Справа № 752/1335/26
Провадження № 1-кп-240/26
У Х В А Л А

16 березня 2026 року м. Обухів

Обухівський районний суд Київської області в складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0002341 від 24.07.2025 відносно ОСОБА_7 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 113 КК України,

В С Т А Н О В И В :

12 березня 2026 до Обухівського районного суду Київської області на підставі ували Київського апеляційного суду від 12.02.2026 року надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0002341 від 24.07.2025 відносно ОСОБА_7 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 113 КК України.

26.07.2025 року Голосіївським районним судом м. Києва, ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор», надалі строки тримання під вартою продовжувались до 22 березня 2026 року.

Відповідно до вимог ст. 331 КПК України контроль за доцільністю продовження тримання обвинуваченого під вартою покладено на суд.

Згідно п. 2 ч. 3 ст. 331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

16 березня 2026 року від прокурора Голосіївської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_5 надійшло клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку тримання під вартою строком на 60 діб, яке він підтримав в повному обсязі та просив задовольнити, посилаючись на обставини викладені в клопотанні.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав.

Захисник ОСОБА_6 поклався на розсуд суду.

Обвинувачений ОСОБА_7 підтримав думку захисника, поклався на розсуд суду, заперечень проти клопотання не представив.

Вирішуючи клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ст. 199 КПК України суд зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину.

Про обґрунтованість підозри обвинуваченого свідчить зміст обвинувального акта та реєстр матеріалів досудового розслідування. Обґрунтованість підозри також була предметом перевірки слідчого судді під час вирішення питання про обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

При цьому оцінка обґрунтованості підозри, в даному випадку, здійснюється не в контексті доведення чи не доведення винуватості обвинуваченого. За визначенням Європейського суду з прав людини «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йде мова у ст. 5 параграфу 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин». Вимога обґрунтованої підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Судом не розпочато з`ясування фактичних обставин кримінального провадження та перевірку їх доказами, не досліджено документи сторони обвинувачення, не допитано свідків та самого обвинуваченого.

Обвинувачений не має постійного місця роботи, міцних соціальних зв`язків.

Враховуючи характер інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень, тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання винуватим, дані про особу обвинуваченого, суд дійшов висновку про продовження існування у кримінальному провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема у випадку звільнення з-під варти обвинувачений з метою уникнення кримінальної відповідальності з обґрунтованою ймовірністю може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків, які ще не були допитані в судовому засіданні, а також з метою отримання коштів для існування може продовжити вчинення дій, які ставляться йому в провину.

Більш м`які запобіжні заходи, окрім тримання під вартою, на даній стадії кримінального провадження, будуть недостатніми для запобігання цим ризикам, не забезпечать дієвості кримінального провадження та належного виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків.

Застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в даному випадку, виправдано наявністю інтересів суспільства, що, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи, що узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини.

В силу приписів ч. 4 ст. 183 КПК України підстав для визначення обвинуваченому розміру застави на даній стадії судового провадження суд не вбачає.

Враховуючи викладене, клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 27, 31, 32, 33, 176-178, 183, 194, 196-197 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, до 14 травня 2026 року включно.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченим - з моменту вручення копії судового рішення.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3