Справа № 761/2891/26
Провадження № 1-кс/761/3053/2026
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2026 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора Київської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000092 від 26.01.2026, -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту на майно.

В обґрунтування клопотання вказано, що Відділом розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції у місті Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000092 від 26.01.2026 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

25.01.2026 після проведення огляду місця дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «Opel-Astra», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було вилучено та поміщено на зберігання на територію спеціалізованого майданчику для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів ГУНП у м. Києві за адресою: м. Київ, вул. Пухівська, 3.

26.01.2026 зазначений автомобіль визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Посилаючись на встановлені в ході досудового розслідування обставини, з метою забезпечення збереження речових доказів, а також враховуючи, що вказаний транспортний засіб визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні, прокурор просив накласти арешт на вилучене майно.

Учасники у судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду клопотання про арешт майна повідомлялися належним чином.

Прокурор у прохальній частині клопотання просив здійснювати розгляд без його участі.

Оскільки відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України неприбуття прокурора та власника майна у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання, слідчий суддя ухвали здійснювати розгляд справи без їх участі.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, дійшов висновку про наступне.

Слідчим суддею встановлено, що Слідчим управлінням ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000092 від 26.01.2026 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

25.01.2026 під час огляду місця дорожньо-транспортної пригоди вилучено автомобіль марки «Opel-Astra», д.н.з. НОМЕР_1 .

Постановою слідчого від 26.01.2026 вказаний автомобіль визнано речовим доказом.

Постановою слідчого від 26.01.2026 у кримінальному провадженні призначено судову автотехнічну експертизу.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Положеннями п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

При цьому, ч. 3 ст. 170 КПК України передбачено, що у випадку накладення арешту на майно з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Так, слідчим суддею з матеріалів клопотання встановлено, що вказане майно може бути використано як доказ у кримінальному провадженні, відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, а накладення арешту на вказане майно є необхідним з метою забезпечення збереження речових доказів.

Як постанова слідчого про визнання майна речовим доказом так і клопотання прокурора про арешт майна, з посиланням на встановлені у кримінальному провадженні фактичні обставини кримінального правопорушення, містять відповідні мотиви та підстави на обґрунтування висновку про відповідність такого майна ознакам речових доказів, визначеним ст. 98 КПК України, зокрема посилання на те, що вилучене майно може містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Сукупність долучених до клопотання прокурора матеріалів та викладені у ньому обставини на даному етапі досудового розслідування є достатніми для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, а відтак клопотання підлягає задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 98, 100, 131, 132, 170-173, 175, 309, 395 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання - задовольнити.

Накласти арешт на майно - автомобіль «Opel-Astra», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , заборонивши відчужувати, розпоряджатися та користуватися ним.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1