Справа № 645/3966/26
Провадження № 1-кс/645/622/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2026 р. м. Харків

Немишлянський районний суд міста Харкова у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого - ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові клопотання старшого слідчого СВ ВП №2 ХРУП №2 ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000526 від 02.05.2026 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Ков`яги, Валківського району, Харківської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,-

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.12 ч.2 ст.115 КК України, -

в с т а н о в и в:

Старший слідчий СВ ВП № 2 ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області капітан поліції ОСОБА_4 за погодженням з прокурором Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_7 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб без визначення розміру застави.

Клопотання обґрунтоване тим, що у провадженні слідчого відділу ВП №2 Харківського районного управління поліції №2 ГУНП в Харківській області матеріали кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000526 від 02.05.2026 року, за ознаками складу злочину передбаченого п.12. ч.2 ст.115 КК України. У вчиненні кримінального правопорушення підозрюється: У вчиненні кримінального правопорушення підозрюється: ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець смт. Ков`яги, Валківського району, Харківської області, українець, громадянин України, з середньою освітою, не одружений, військовослужбовець ВЧ НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий. Підозра висунута ОСОБА_5 обґрунтована зібраними під час проведення досудового розслідування доказами, а саме: оглядом місця події за адресою: АДРЕСА_3 , де було виявлено труп з ознаками насильницької смерті невідомо чоловіка в подальшому встановленого як ОСОБА_8 ; протоколом затримання ОСОБА_9 ; довідкою про причину смерті ОСОБА_8 в ході чого було встановлено, що його смерть настала внаслідок отримання ушкоджень у вигляді порушення мозкового кровообігу, внутрішньочерепних крововиливів, перелому кісток черепа, тупої травми голови. Допитом свідка ОСОБА_10 в ході якого він повідомив, що 30.04.2026 близько 21:30 год.30.04.2026 за ОСОБА_8 приїхав автомобіль в якому був водій, та ОСОБА_8 поклавши до автомобіля свої речі для переїзду до жінки на ім`я ОСОБА_11 сів в автомобіль та поїхав, після цього ОСОБА_8 зник а в подальшому свідок впізнав його в особі померлого. Протоколом впізнання особи трупа зі свідком ОСОБА_10 в ході якого він впізнав в особі трупа виявленого 02.05.2026 за адресою: м.Харків, вул.Рокитна 10 - ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 ; Протоколом допиту свідка ОСОБА_12 яка повідомила, що ОСОБА_9 зізнався їй у тому, що вбив ОСОБА_8 разом зі своїм кумом ОСОБА_5 . Протоколом допиту в якості свідка ОСОБА_13 , яка повідомила, що ОСОБА_9 сам їй повідомив про вбивство людини, а ОСОБА_5 зізнався своїй дружині про це. Протоколом допиту ОСОБА_14 , яка підтвердила, що ОСОБА_8 хотів до неї переїхати жити на нову адресу, однак так і не доїхав до не, про їхнє спілкування було відомо її сину ОСОБА_9 . Протоколом огляду відеозапису з буд.№7 по вул.Рокитна м.Харків згідно чого зафіксовано автомобіль на місці злочину та осіб які там знаходились 30.04.2026. Протоколом огляду автомобіля «Hyundai Tucson» д.н.з. НОМЕР_2 , в ході якого виявлено сліди бурого кольору з яких зроблені змиви; Відповідно до ст. 12 КК України ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. п.12 ч.2 ст. 115 КК України, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років позбавленням волі або довічним позбавленням волі.

Органом досудового розслідування зібрано достатньо доказів про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого п.12 ч. 2 ст. 115 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів та караються позбавленням волі на строк до 15 років або довічного позбавлення волі, що вказує на підвищенну суспільну небезпеку як самого діяння та і особи обвинуваченого.

Метою обрання запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам.

Таким чином, для досягнення мети і завдань кримінального провадження, на даний час у сторони обвинувачення виникла необхідність у обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 .

