Провадження №1-кс/452/116/2026
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2026 року м. Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Самборі Львівської області заяву обвинуваченої ОСОБА_4 про відвід судді Самбірського міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_5 від участі у розгляді кримінального провадження №442/10156/24 (провадження №1-кп/452/116/2026) відносно ОСОБА_4 за ч.3 ст.369-2 Кримінального кодексу України (далі КК України), -

В С Т А Н О В И В :

В провадженні судді Самбірського міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_5 знаходиться кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України.

18 лютого 2026 року обвинувачена ОСОБА_4 звернулася із письмовим клопотанням про відвід судді Самбірського міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_5 від участі у розгляді вищезазначеної справи посилаючись на те, що суддя ОСОБА_5 систематично відмовляє стороні захисту у задоволенні різного роду клопотань, зокрема, у витребуванні певних доказів, виклику для допиту свідків, тощо. Крім цього зазначає, що суддя ОСОБА_5 протягом підготовчого розгляду справи робила певні усні висновки щодо доведеності вини ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України. Відтак, обвинувачена ОСОБА_4 вважає, що існують обставини, які можуть викликати сумніви у неупередженості судді ОСОБА_5 в розгляді зазначеного кримінального провадження, що унеможливлює її участь у провадженні в якості судді.

Суддя Самбірського міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_5 у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду заяви була повідомлена належним чином, бажання дати пояснення з приводу поданої обвинуваченою ОСОБА_4 заяви про відвід не виявила.

Захисник обвинуваченої ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_6 у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду заяви був повідомлений належним чином, у письмовій заяві, поданій до суду 26 лютого 2026 року електронним шляхом, зазначив, що заяву ОСОБА_4 про відвід судді підтримує та прохав таку задовольнити, а також прохав розгляд справи здійснювати без його участі.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про можливість розгляду заяви про самовідвід судді без участі вказаних осіб, оскільки така неявка не перешкоджає розгляду вказаної заяви, що узгоджується із положеннями ст.81 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України).

Під час судового засідання обвинувачена ОСОБА_4 підтримала подану заяву про відвід судді ОСОБА_5 , прохала її задовольнити посилаючись на обставини та факти, викладені у заяві.

Прокурор ОСОБА_3 заперечив проти задоволення заяви обвинуваченої ОСОБА_4 про відвід судді ОСОБА_5 , посилаючись на її необґрунтованість.

Заслухавши думку учасників справи, проаналізувавши доводи заяви про відвід, суд приходить до наступного.

Статтею 75 КПК України визначено перелік обставин, що виключають участь слідчого судді, судді або присяжного в кримінальному провадженні.

Так, слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні:

1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;

2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник;

3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;

5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Відповідно до ч.5 ст.80 КПК України відвід повинен бути мотивованим.

Обґрунтовуючи підстави для відводу, обвинувачена ОСОБА_4 покликається на факт наявності певних сумнівів у неупередженості судді ОСОБА_5 , які пов`язані з тим, що головуюча систематично відмовляє стороні захисту у витребуванні доказів, виклику свідків для їх допиту, тощо. Крім цього вказує, що суддя ОСОБА_5 протягом підготовчого розгляду справи, тобто до виходу суду в нарадчу кімнату та ухвалення вироку у справі, допускала усні висловлювання, котрі, на переконання ОСОБА_4 , свідчать про сформовані передчасні висновки головуючої судді щодо доведеності вини обвинуваченої ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України.

У відповідності до положень статті 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Статтею 2 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що рішення Європейського суду з прав людини є обов`язковими для виконання Україною. Вказаний Закон прямо закріплює, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Стаття 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» встановлює право на справедливий судовий розгляд. Кожна людина при визначенні її громадських прав та обов`язків або при висуненні проти неї будь-якого обвинувачення, має право на справедливий і відкритий розгляд впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Згідно ст.15 Кодексу суддівської етики, неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи. Суддя не повинен зловживати правом на самовідвід.

За практикою Європейського суду з прав людини важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.

У пункті 2.5 «Бангалорських принципів поведінки судді» (схвалені резолюцією 2006/23 Економічної та Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року) зазначається, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Законодавець надає учасникам судового провадження можливість коректного розв`язання ситуації, що створилася, шляхом заяви самовідводу, що є етичним моментом законодавства, яке регулює ці питання.

Констатуючи право на судовий процес із достатньою впевненістю в безсторонності суду, який вирішує його справу, суд забезпечує не лише здійснення правосуддя, а й зовнішній вияв того, що відбувається, де суддею створено достатні гарантії для усунення об`єктивно виправданих підстав (і навіть потенційної можливості) побоюватися, що він, незалежно від особистої поведінки, не є безстороннім.

