Справа № 944/2588/21
Провадження №1-кп/944/300/26
УХВАЛА

03.03.2026 рокум.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у судовому засіданні в м.Яворів кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000077 від 01.04.2021 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львів Львівської області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, раніше судимого 05.03.2018 Яворівським районним судом Львівської області за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 384 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком 3 роки,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 389 КК України,

встановив:

ОСОБА_4 будучи засудженим 05.03.2018 вироком Яворівського районного суду Львівської до 3 років 1 місяця позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком 3 роки, 25.11.2019 ОСОБА_4 працівниками Яворівського районного відділу філії Державної установи «Центр пробацїї» у Львівській області, було ознайомлено з порядком та умовами відбування покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 3 роки, а також попереджено, що у разі ухилення від відбування покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, його буде притягнено до кримінальної відповідальності за ст.389 КК України.

Так, 12.10.2020 о 01 годин 05 хвилин ОСОБА_4 умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, з метою ухилення від відбування додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, керував транспортним засобом марки «Nissan Note» д.н.з. НОМЕР_1 в результаті чого перебуваючи на дорозі загального користування в с. Карачинів, вул. Шевченка, 1 Яворівського району, Львівської області, був зупинений працівниками ГРПП Яворівського ВП ГУ НП у Львівській області та притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП.

Окрім цього, 09.11.2020 о 02.45 год. ОСОБА_4 діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, з метою ухилення від відбування додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, повторно керував транспортним засобом марки «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_2 , в результаті чого був зупинений працівниками управління патрульної поліції у Львівській області на дорозі М-11 10 км. + 200 м. (Львів - Шегині (на м. Краків) в результаті чого, та в подальшому притягнений до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП.

Таким чином, ОСОБА_4 , обґрунтовано обвинувачується в ухиленні засудженого від відбування покарання, у виді позбавлення права займатись певною діяльністю, тобто у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 389 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 подав письмове клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі вимог ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінальне провадження відносно нього.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 клопотання про закриття кримінального провадження у судовому засіданні підтримали у повному обсязі та просили його задовольнити. Обвинувачений вказав, що розуміє суть обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і що це закриття провадження з нереабілітуючих підстав.

Прокурор ОСОБА_3 не заперечувала проти задоволення клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі статті 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд виходить з наступного.

Статею 44 КК України передбачено, що особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Положеннями ст.49 КК України визначено строки давності з огляду на тяжкість вчиненого злочину, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності, підстави такого звільнення від кримінальної відповідальності, обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення та переривання.

За змістом зазначеної норми звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності застосовується за таких умов: з дня вчинення злочину до набрання вироком законної сили минули визначені ч.1 ст.49 КК України строки давності; особа не ухилялася від досудового слідства або суду; особа до закінчення зазначених у ч.1 ст.49 КК України строків не вчинила нового тяжкого чи особливо тяжкого злочину.

Відповідно до п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого.

Відповідно до вимог ст.12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 389 КК України відноситься до категорії проступку.

Згідно з ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: 1) два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі; 2) три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років; 3) п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини; 4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину; 5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Ця норма кримінального закону є імперативною, тобто підлягає обов`язковому застосуванню судом за наявності встановлених законом умов, і розширеному тлумаченню не підлягає.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності. Закриття кримінального провадження з цієї підстави не допускається, якщо обвинувачений проти цього заперечує (ч.8 ст.284 КПК України).

Згідно із ст. 286 КПК України, звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом.

У відповідності до вимог ч.3 ст. 288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до приписів п.1 ч.2 ст.284, ч.3 ст.285, ч. 4 ст. 286, ч. 3 ст. 288 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження за обвинувальним актом сторона кримінального провадження звертається до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання та, у випадку встановлення передбачених у ст.49 КК України підстав і відсутності заперечень з боку обвинуваченого, закрити кримінальне провадження, звільнивши особу від кримінальної відповідальності. Відповідне рішення судом приймається у формі ухвали.

Отже системне тлумачення норм кримінального та процесуального закону свідчить про те, що до особи можуть бути застосовані положення ст.49 КК України у випадках, передбачених цією статтею та за наявності клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності. При цьому таке клопотання подається стороною кримінального провадження, а не виключно підозрюваним, обвинуваченим або засудженим. Разом з тим кримінальний процесуальний кодекс вказує на обов`язковість згоди обвинуваченого на звільнення його саме від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України, аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у справі №192/3301/16-к від 25.02.2021.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження інкриміновані обвинуваченому діяння були вчинені у 2020 році. Отже, вищенаведені обставини свідчать, що строк притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального

проступку, передбаченого ч. 1 ст. 389 КК України - закінчився. При цьому даних про вчинення обвинуваченою нового кримінального правопорушення, матеріали кримінального провадження не містять і прокурором таких даних не надано.

Судом встановлено, що обвинувачений цілком розуміє свої права, визначені ч. 3 ст. 285 КПК України, підставу звільнення від кримінальної відповідальності за ст.49 КК України, а також наслідки закриття провадження з цієї підстави, та надав згоду на його звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження.

Враховуючи те, що на час розгляду в суді кримінального провадження спливли строки давності, суд вважає, що є всі підстави звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, кримінальне провадження про обвинувачення його у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 389 КК України, закрити.

Керуючись ст. 49 КК України, ст.ст. 284, 286, 288, 314 КПК України, суд,

ухвалив:

клопотання ОСОБА_4 -задовольнити.

звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 389 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, на підставі ст.49 КК України.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000077 від 01.04.2021 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 389 КК України - закрити.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_6