суддів для Комітету міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів, суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він повинен бути вільним від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

З огляду на викладене, зважаючи на категоричну позицію сторони захисту та обвинувачених, які висловлюють недовіру судді ОСОБА_9 у цьому кримінальному провадженні, дотримуючись рекомендацій Висновку № 1 Консультативної ради європейських суддів для Комітету міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів від 01 січня 2001 року, в частині виключення найменшої підозри в зацікавленості судді в результатах розгляду конкретної справи, навіть, якщо насправді такої зацікавленості немає, беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини, викладену в рішенні «Skrlj v. Croatia», відповідно до якої, будь-який служитель Феміди, щодо якого є підстави сумніватися в неупередженості, повинен усунутися від розгляду справи, суд вважає за необхідне відвести суддю ОСОБА_9 від участі у розгляді цього кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 75-76, 80-81, 369-372, 376 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву захисника адвоката ОСОБА_8 про відвід судді ОСОБА_9 - задовольнити.

Відвести суддю ОСОБА_9 від участі у розгляді кримінального провадження № 201/3755/25 (пр. № 1-кп/201/253/2026), відомості про яке 21 березня 2025 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000286, стосовно ОСОБА_5 ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України.

Матеріали кримінального провадження № 201/3755/25 (пр. № 1-кп/201/253/2026), відомості про яке 21 березня 2025 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000286 стосовно ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України передати до канцелярії суду для виконання вимог ст. 35 КПК України.

Повний текст ухвали суду буде складений і оголошений о 15.30 годині 10 березня 2026 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1