У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 695/1727/26

номер провадження 1-кс/695/435/26

26 травня 2026 рокум. Золотоноша

Слідчий суддя Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

дізнавача ОСОБА_3 ,

розглянувши у судовому засіданні у залі суду у м. Золотоноша клопотання дізнавача СД Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Золотоніської окружної прокуратури ОСОБА_4 про тимчасовий доступ до речей та документів,

ВСТАНОВИВ:

Дізнавач СД Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_3 звернулась до суду з погодженим прокурором Золотоніської окружної прокуратури ОСОБА_4 клопотанням у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000142 від 11.03.2026 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 358 КК України, про отримання дозволу на тимчасовий доступ до речей та документів інформації, яка містить охоронювану законом таємницю.

В обґрунтування клопотання зазначено, що сектором дізнання Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000142 від 11.03.2026 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 358 КК України.

Як зазначено у клопотанні у ході досудового розслідування встановлено, що, 10.03.2026 до Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області надійшли матеріали, які зареєстровані в ІТС ІПНП Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській за фактом звернення ОСОБА_5 з приводу підробки додаткової угоди щодо оренди земельної ділянки, кадастровий номер :04:006:0091, площею 2,8846 га, яка належить ОСОБА_5 на праві приватної власності, укладеної між останньою та ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », та матеріали, які заресстровані в ІТС ІПНП Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській за фактом звернення ОСОБА_5 з приводу підробки додаткової угоди щодо оренди земельної ділянки, кадастровий номер :04:006:0002, площею 2,885 га, яка належить ОСОБА_5 на праві приватної власності, укладеної між останньою та ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 ». Додатково надійшли матеріали, які зареєстровані в ІТС ІПНП Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській за фактом звернення ОСОБА_6 з приводу підробки додаткової угоди щодо оренди земельної ділянки, кадастровий номер :05:005:0026, площею 2,8527 га, яка належить ОСОБА_6 на праві приватної власності, укладеної між останньою та ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 ». Додатково надійшли матеріали, які заресстровані в ІТС ІПНП Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській за фактом звернення ОСОБА_7 з приводу підробки додаткової угоди щодо оренди земельної ділянки, кадастровий номер :05:005:0552, площею 2,85 га, яка належить ОСОБА_7 на праві приватної власності, укладеної між останньою та ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

У клопотанні зазначено, що 16.03.2026 допитано потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які повідомили, що є власниками земельних ділянок кадастрові номери :04:006:0091 площею 2,8846 га, :04:006:0002 площею 2,885 га, :05:005:0026 площею 2,8527 га та :05:005:0552 площею 2,85 га, розташованих в адміністративних межах Новодмитрівської громади Золотоніського району Черкаської області, та у 2016 році укладали договори оренди із СВК « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». Разом з тим, у січні 2026 року, отримавши інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, їм стало відомо про внесення змін до договорів оренди на підставі додаткових угод, а саме:

- щодо земельної ділянки кадастровий номер :04:006:0002, площею 2,885 га, укладеної нібито від імені ОСОБА_5 з ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 01.05.2025;

- щодо земельної ділянки кадастровий номер :04:006:0091, площею 2,8846 га, укладеної нібито від імені ОСОБА_5 з ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 01.05.2025;

- щодо земельної ділянки кадастровий номер :05:005:0026, площею 2,8527 га, укладеної нібито від імені ОСОБА_6 з ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 01.12.2025;

- щодо земельної ділянки кадастровий номер :05:005:0552, площею 2,85 га, укладеної нібито від імені ОСОБА_7 з ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 01.12.2025.

Також, у клопотанні зазначено, що потерпілі зазначили, що жодних додаткових угод, актів приймання-передачі, заяв, довіреностей та інших документів із ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » не підписували, будь-яких повноважень на їх підписання не надавали та про їх існування не знали. У зв`язку з цим вважають, що невстановленими особами було використано підроблені документи з метою незаконної державної реєстрації права оренди на вказані земельні ділянки.

Посилаючись на те, що з метою забезпечення повноти, всебічності та неупередженості досудового розслідування, перевірки обставин укладення вказаних додаткових угод, а також встановлення осіб, причетних до їх виготовлення та подання для державної реєстрації, у органу досудового розслідування виникла необхідність у отриманні тимчасового доступу до документів, які перебувають у володінні ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », а саме: додаткових угод, актів приймання-передачі земельних ділянок, дізнавач за погодженням з прокурором Золотоніської окружної прокуратури, звернувся з даним клопотанням до суду.

У судовому засіданні дізнавач наполягала на задоволенні клопотання з підстав, зазначених у ньому.

Згідно з частиною першою статті 40-1 КПК України, дізнавач при здійсненні дізнання наділяється повноваженнями слідчого. Дізнавач несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення дізнання.

Заслухавши пояснення дізнавача, розглянувши клопотання, вивчивши додані до нього документи, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 131 КПК України тимчасовий доступ до речей і документів є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого та може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий звертається із клопотанням.

Частиною шостою ст. 132 КПК України прямо передбачено, що під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Частиною першою ст. 159 КПК України передбачено, що тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та вилучити їх (здійснити їх виїмку).

Згідно з ч. 1 ст. 160 КПК України сторони кримінального провадження мають право звернутися до слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження із клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів, за винятком зазначених у статті 161 цього Кодексу. Слідчий має право звернутися із зазначеним клопотанням за погодженням з прокурором.

