МЕТАЛУРГІЙНИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
Справа № 210/1705/24
Провадження № 1-кп/210/191/26
У Х В А Л А

іменем України

12 лютого 2026 року

Металургійний районний суд міста Кривого Рогу у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

сторони та учасники кримінального провадження, які приймають участь у судовому розгляді: прокурор Криворізької південної окружної прокуратури ОСОБА_3 , обвинувачений ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції), захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кривий Ріг кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 186, ч. 1 ст. 357 КК України, відомості про яке внесено 28 лютого 2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000245,

ВСТАНОВИВ:

На розгляді в Металургійному районному суді міста Кривого Рогу перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186, ч. 1 ст. 357 КК України.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотав про продовження строку дії запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою, оскільки на даний час продовжують існувати ризики, передбачені пунктом 1, 3 та 5 частини 1 статті 177 КПК України.

Захисник ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання прокурора, оскільки ризики, на які покликається сторона обвинувачення, ніяк не підтвердженні, просив змінити на запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав думку захисника, просив суд змінити запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт, а в разі, якщо суд відмовить у зміні запобіжного заходу - повторно постановити ухвалу про його обстеження лікарем нейрохірургом, оскільки задовго до ув"язнення він отримав травму, і потребує консультації вузького спеціаліста.

Потерпіла сторона в судове засідання не з`явилась, про дату час та місце розгляду повідомлена належним чином. Неявка потерпілого не є перешкодою для вирішення процесуальних питань, пов`язаних з рухом кримінального провадження.

Суд, заслухавши клопотання прокурора, доводи захисника та обвинуваченого, прийшов до наступних висновків.

Відповідно до частини першої статті 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування.

Згідно з положеннями статтей 194, 199 КПК України під час розгляду клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу, суд встановлює обставини, які свідчать про те, що ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; а також обставини, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

У відповідності до положень статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочинну діяльність.

Частина 1 статті 183 КПК України передбачає, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Суд на стадії судового розгляду не здійснює оцінку обґрунтованості підозри, оскільки обґрунтованість підозри вже була визнана при застосуванні до обвинувачених на стадії досудового розслідування запобіжних заходів.

Тому в контексті питання про зміну запобіжного заходу чи продовження його дії, суд оцінює як підстави, що слугували для обрання запобіжного заходу, так і їх чинність на етапі вирішення питання про його продовження, а так само оцінити обставини, на які сторона покликається в обґрунтування підстав для зміни запобіжного заходу на стадії судового розгляду.

При оцінці ризиків, визначених у пунктах 1, 3, 5 статті 177 КПК України (переховуватися від суду; незаконно впливати на потерпілого, свідків, у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочинну діяльність, суд враховує, що останні прямо та опосередковано пов`язані з такими факторами:

1) ризик ухилення від суду та переховування: ОСОБА_4 не має міцних соціальних зв`язків (в зареєстрованому шлюбі не перебуває, не працевлаштований, не має на утриманні неповнолітніх дітей або осіб з інвалідністю). Поведінка обвинуваченого спрямована на затягування судового розгляду (відмова від конвоювання, від допиту свідків, від отримання процесуальних документів, затягування з ознайомленням з матеріалами справи; відводи захисникам та прокурору). Обвинувачений допускає зневажливе ставлення до потерпілого, свідків, прокурора, на зауваження головуючого реагує агресивно, не вислуховує та висловлює погрози скаргами до дисциплінарних органів з метою усунення головуючого від розгляду справи. З метою зриву судових засідань та проведення процесуальних дій допускав самокалічення, у подальшому погрожував самоскаліченням у разі невиконання його вимог та побажань), відмовлявся від участі в судових засіданнях у разі незадоволення клопотань.

При оцінці ризику переховування суд також враховує, що обвинувачений перебував у розшуку під час судового провадження в інших кримінальних провадженнях, зокрема внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000753 від 23 березня 2016 року.

Також суд враховує, що в судах міста Кривого Рогу перебуває два кримінальні провадження, і розгляд цих проваджень триває, оскільки основною причиною відкладення судових засідань є поведінка обвинуваченого - відмова від участі в судових засіданнях.

2) ризик незаконно впливати на потерпілого, свідків: обвинувачений не контролює свою поведінку та емоції, швидко зривається, маніпулює, часто проявляє агресивну поведінку, підвищує голос, вступає в суперечки, висловлював погрози на адресу потерпілого, а також свідків, які неодноразово з"являлись до допиту та не були допитані через поведінку обвинуваченого, у тому числі й відмови від конвоювання та участі у судовому засіданні.

При оцінці цього ризику, суд враховує, що за висновком амбулаторної комплексної судово-психіатричної експертизи №154-К від 31.03.2025 року ОСОБА_4 має розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю, вживання наркотичних речовин та психостимуляторів (лікування в КП "КБЛПД" ДОР в квітні 2019 року, в липні 2019 року, в червні 2023 року.), перебуває під наглядом дікаря-психіатра з 2016 року з приводу органічно емоційно-нестабільного розладу); в період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння і на теперішній час виявляв і виявляє органічний емоційно лабільний (астетичний) розлад, осудний.