Беручи до уваги те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, в органу досудового розслідування є підстави вважати що у підозрюваного можуть виникнути ризики, передбачені п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України. п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду, що підтверджується тим що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчинення особливо тяжкого умисного злочину, за вчинення якого законодавством передбачене покарання у вигляді позбавлення волі строком до 15 років або довічним позбавленням волі, у зв`язку з чим, останній може переховуватися від органу досудового розслідування з метою уникнення від покарання. Крім того, ОСОБА_5 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 однак, та в будь-який час може змінити місце дислокації в іншу область внаслідок проведення бойових дій на території України, що створить умови для його переховування від органу досудового розслідування та суду в інших областях України, враховуючи, що суворість покарання за кримінальне правопорушення, наслідки та ризик втечі для підозрюваного у цьому випадку можуть бути визнаними як менш небезпечними ніж покарання і процедура виконання покарання. Вказані обставини утворять складності явки або запізнення підозрюваного до органу досудового розслідування та суду. п. 2 ч.1 ст. 177 КПК України - знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, підтверджується тим, що ОСОБА_5 , перебуваючи не в умовах ізоляції може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин, так як досудове розслідування триває та органом досудового розслідування збираються докази. п. 3 ч.1 ст. 177 КПК України - незаконно впливати свідків, експертів, спеціалістів у цьому ж кримінальному провадженні, що підтверджується тим, що ОСОБА_5 розуміючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, наслідки та ризик втечі для нього, може самостійно або заручившись підтримкою інших осіб здійснити вплив на свідків, понятих, як благаючі або умовляючи їх, та може погрожувати свідкам, понятим, щоб вони відмовились від своїх показань, які вони надали на досудовому розслідуванні та в подальшому будуть надавати при судовому розгляді з метою уникнути покарання за вчинений злочин. п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що підтверджується тим, що ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, з метою ухилитись від кримінальної відповідальності за вчинений злочин, може умисно вчинити самокалічення або симулювати хворобу, підробивши для цього відповідні документи або іншим обманом, щоб не перебувати в умовах ізоляції до завершення судового слідства. Зокрема, достовірність перевірки підстав неявки до органу досудового розслідування або суду вимагатимуть від сторони обвинувачення певного часу, що в свою чергу призведе до необґрунтованого затягування строків досудового розслідування та створить можливості для нього незаконно впливати, свідка, потерпілого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні. В той же час останній перебуваючи на волі не буде позбавлений можливості з використанням мобільних телефонів, тощо здійснювати вплив на інших учасників кримінального провадження. п. 5 ч.1 ст. 177 КПК України вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється підтверджується тим, що ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, як військовослужбовець військової служби, може вчинити інший військовий злочин, а саме самовільне залишення військової частини або місця служби, що кваліфікується за ст. 407 КК України, або дезертирство за ст. 408 КК України, тим самим переховуватись та ухилятись від кримінальної відповідальності за фактом вчинення особливо тяжкого злочину.

З урахуванням доведеності обґрунтованої підозри та фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, його тяжкості, орган досудового розслідування прийшов до висновку, що для досягнення цілей, визначених у ст. 177 КПК України, відносно підозрюваного ОСОБА_5 має бути обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим п.п.1,2,3,4,5 ст. 177 КПК України та не зможе забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні клопотання підтримав в повному обсязі, просив суд застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник адвокат ОСОБА_6 , у судовому засіданні заявили про недоведеність частини ризиків і просили визначити заставу.

За результатами дослідження матеріалів клопотання та з урахуванням думки учасників кримінального провадження, слідчий суддя вважає необхідним зазначити наступне.

СВ відділу поліції №2 Харківського РУП № 2 Головного управління Національної поліції в Харківській області проводиться досудове слідство у кримінальному провадженні № 0000526 від 02.05.2026 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого п. 12 ч. 2 ст.115 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 30.04.2024 близько 21:30 год. ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_3 разом з ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 за попередньою змовою групою осіб, діючи умисно, з метою протиправного заподіянні смерті іншій людині на ґрунті особистих неприязних відносин ОСОБА_9 до ОСОБА_8 через його спілкування з рідною матір`ю - ОСОБА_14 , прибули в автомобілі, який перебуває у користуванні ОСОБА_5 «Hyundai Tucson» д.н.з. НОМЕР_2 за адресою: м. Харків, вул. Валентинівська 23-В, де стали чекати ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 , під виглядом перевезення його до нового місця мешкання ОСОБА_14 на автомобілі служби «Таксі».

В той же день та час, ОСОБА_8 вийшов із будинку за вищевказаною адресою та сів до автомобіля «Hyundai Tucson» д.н.з. НОМЕР_2 , не здогадуючись про злочинний умисел ОСОБА_9 та ОСОБА_5 .

Так, 30.04.2026 близько 21 години 45 хвилин ОСОБА_9 разом з ОСОБА_5 приїхали із потерпілим, на вищезазначеному автомобілі, за адресою: АДРЕСА_3 , де ОСОБА_15 реалізуючи свій злочинний умисел направлений на позбавлення життя ОСОБА_8 , діючи умисно у групі осіб із ОСОБА_5 , усвідомлюючи, що наносить удари у життєво важливі органи, розуміючи, що від його дій можуть настати особливо тяжкі наслідки у вигляді позбавлення життя ОСОБА_8 , передбачаючи суспільно небезпечні наслідки своїх дій, та бажаючи їх настання, наніс ОСОБА_8 заздалегідь заготовленими для нанесення тілесних ушкоджень у вигляді металевої труби, каменю та викрутки численні тілесні ушкодження у хаотичному порядку по голові, тулубу та кінцівках.