При зовнішній демонстрації судом незалежності та безсторонності можуть виникнути щодо цього сумніви. Важливою є та довіра, яку суди в демократичному суспільстві повинні викликати у громадськості.

Як роз`яснив Європейський суд з прав людини в рішеннях у справах «Микаллеф проти Мальти», «Мезнарич проти Хорватії», в демократичному суспільстві суди повинні вселяти довіру. А тому кожний суддя, у відношенні якого маються щонайменші сумніви в неупередженості, зобов`язаний вийти з процесу. Правила, що регулюють відвід суддів, є спробою забезпечення неупередженості судді шляхом усунення будь-яких сумнівів у учасників процесу. Ці правила направлені на усунення будь-яких ознак необ`єктивності судді та слугують зміцненню довіри, яку суди повинні асимілювати в демократичному суспільстві.

Крім того, у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв.

Тобто, якщо говорити у ракурсі безсторонності суду, то слід враховувати те, що визначення юридичного змісту оціночної категорії «безсторонній суд» зумовлює необхідність врахування суб`єктивного та об`єктивного критеріїв безсторонності. Перший з них означає, що суддя має бути суб`єктивно вільним від упередженості при розгляді справи; другий - що суддя має забезпечити достатні гарантії для усунення будь-яких обґрунтованих сумнівів щодо його неупередженості.

Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного.

Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім.

Згідно ст.6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», правосуддя в Україні здійснюється на підставі Конституції і Законів України незалежним і безстороннім судом.

Як зазначалося вище, згідно з п.4 ч.1 ст.75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Під час розгляду заяви про відвід слідчим суддею встановлено, що головуючою у справі суддею ОСОБА_5 неодноразово постановлялися ухвали про відмову у задоволенні клопотань сторони захисту, зокрема ухвалою суду від 22 жовтня 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання про витребування доказів, ухвалою суду від 22 жовтня 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання про скасування арешту грошових коштів, ухвалою суду від 22 жовтня 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання про повернення застави, ухвалою суду від 28 листопада 2025 року аналогічно відмовлено у задоволенні клопотання про витребування доказів, ухвалою суду від 28 листопада 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання про виклик свідків, ухвалою суду від 22 жовтня 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання про повернення застави.

Разом з тим, слід зазначити, що в розумінні кримінального процесуального закону незгода певної сторони судового провадження з процесуальними діями чи процесуальними рішеннями судді чи інших учасників в рамках відповідного судового провадження, не може свідчити про наявність підстав для відводу цього судді від розгляду відповідного кримінального провадження.

Натомість, як встановлено слідчим суддею під час розгляду заяви обвинуваченої ОСОБА_4 про відвід судді ОСОБА_5 , в неї в цілому склалося негативне ставлення до головуючої у справі, хоча фактично наведене у поданій заяві зводиться до припущень обвинуваченої про особисту зацікавленість головуючої судді та в її упередженій процесуальній поведінці під час розгляду вказаного кримінального провадження, що в свою чергу не могло б бути чітко визначеною підставою для відводу такого судді, однак, з огляду на положення п.2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів щодо відводу судді, зокрема, в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви у його неупередженості, та, зважаючи на висловлену обвинуваченою недовіру до судді та її побоювання у відсутності неупередженості судді ОСОБА_5 під час судового розгляду справи, з метою запобігання недопущення в подальшому затягування розгляду справи, подання нових заяв про відвід судді, а також з метою усунення будь-яких сумнівів у неупередженості судді ОСОБА_5 під час подальшого судового розгляду вказаного кримінального провадження, слідчий суддя приходить до переконання про необхідність задоволення заяви обвинуваченої про відвід судді на підставі п.4 ч.1 ст.75 КПК України.

Відтак, аналізуючи обставини, на які посилається обвинувачена ОСОБА_4 у заявці про відвід судді ОСОБА_5 , слідчий суддя приходить до висновку, що така заява підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.2 ст.82 КПК України, у разі задоволення заяви про відвід (самовідвід) судді, який здійснює судове провадження одноособово, справа розглядається в тому самому суді іншим суддею.

Згідно ч.4 ст.82 КПК України, суддя, на розгляд якого передається кримінальне провадження або справа, визначається у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 КПК України.

Керуючись стст.75,80-82,369-372 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву обвинуваченої ОСОБА_4 про відвід судді Самбірського міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_5 від участі у розгляді кримінального провадження №442/10156/24 (провадження №1-кп/452/116/2026) відносно ОСОБА_4 за ч.3 ст.369-2 КК України, задовольнити.

Матеріали кримінальної справи №442/10156/24 (провадження №1-кп/452/116/2026) відносно ОСОБА_4 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України, передати до загальної канцелярії суду на повторну реєстрацію та визначення судді в порядку, передбаченому ст.35 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її оголошення.

Суддя ОСОБА_1