За змістом обвинувачення, інкримінований злочин вчинено із застосуванням насильства до потерпілого, який є особою похилого віку, в умовах воєнного стану.

3) ризик вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочинну діяльність: ОСОБА_4 неодноразово судимий за вчинення кримінальних правопорушень різного ступеня тяжкості, судимості не зняті та непогашені судимостей.

При оцінці цього ризику суд враховує, що щодо ОСОБА_4 27 лютого 2024 року Металургійним районним судом міста Кривого Рогу постановлено вирок за частиною 2 статті 186 КК України, яким його звільнено з-під варти в залі суду. Проте, наступного дня - 28 лютого 2024 року його затримано в порядку статті 208 КПК України за підозрою у вчиненні тяжкого злочину в умовах воєнного стану проти власності відносно особи похилого віку.

Вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 жовтня 2022 року за ст.186 ч.2 КК України ОСОБА_4 призначено покарання у виді позбавлення волі, та застосовано звільнення від відбування покарання з іспитовим строком.

Під час перебування на іспитовому строці за вищевказаним вироком суду, щодо ОСОБА_4 23 жовтня 2022 року внесено відомості до ЄРДР за № 0000861 про кримінальне правопорушення за ч. 4 ст. 186 КК України, та скеровано обвинувальний акт.

Крім того, у цьому провадженні ОСОБА_4 був затримання в порядку статті 208 КПК також під час перебування на іспитовому строці за вироком від 18.10.2022року .

Щодо обвинуваченого в судах на розгляді перебувають інші кримінальні провадження:

- у Довгинцівському районному суді міста Кривого Рогу Дніпропетровської області (кримінальне провадження, внесене до ЄРДР 23 жовтня 2022 року за № 0000861, за ч. 4 ст. 186 КК України, судовий розгляд не завершено);

- Металургійний районний суд м. Кривого Рогу (кримінальне провадження за ч. 2 ст. 186 КК України, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000753 від 23 березня 2016 року, розгляд не завершено).

ОСОБА_4 здатний до проявів нестриманості та скоєння імпульсивних дій, тому у разі зміни запобіжного заходу останній може чинити тиск на потерпілого та свідків з метою перешкоджання розгляду справи, та незаконного впливу на них. Так само, обвинувачений, під острахом покарання, враховуючи наявність трьох кримінальних проваджень відносно нього, два з яких розпочато під час перебування ОСОБА_4 на іспитовому строці, з метою перешкоджання судовому розгляду може стати на шлях ухилення та переховування.

У сукупності, відсутність стійких соціальних зв`язків, спосіб життя, ставлення до закону, нехтування нормами моралі, до суду, недотримання процесуальних обов`язків як засудженого, так і обвинуваченого в сукупності свідчать про те, що ОСОБА_4 не здатний дотримуватись правомірної поведінки та виконувати зобов`язання з явки до суду.

Ці обставини та факти у сукупності свідчити про те, що обвинувачений під острахом призначення реальної міри покарання може переховуватись як у межах території України, так і покинути її шляхом перетину державного кордону на території, що не контролюється державними органами через військову агресію, вжити заходів конспірації, вчинювати інші кримінальні правопорушення, повернутись до аморального способу життя - вживання алкоголю, наркотичних засобів та психостимуляторів, що негативно вплине на виконання завдань кримінального провадження .

ОСОБА_4 у цьому провадженні обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 186 а ч. 1 ст. 357 КК України у період іспитового строку, та наразі обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, (ч. 4 ст. 186 КК України), за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років.

Крім того, за час розгляду кримінального провадження суд неодноразово задовольняв клопотання обвинуваченого з метою реалізації його права на захист, забезпечення його усіма необхідними обстеженнями та лікування, тобто судом створені усі умови для справедливого судового розгляду.

Проте, поведінка обвинуваченого у разі незадоволення його клопотань, свідчить про те, що останній не бажає діяти в межах правового поля, дотримуватись не лише процесуальних обов"язків, а загальноприйнятих норм моралі.

Під час судового розгляду обвинувачений неодноразово покликався на те, що свідомо вчиняє дії, спрямовані на порушення порядку в суді, у тому числі затягуванню процесу та застосування насильства по відношенню до себе, оскільки так реагує на дратівливі для нього чинники.

З урахуванням характеру висунутого обвинувачення, характеру та способу вчинення злочинних дій, які інкримінуються обвинуваченому, наявності судимостей за вчинення аналогічних кримінальних правопорушень, а так само й перебування в провадженні судів кримінальних проваджень, в яких ОСОБА_4 має статус обвинуваченого, та до нього вже застосовувалися запобіжні заходи, у тому числі й тримання під вартою, перебування у розшуку, достатньо підстав вважати що, обвинувачений не лише може переховуватися від суду, а й продовжувати кримінально-протиправну діяльність, вчинити інше кримінальне правопорушення, що свідчить про наявність ризиків, визначеного пунктом4 та 5 частини 1 статті 177 КПК України.