Після того, як ОСОБА_8 перестав подавати ознаки життя, ОСОБА_9 , діючи умисно, у групі осіб із ОСОБА_5 , з метою приховування своїх злочинних дій та уникнення відповідальності за їх вчинення, взяв тіло померлого ОСОБА_8 та перетягнувши його через дорогу від автомобіля, а потім під парканом огородженої посадки, залишив його у яру за адресою: АДРЕСА_3 , після чого з місця події поїхав разом з ОСОБА_5 на вищевказаному автомобілі.

У результаті злочинних дій ОСОБА_5 , спрямованих на спричинення смерті ОСОБА_8 , останній помер ІНФОРМАЦІЯ_4 за адресою: АДРЕСА_3 , внаслідок отриманих тілесних ушкоджень, які виразились у вигляді порушення мозкового кровообігу, внутрішньочерепних крововиливів, перелому кісток черепа, тупої травми голови.

Стаття 29 Конституції України гарантує кожному право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Особиста свобода є фундаментальною умовою, якою кожен повинен користуватися, і позбавлення якої має прямий і негативний вплив на користування іншими правами.

П. 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Недоторканність і безпека людини визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Конституційне право на свободу та особисту недоторканність людини закріплюється ст. 29 Конституції України.

Тримання під вартою є найсуворішим запобіжним заходом, який може бути застосований тільки у виключних випадках, коли слідчим, прокурором доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів (домашній арешт, застава, особиста порука, особисте зобов`язання) не може запобігти ризикам, визначеним ст. 177 КПК України, застосування цього запобіжного заходу регламентовано ст. 183 КПК України.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя має оцінити наявність ризиків, визначених ст. 177 КПК України, вагомість доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення (обґрунтованість підозри), тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим, умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї (ст. 177, 178 КПК України).

Як визначено ч. 1 ст. 178 КПК України, такі дані слідчий суддя оцінює на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, у чому проявляється реалізації змагальності як загальної засади кримінального провадження (детальніше див. п. 2.6.2 цього дослідження). Натомість ч. 4 ст. 193 КПК України надає слідчому судді право за клопотанням сторін або за власною ініціативою заслухати будь-якого свідка чи дослідити будь-які матеріали, що мають значення для вирішення питання про застосування запобіжного заходу, у чому проявляється принцип проактивності у діяльності слідчого судді (детальніше див. п. 2.6.6 цього дослідження).

Слідчому судді при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу надано право оцінити обґрунтованість підозри, проте визначення кваліфікації діяння не входить до його повноважень.

З іншого боку, на слідчого суддю покладено обов`язок оцінити тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється особа, і тяжкість можливого покарання (що безпосередньо залежить від кваліфікації дій підозрюваного), а також обґрунтованість підозри, тобто обґрунтованість припущення того, що особа вчинила дії, які їй інкримінується.

Згідно з положеннями статті 194 КПК під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Зміст клопотання містить усі необхідні відомості, що визначені ч. 1 ст. 184 КПК. Виконано вимоги ч. 2 ст. 184 КПК, а саме копію клопотання та матеріалів, якими воно обґрунтовується, надано підозрюваному та його захиснику. До клопотання додано документи, визначені ч. 3 ст. 184 та ч. 2 ст. 192 КПК.

Запобіжні заходи можуть застосовуватися, зокрема, до підозрюваного. Підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення (ч. 1 ст. 42 КПК).

03.05.2026 року згідно з нормами ст.ст. 40, 276-278 КПК України ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, а саме: вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Вказаний злочин, відповідно до положень ст. 12 КК України, є особливо тяжким злочином.