При цьому ч. 2 вказаної вище статті передбачено вимоги до клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів, серед яких (п. 5) значення речей і документів для встановлення обставин у кримінальному провадженні; (п. 6) можливість використання як доказів відомостей, що містяться в речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів, у випадку подання клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю.

Відповідно до ч. 6 ст. 163 КПК України слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю, якщо сторона кримінального провадження, крім обставин, передбачених частиною п`ятою цієї статті, а саме що речі або документи перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи та самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, в зв`язку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні та доведе можливість використання як доказів відомостей, що містяться в цих речах і документах, а також неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів.

Отже інформація, доступ до якої просить надати слідчий є інформацією, яка захищена законом, а тому і доступ до неї має бути належним чином мотивований, а необхідність у ньому має стверджуватись належними доказами.

Згідно з усталеною практикою Європейського Суду з прав людини будь-яка інформація, що стосується існуючого наміру вчинити злочин або вчинюваного злочину, має бути такою, що може бути перевіреною, та державне обвинувачення повинно мати змогу продемонструвати на будь-якій стадії, що в його розпорядженні наявні достатні підстави для проведення оперативного заходу (див. серед інших §§ 38 - 42 рішення у справі Баннікова проти Росії; § 90 рішення у справі Веселов та інші проти Росії; § 49 рішення у справі Ванян проти Росії; § 134 рішення у справі Ванян проти Росії; § 36 рішення у справі Малінінос проти Литви).

Між тим, дослідивши клопотання дізнавача, а також, матеріали долучені до клопотання слідчий суддя вважає, що належним чином не мотивовано необхідність отримання доступу до вказаної інформації, не зазначено, яке саме значення для встановлення обставин у кримінальному провадженні мають документи, доступ до яких просить надати дізнавач та можливість використання як доказів відомостей, що містяться у цих документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих документів.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з ч. 1 ст. 40 КПК України, слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій.

Дізнавач при здійсненні дізнання наділяється повноваженнями слідчого. Дізнавач несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення дізнання (ч.1 ст.40-1 КПК України).

Відповідно до ст. 21 КПК України кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Згідно з положенням ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Положення ст. 26 КПК України наголошують на тому, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Як зазначено в Рішенні Конституційного Суду України від 23.05.2001 в справі № 6-рп/2001, кримінальне судочинство це врегульований нормами КПК України порядок діяльності органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду (судді) щодо порушення, розслідування, розгляду і вирішення кримінальних справ, а також діяльність інших учасників кримінального процесу підозрюваних, обвинувачених, підсудних, потерпілих, цивільних позивачів і відповідачів, їх представників та інших осіб з метою захисту своїх конституційних прав, свобод та законних інтересів.

Частиною першою статті 9 КПК України встановлено, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Необхідно також зазначити, що слідчий суддя не повинен в даному конкретному випадку компенсувати недоліки роботи дізнавача та не виконувати вимоги чинного законодавства України, якими встановлені обов`язкові передумови для задоволення відповідних клопотань, за органи досудового розслідування, та формально підходити до розгляду таких клопотань, та приймати рішення про задоволення клопотань дізнавача.

Положеннями ст.84 КПК України визначено, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно з ст.85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Відповідно до ч.1,2 ст.86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Згідно з ч.1 ст.87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Відповідно до ч.2 ст. 87 КПК України суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, такі діяння: 1) здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов; 2) отримання доказів внаслідок катування, жорстокого, нелюдського або такого, що принижує гідність особи, поводження або погрози застосування такого поводження; 3) порушення права особи на захист; 4) отримання показань чи пояснень від особи, яка не була повідомлена про своє право відмовитися від давання показань та не відповідати на запитання, або їх отримання з порушенням цього права; 5) порушення права на перехресний допит;

Згідно з ч.3 ст.87 КПК України недопустимими є також докази, що були отримані: 1) з показань свідка, який надалі був визнаний підозрюваним чи обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні; 2) після початку кримінального провадження шляхом реалізації органами досудового розслідування чи прокуратури своїх повноважень, не передбачених цим Кодексом, для забезпечення досудового розслідування кримінальних правопорушень; 3) під час виконання ухвали про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи у зв`язку з недопущенням адвоката до цієї слідчої (розшукової) дії. Факт недопущення до участі в обшуку адвокат зобов`язаний довести в суді під час судового провадження; 4) під час виконання ухвали про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи, якщо така ухвала винесена слідчим суддею без проведення повної технічної фіксації засідання.

Відповідно до ч. 1 ст. 93 КПК України збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом (ч. 2 ст. 93 КПК України).

З системного аналізу наведених норм вбачається, що чинними положеннями КПК України не передбачено заборони щодо використання при здійсненні досудового розслідування доказів отриманих на підставі ст.93 КПК України, що спростовує доводи дізнавача.

Водночас, звертаючись з даним клопотанням до суду, дізнавач звертається саме з клопотанням про застосування такого виду заходів забезпечення доказів у даному кримінальному провадженні, як тимчасовий доступ.

Однак, в обґрунтування клопотання дізнавачем усупереч положенням п.23 ч.3 ст.132 КПК України не наведено доказів того, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні дізнавача, та може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Більш того частиною п`ятою статті 132 КПК України визначено, що для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні.

Враховуючи викладене, слідчий суддя дослідивши матеріали клопотання та долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність наданих доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що клопотання не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 159-166 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає і заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_8