Справа № 466/2428/26
Провадження № 1-кс/466/803/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2026 року м.Львів

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , розглянувши клопотання ОСОБА_2 в порядку ст.206 КПК України

в с т а н о в и в :

24 березня 2026р. до Шевченківського районного суду м.Львова надійшло клопотання ОСОБА_2 в порядку ст.206 КПК України, в якій він просить зобов`язати начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 та командира військової частини НОМЕР_1 негайно доставити, ОСОБА_3 до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення волі; перевірити наявність законних підстав для затримання ОСОБА_3 17.02.2026 та подальшого примусового утримання в приміщеннях ІНФОРМАЦІЯ_1 та на території в/ч НОМЕР_1 ; у разі відсутності законних підстав (ухвали суду або обґрунтованого затримання в порядку ст.208 КПК) негайно звільнити, ОСОБА_3 з-під варти та з розташування військової частини НОМЕР_1 ; зобов`язати уповноважених осіб Територіального управління ДБР внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за фактом незаконного позбавлення волі ОСОБА_3 та перевищення службових повноважень службовими особами ІНФОРМАЦІЯ_1 та в/ч НОМЕР_1 (ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ст.146, ст.365, ст.371 КК України).

В обґрунтування клопотання покликається на те, що 17 лютого 2026 року приблизно о 10 годині 00 хвилин на Головному залізничному вокзалі міста Львова невідомими особами у формі, які представилися співробітниками ТЦК та СП, але без підтверджуючих документів, був незаконно затриманий ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Під час затримання до ОСОБА_3 було застосовано психологічний та фізичний тиск. Його було примусово доставлено до приміщення ІНФОРМАЦІЯ_3 у місті Львові, за адресою: АДРЕСА_1 . Протокол про затримання на місці складено не було, як і не було повідомлено законних підстав для затримання.

Крім того, ОСОБА_3 на вимогу співробітників у формі надав військово-обліковий документ як у паперовій, так і в електронній формі, де було зазначено, що його виключено з військового обліку і він є невійськовозобов`язаним, останнє оновлення даних у Резерв+ було від 30.12.2025. Також, у ОСОБА_4 не було зазначено, що ОСОБА_3 повинен з`явитися до ТЦК та СП для оновлення даних або проходження ВЛК або, що він перебуває в розшуку. Ще зазначає, що 30.12.2025 співробітниками ІНФОРМАЦІЯ_4 була також здійснена перевірка військово-облікових документів ОСОБА_3 , які зафіксували факт його виключення з військового обліку та відсутність необхідності з`являтися до ТЦК та СП, оскільки ОСОБА_3 є невійськовозобов`язаним.

Також, вказує, що особисто викликала через лінію 102 слідчо-оперативну групу, однак приїхали патрульні, які також зазначили, що ОСОБА_3 не перебуває у розшуку. На її прохання зафіксувати факт незаконного затримання їй було відмовлено. Застосувати мобільний пристрій для фіксації цього інциденту не було можливості, оскільки співробітники ТЦК та СП погрожували заявнику фізичною розправою та використання газового балончика, але подія відбувалася у приміщенні Головного залізничного вокзалу міста Львова, де є достатня кількість камер відеоспостереження.

Поведінка співробітників ТЦК та СП була досить агресивною і зухвалою, особливо, коли побачили, що реєстрація у ОСОБА_3 є місто Сєвєродонецьк Луганської області, що є прямою забороною. Вони почали словесно знущатися та погрожувати викликом СБУ для проходження фільтрації.

З моменту затримання і до теперішнього часу ОСОБА_3 незаконно утримується проти його волі.

Попри незаконність початкового затримання та відсутність правових підстав для обмеження волі ОСОБА_3 , 17.02.2026 його було примусово доставлено до с.Старичі, військова частина НОМЕР_1 , де він перебуває по теперішній час.

Командуванням вказаної частини його було фактично обмежено у свободі пересування та примушено до виконання обов`язків військової служби (БЗВП), попри те, що підставою для його перебування в частині став незаконний акт позбавлення волі, вчинений співробітниками ТЦК та СП.

Наголошує, що перебування ОСОБА_3 на території військового об`єкта (БЗВП) є прямим наслідком попереднього незаконного затримання та доставлення співробітниками ТЦК та СП до ІНФОРМАЦІЯ_3 у місті Львові. Він не виявляв добровільної згоди на проходження військової служби, не підписував жоден документ/наказ про мобілізацію, тому процедура призову ОСОБА_3 є такою, що відбулася з грубим порушенням конституційних прав, оскільки вона базується на первинному протиправному позбавленні волі. Військова служба це обов`язок, але він виникає лише на підставі законної процедури. Викрадення людини на вулиці не є законною процедурою призову.

Оскільки на даний час незаконне тримання ОСОБА_3 продовжується, заявник звертається з цією скаргою до належного суду, оскільки факт незаконного позбавлення волі розпочався саме в районі діяльності ІНФОРМАЦІЯ_3 у місті Львові, що територіально знаходиться у Шевченківському районі міста Львова.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя вважає за необхідне відмовити заявнику у задоволенні клопотання, виходячи з такого.