Підозра ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення ґрунтується на таких доказах: протокол огляду місця події за адресою: АДРЕСА_3 , де було виявлено труп з ознаками насильницької смерті невідомо чоловіка в подальшому встановленого як ОСОБА_8 ; протокол затримання ОСОБА_9 ; довідка про причину смерті ОСОБА_8 в ході чого було встановлено, що його смерть настала внаслідок отримання ушкоджень у вигляді порушення мозкового кровообігу, внутрішньочерепних крововиливів, перелому кісток черепа, тупої травми голови; допит свідка ОСОБА_10 в ході якого він повідомив, що 30.04.2026 близько 21:30 год.30.04.2026 за ОСОБА_8 приїхав автомобіль в якому був водій, та ОСОБА_8 поклавши до автомобіля свої речі для переїзду до жінки на ім`я ОСОБА_11 сів в автомобіль та поїхав, після цього ОСОБА_8 зник а в подальшому свідок впізнав його в особі померлого; протокол впізнання особи трупа зі свідком ОСОБА_10 в ході якого він впізнав в особі трупа виявленого 02.05.2026 за адресою: м.Харків, вул.Рокитна 10 - ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 ; протокол допиту свідка ОСОБА_12 яка повідомила, що ОСОБА_9 зізнався їй у тому, що вбив ОСОБА_8 разом зі своїм кумом ОСОБА_5 ; потокол допиту в якості свідка ОСОБА_13 , яка повідомила, що ОСОБА_9 сам їй повідомив про вбивство людини, а ОСОБА_5 зізнався своїй дружині про це; протокол допиту ОСОБА_14 , яка підтвердила, що ОСОБА_8 хотів до неї переїхати жити на нову адресу, однак так і не доїхав до не, про їхнє спілкування було відомо її сину ОСОБА_9 ; протокол огляду відеозапису з буд.№7 по вул.Рокитна м.Харків згідно чого зафіксовано автомобіль на місці злочину та осіб які там знаходились 30.04.2026; протокол огляду автомобіля «Hyundai Tucson» д.н.з. НОМЕР_2 , в ході якого виявлено сліди бурого кольору з яких зроблені змиви.

Суд зазначає, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Матеріали кримінального провадження, на які посилався прокурор, при розгляді клопотання, дають підстави вважати підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого п. 12 ч.2 ст.115 КК України, повідомлену ОСОБА_5 обґрунтованою, а обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування та судового розгляду.

Сторона обвинувачення у клопотанні посилалася на наявність ризиків, передбачених п.п.1,2,3,4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, у цьому випадку підозрюваний, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню або ж створить загрозу суспільству.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя враховує обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Стосовно ризику передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України - переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, слідчий суддя зазначає наступне.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини, вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують, та міжнародними контактами.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя враховує обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Так слідчий суддя приходить до висновку, що ризик передбачений п.п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, доведений, в зв`язку з тим, що підозрюваний ОСОБА_16 має можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, усвідомлюючи реальну можливість та побоюючись отримати значний термін покарання у вигляді позбавлення волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, так як санкція ч.2 ст. 115 КК України передбачає позбавлення волі на строк до 15 років або довічне позбавлення волі.

Стосовно ризику передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України - незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, слідчий суддя вбачає ймовірність можливості підозрюваного незаконно впливати на учасників кримінального провадження, оскільки ризик незаконного впливу на свідків залишається актуальним з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме усно шляхом допиту особи в судовому засіданні відповідно до положень ст. 23 КПК України. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України. Тобто ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й в подальшому на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Ризики, передбачені п.п. 2, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України на час розгляду клопотання не доведені, і на думку суду, гуртуються на припущеннях органу досудового розслідування щодо певної поведінки підозрюваного, зокрема можливості вчинення нових злочинів, умисного самокалічення або симулювання хвороби, тощо.

Згідно зі сформованою практикою Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що таке рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого за його наявності. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Окрім того, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Вирішуючи питання про застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів, слідчий суддя приймає до уваги, що підозрюваний ОСОБА_5 є військовослужбовцем, перебуває на посаді співробітника військової частини НОМЕР_1 , має на утриманні малолітню дитину, раніше не судимий, однак вказані факти недостатньо свідчать про можливість належного виконання процесуальних обов`язків покладених на підозрюваного, у тому числі щодо забезпечення його явки до суду та правоохоронних органів, оскільки зазначені обставини існували і на час вчинення злочину, який йому інкримінується, та не стали для нього стримуючим фактором, а тому не можуть бути достатніми для застосування більш м`якого запобіжного заходу.

На думку суду, на даній стадії досудового розслідування застосування більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, які визнані слідчим суддею доведеними, також суворість покарання за кримінальне правопорушення та особистість підозрюваного свідчать про те, що наслідки та ризик втечі для підозрюваного у цьому випадку можуть бути визнані ним менш небезпечними, ніж кримінальне переслідування та процедура виконання покарання.

Даних щодо неможливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за станом здоров`я слідчому судді також не надано.

Враховуючи викладене, слідчий суддя доходить висновку про необхідність застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Окрім того, частиною 3 ст. 183 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою ст. 183 КПК України.

Натомість, відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Враховуючи те, що на сьогодні ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні умисного вбивства особи, суд не вбачає підстав для визначення розміру застави.

Згідно зі ст. 205 КПК України, ухвала суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Керуючись ст. ст. 176-178, 182, 183, 206, 372, 376 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в:

Клопотання - задовольнити.

Застосувати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 (шістдесят) днів до 01 липня 2026 року включно, без визначення розміру застави.

Зобов`язати старшого слідчого СВ ВП № 2 ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_4 повідомити членів сім`ї підозрюваного про застосування відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним - в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали слідчого судді.

Повний текст ухвали проголошено 06.05.2026 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1