Справа № 234/5384/14-к
Провадження № 1-кп/202/552/2026
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2026 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд м. Дніпра в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про застосування до неповнолітньої, яка не досягла віку кримінальної відповідальності, примусових заходів виховного характеру по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000545 від 10.03.2014 року, стосовно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Краматорська Донецької області, раніше не судимої, адреса: АДРЕСА_1 ,

за вчинення суспільно-небезпечного діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

09.03.2014 року приблизно о 22-30 годині неповнолітня обвинувачена ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом із знайомими та малолітньою особою, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно якої кримінальне провадження за клопотанням про застосування примусових заходів виховного характеру виділене в самостійне судове провадження, яке зупинено, у зв`язку з розшуком, знаходилися біля музичної школи, що розташована по вул. Ювілейна, 44 у м. Краматорську Донецької області, де проводили своє дозвілля.

В цей час вищевказана малолітня особа побачила раніше не знайому їй ОСОБА_7 , яка рухалася по тротуару, що проходить крізь двори від вул. Ювілейна до вул. 19-го Партз`їзду у м. Краматорську, та у неї виник злочинний умисел, спрямований на скоєння відкритого викрадення чужого майна. З цією метою малолітня особа запропонувала обвинуваченій ОСОБА_6 та свідку відкрито викрасти жіночу сумку, що належить потерпілій ОСОБА_7 , на що свідок відмовився, а обвинувачена ОСОБА_6 погодилася.

Реалізуючи свій злочинний умисел неповнолітня обвинувачена ОСОБА_6 разом з малолітньою особою, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,, відносно якої кримінальне провадження за клопотанням про застосування примусових заходів виховного характеру виділене в самостійне судове провадження, яке зупинено, у зв`язку з розшуком, на вказаному тротуарі наздогнали потерпілу ОСОБА_7 , після чого обвинувачена ОСОБА_6 , діючи повторно, відкрито, зі спини потерпілої, своїми двома руками стала утримувати руки потерпілої з метою перешкоджання у вчиненні опору, спричинивши їй фізичний біль, в наслідок чого потерпіла не втрималася на ногах та впала. Переконавшись, що потерпіла ОСОБА_7 не може чинити опір, обвинувачена ОСОБА_6 діючи повторно, відкрито, з використанням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, діючи спільно та погоджено з вищевказаною малолітньою особою, викрала майно, що належить потерпілій ОСОБА_7 , а саме:

- жіночу сумку чорного кольору, вартістю 112,23 грн.,

- гаманець з шкірозамінника чорного кольору, вартістю 36,69 грн.,

- гребінець червоного кольору, вартістю 4,86 грн.,

- мобільний телефон «Нокиа 670», вартістю 190 грн.,

- сім-карту оператора МТС, вартістю 6,40 грн., на рахунку якої знаходилися гроші в сумі 10 грн.,

- карту пам`яті ємкістю 2 Гб, вартістю 50,66 грн.,

- чохол для мобільного телефону, вартістю 53,45 грн.,

- парасольку червоного кольору, вартістю 53,44 грн.,

- зарядний пристрій до мобільного телефону «Нокиа» у пакувальній коробці, вартістю 29,90 грн.,

- електроні ваги «Zelmer», вартістю 115,44 грн.,

- поліетиленовий пакет, вартістю 1,84 грн.,

- грошові кошти в сумі 35 грн.,

після чого з викраденим з місця скоєння злочину втекли, викраденим розпорядилися на свій розсуд, заподіявши потерпілій ОСОБА_7 своїми протиправними діями матеріальну шкоду на загальну суму 699,91 грн.

Таким чином, малолітня ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчинила суспільно небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Неповнолітня ОСОБА_5 на момент вчинення вказаного суспільно-небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, не досяг віку, з якого відповідно до ст. 22 КК України може настати кримінальна відповідальність.

У клопотанні ставиться питання про застосування до неповнолітньої ОСОБА_5 , яка не досягла віку кримінальної відповідальності, примусових заходів виховного характеру у вигляді передачі неповнолітньої ОСОБА_5 під нагляд батьків строком на 1 рік.

Прокурор надав суду клопотання, в якому просив відмовити у задоволенні клопотання у зв`язку з досягненням ОСОБА_5 повноліття.

Захисник погодилися із думкою прокурора про те, що клопотання на теперішній час задоволенню не підлягає.

Особа, стосовно якої подано клопотання ОСОБА_5 , у судове засідання не з`явилася.

Розглянувши клопотання, заслухавши думку учасників, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.2 ст. 97 КК України, примусові заходи виховного характеру, передбачені ч.2 ст. 105 КК України, суд застосовує до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього кодексу.

Частина 2 ст. 105 КК України передбачає застосування примусових заходів виховного характеру саме до неповнолітнього.

Згідно зі ст. 498 КПК України, кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Як вбачається з п. 3 ч. 1 ст. 501 КПК України, під час постановлення ухвали в кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру, суд з`ясовує питання чи слід застосувати до неповнолітнього примусовий захід виховного характеру і якщо слід, то який саме.

Виходячи зі змісту ст.ст. 97, 105 КК України, ст.ст. 498, 501 КПК України, примусовий захід виховного характеру є специфічним заходом, який застосовується лише до неповнолітнього. Тобто примусові заходи виховного характеру, передбачені законом України про кримінальну відповідальність, застосовуються не лише за умови вчинення особою, яка після досягнення 11-річного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, а і якщо під час постановлення ухвали щодо застосування таких заходів, особа перебувала у неповнолітньому віці.

Однак, на момент розгляду клопотання судом ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , досягла повноліття, що в свою чергу виключає можливість застосування до неї примусових заходів виховного характеру.

Речові докази та судові витрати відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369, 370, 371, 372, 498, 501 КПК України, ст.ст. 97, 105 КК України, -

ПОСТАНОВИВ:

У застосуванні примусових заходів виховного характеру до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, відмовити у зв`язку із досягненням ним на час постановлення ухвали повноліття.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Індустріальний районний суд міста Дніпра протягом семи днів з моменту її проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1