Доводи сторони обвинувачення, що ОСОБА_4 , може впливати на свідків, мають раціональний зміст, враховуючи поведінку обвинуваченого, яка не відповідала обстановці, при допиті потерпілого, а саме його зухвале ставлення до потерпілого, а також процесуальна поведінка - відмова від отримання обвинувального акту, відмова від участі у судових засіданнях, відмова від отримання клопотань про продовження строків, завдання собі тілесних ушкоджень свідчить про те, що останній у будь-якій спосіб намагається уникнути судового розгляду по суті.

За весь час судового провадження, ОСОБА_4 неодноразово зривав судові засідання, в які прибували свідки обвинувачення, тобто останній будь-якими способами перешкоджає встановленню дійсних обставин у справі. Обвинувачений неодноразово попереджався про недопустимість порушень порядку у залі суду, на що останній агресивно реагував.

Суд вважає, що прокурором доведено наявність ризиків, визначених у пунктах 1, 3 та 5 частини 1 статті 177 КПК України.

За змістом пункту 5 частини 2 статті 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки

Тяжкість злочинів, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 , а так само й покарання, яке може бути призначено, з урахуванням особи обвинуваченого, наявності доведених ризиків, дає підстави вважати, що саме запобіжний захід, пов`язаний з ізоляцією від суспільства в цьому випадку зможе попередити встановлені під час обрання слідчим суддею запобіжного заходу ризики.

У цій конкретній справі суспільний інтерес превалює над принципом поваги до свободи обвинувачених та саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою забезпечить виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, а менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити уникнення ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають із ч. 5 ст. 194 КПК України та забезпечити його належну поведінку.

Крім того, суд зауважує, що ОСОБА_4 надається уся необхідна медична допомога, у тому числі й проведені обстеження вузьких спеціалістів поза межами установи СІЗО. Під час перебування під вартою обвинувачений вживав спроби самокалічення, та висував вимоги про повторне таких дій, у зв"язку з чим останнього госпіталізували а в подальшому проведено психіатричну експертизу.

Суд вважає, що інші, менш суворі запобіжні заходи, не забезпечать належної процесуальної поведінки обвинувачених і продовження раніше обраного щодо них запобіжного заходу у виді тримання під вартою є необхідним.

З урахуванням встановлених обставин суд вважає, що запобігти ризикам, визначених у пунктах 1, 3, та 5 частини 1 статті 177 КПК - переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; впливу на свідків та потерпілого; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується, - можливо лише шляхом продовження застосування обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк, що не перевищує два місяці.

Суд неодноразово постановлював ухвали про доручення адміністрації ДУ "КУВП №3" та уповноваженим особам ДУ «Центр охорони здоров`я державної кримінально-виконавчої служби України» у Дніпропетровській та Донецькій областях невідкладно проводити медичні обстеження обвинуваченого з урахуванням скарг та у разі необхідності забезпечити проведення лікування.

Також суд враховує, що уповноважені особи ДУ "КУВП № 3" та ДУ «Центр охорони здоров`я державної кримінально-виконавчої служби України» у Дніпропетровській та Донецькій областях створили належні умови для забезпечення обвинуваченому ОСОБА_4 комплекс медичних обстежень та лікування, зокрема й щодо травм, отриманих до затримання.

Щодо альтернативного заходу.

Відповідно до пункту 2 частини 5 статті 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

Розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього».

Ухвалою суду від 01 липня 2025 року заставу зменшено з 40 (вісімдесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, до 30 (сорока) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Застава має на меті не забезпечення відшкодування шкоди, завданої у справі, а передусім забезпечення явки особи на судове засідання.

У відповідності до положень статті 182 КПК України, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб запобігти бажанню особи, щодо якої застосовано заставу, будь-яким чином перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні.

Зважаючи на майновий стан обвинуваченого, суд вбачає за доцільне зменшити заставу до мінімального розміру, що узгоджується з положеннями статті 5 ЄКПЛ.

Керуючись статтями 130, 131, 170-174, 314-317, 350,372, 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Криворізької південної окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 - задовольнити .

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі "Криворізька установа виконання покарань №3" на строк до 60 /шістдесят/ днів, а саме до 10 квітня 2026 року включно.

Альтернативний захід - заставу - зменшити з 30 (тридцяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, до 20 (двадцяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб що складає 60 560,00 (шістидесяти тисяч п"ятсот шістдесят ) гривень, яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок ТУ ДСА в Дніпропетровській області.

Попередньо визначені в порядку ч. 5 ст. 194 КПК України обов"язки - залишити без змін.

Копію ухвали направити до Державної установи "Криворізька установа виконання покарань № 3" - для відома та виконання, вручити обвинуваченому, прокурору, захиснику.

Ухвала суду про продовження строку тримання під вартою, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, може бути оскаржена в апеляційному порядку. Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції, не зупиняє судовий розгляд у суді першої інстанції. Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено та проголошено 12 лютого 2026 року .

Суддя: ОСОБА_1