Відповідно до ст. 28 Конституції України кожен має право на повагу до його гідності. Ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню. Жодна людина без її вільної згоди не можу бути піддана медичним, науковим чи іншим дослідам.

Відповідно до ст. 29 Конституції України кожна людина має право на свободу та особисту недоторканість. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом. У разі нагальної необхідності запобігти злочинові чи його перепинити уповноважені на те законом органи можуть застосовувати тримання особи під вартою як тимчасовий запобіжний захід, обґрунтованість якого протягом сімдесяти двох годин має бути перевірена судом. Затримана особа негайно звільняється, якщо протягом сімдесяти двох годин з моменту затримання їй не вручено вмотивованого рішення суду про тримання під вартою. Кожному заарештованому чи затриманому має бути невідкладно повідомлено про мотиви арешту чи затримання, роз`яснено його права та надано можливість з моменту затримання захищати себе особисто та користуватися правничою допомогою захисника. Кожний затриманий має право у будь-який час оскаржити в суді своє затримання. Про арешт або затримання людини має бути негайно повідомлено родичів заарештованого чи затриманого.

Відповідно до ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. У разі скасування вироку суду як неправосудного держава відшкодовує матеріальну і моральну шкоду, завдану безпідставним за судженням.

Відповідно до п.18 ч.1 ст.3 КПК України слідчий суддя, це суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Згідно п.10 ч.1 ст.3 КПК України кримінальне провадження це досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч.1 ст.24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ч.3 ст.26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Згідно ч.ч. 1-4 ст. 206 КПК України кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який державний орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав для позбавлення свободи.

Слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.

Виходячи із вищезазначених норм законодавства, розгляду в порядку ст.206 КПК України підлягають скарги, які виникають із кримінально-правових відносин.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення», зокрема, попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про попереднє ув`язнення» підставою для попереднього ув`язнення є вмотивоване рішення суду про обрання як запобіжного заходу тримання під вартою або про застосування тимчасового чи екстрадиційного арешту, винесене відповідно до Кримінального і Кримінального процесуального кодексів України та/або рішення компетентного органу іноземної держави у випадках, передбачених законом, рішенням суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на прохання Міжнародного кримінального суду про тимчасовий арешт або про арешт і передачу, а також постанова прокурора, прийнята у випадках та порядку, передбачених статтею 615 Кримінального процесуального кодексу України.

Згідно ст.ст. 3, 26 КПК України слідчий суддя має повноваження на здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у конкретному кримінальному провадженні на стадії досудового розслідування. До повноважень слідчого судді не належить вирішення питань щодо законності позбавлення особи свободи для забезпечення виконання обов`язку, встановленого законом, в тому числі конституційного обов`язку громадянина України щодо захисту Вітчизни.

Глава 18 Розділу ІІ КПК України, в якій міститься стаття 206, регулює заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжні заходи та затримання особи.

За ст. 206 КПК України слідчий суддя перевіряє законність підстав для позбавлення свободи, зокрема, підозрюваного за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до ч.2 ст.102, п.1, 17, 20 ч.1 ст.106 Конституції України, Указом Президента України №69/2022 «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022, оголошено про проведення загальної мобілізації.

У відповідності до ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», під час мобілізації громадяни зобов`язані військовозобов`язані та резервісти, які приписані до військових частин для проходження військової служби у воєнний час або до інших підрозділів чи формувань для виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, - на збірні пункти територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними повістках або мобілізаційних розпорядженнях; резервісти, які проходять службу у військовому резерві, - до військових частин у строки, визначені командирами військових частин; військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку; військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом керівників відповідних підрозділів; особи, які уклали контракти про перебування у резерві служби цивільного захисту, - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту.

Зі змісту клопотання ОСОБА_2 вбачається, що у даному випадку має місце незгода заявниці із діями уповноважених службових осіб, пов`язаними з мобілізацією.

А отже відсутні підстави вважати, що ОСОБА_3 є затриманою особою в розумінні кримінально-процесуального законодавства, і перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , є особою яка тримається під вартою. А тому повноваження слідчого судді на вказані правовідносини не поширюються.

Враховуючи наведені обставини, слідчий суддя вважає, що підстави для застосування положень ст.206 КПК України та задоволення клопотання відсутні.

Слідчий суддя звертає увагу на те, що у разі порушення прав чи інтересів особи уповноваженими службовими (посадовими) особами при здійсненні ними свої повноважень, для судового захисту така особа вправі звернутись із адміністративним позовом до компетентного адміністративного суду, а у разі вчинення щодо нього протиправних дій, що містять ознаки кримінальних правопорушень, до правоохоронного органу в порядку ст.214 КПК України із заявою про вчинення кримінального правопорушення.

Керуючись ст.2,3,24,26,206 КПК України, слідчий суддя

постановив:

у задоволенні клопотання ОСОБА_2 в порядку ст.206 КПК України - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1