ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2026 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

судді-доповідача: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю

секретаря судового засідання: ОСОБА_5

підозрюваної: ОСОБА_6 (в режимі відео конференції)

захисника: ОСОБА_7 (в режимі відео конференції)

прокурора: ОСОБА_8 (в режимі відео конференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду у м.Кривий Ріг апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду міста Кам`янського від 19.12.2025р., про застосування у рамках кримінального провадження №0000270 від 29.04.2025 року до підозрюваної ОСОБА_6 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком 60 днів з 19.12.2025 року до 16.02.2026 року, включно,-

ВСТАНОВИЛА:

До слідчого судді Заводського районного суду міста Кам`янського надійшло клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000270 від 29.04.2025 року до підозрюваної ОСОБА_6 , у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України.

Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду міста Кам`янського від 19.12.2025р. задоволено частково клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу.

Застосовано у рамках кримінального провадження №0000270 від 29.04.2025 року до підозрюваної ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 днів з 19.12.2025 року до 16.02.2026 року включно.

Відповідно до норм ч. 5 ст. 182, ч. 4 ст. 183 КПК України, визначено ОСОБА_6 розмір застави 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 242 240,00 гривень.

Прокурор ОСОБА_9 не погодився з оскаржуваною ухвалою слідчого судді та подав апеляційну скаргу в якій вважає, що слідчий суддя, застосувавши запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням застави, не врахував положення ч. 4 ст. 183 КПК України та обставини кримінального правопорушення, пов`язаного з вчиненням особливо тяжких злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, і мав право не визначати розмір застави взагалі. Вказує, що суд не врахував дані про особу підозрюваної та наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема можливість переховування від слідства і суду, знищення або спотворення доказів, незаконного впливу на свідків, а також продовження злочинної діяльності. Зазначає, що ОСОБА_6 підозрюється у п`яти епізодах незаконного придбання, зберігання, перевезення з метою збуту та збуту наркотичних засобів, вчинених організованою групою повторно, а сторона обвинувачення відводить їй роль співорганізатора злочинної групи. Вказує, що матеріали кримінального провадження, зокрема протоколи за результатами негласних слідчих (розшукових) дій, підтверджують її участь у плануванні злочинної діяльності, розподілі функцій між учасниками, забезпеченні конспірації, транспортуванні та передачі наркотичних засобів, отриманні та обліку грошових коштів, а також залученні нових осіб до вчинення злочинів. Зазначає, що значна частина грошових коштів, отриманих від злочинної діяльності, канали постачання наркотичних засобів та всі співучасники не встановлені, що може свідчити про можливість використання цих коштів для внесення застави. Вважає, що визначений судом розмір застави у сумі 242 240 грн не є співмірним із прибутками, отриманими від незаконного збуту наркотичних засобів. Вказує, що внесення застави та звільнення підозрюваної з-під варти не забезпечить належної процесуальної поведінки та може призвести до переховування, впливу на свідків, знищення доказів або продовження злочинної діяльності. Просить оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати щодо підозрюваної ОСОБА_6 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 16.02.2026, без визначення розміру застави.

Захисником подано заперечення на апеляційну скаргу прокурора в яких вважає, що ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу є законною та обґрунтованою, а доводи апеляційної скарги прокурора безпідставними. Вказує, що підозрювана не заперечувала окремі обставини, однак повідомляла про перебування під психологічним впливом чоловіка та про наявність серйозних проблем із зором. Зазначає, що дані про особу підозрюваної свідчать про відсутність попередніх притягнень до відповідальності, складні життєві обставини та залежність від чоловіка, який впливав на її поведінку. Вказує, що вона діяла під впливом обману та маніпуляцій, а після викриття обставин припинила стосунки та ініціювала розірвання шлюбу. Вважає недоведеними ризики, передбачені кримінальним процесуальним законом. Вказує, що підозрювана не намагалася переховуватись від слідства, на відміну від її чоловіка; усі речі та документи вилучені під час обшуку; вона не має можливості впливати на свідків, оскільки не контактувала з ними та не знає їх; відсутні підстави вважати, що вона може вчинити нові правопорушення. Зазначає, що роль підозрюваної була другорядною, вона фактично використовувалась чоловіком та не здійснювала самостійних дій щодо збуту, не контактувала з покупцями та не вела перемовин. Вказує, що застава внесена її батьками за рахунок позикових коштів та заощаджень родини, а не за рахунок коштів, отриманих від протиправної діяльності. Зазначає, що родина не має значних статків, а господарська діяльність була припинена у зв`язку з воєнними діями. Вважає, що визначений судом розмір застави є мінімальним та обґрунтованим, при цьому розмір доходів від ймовірної протиправної діяльності органом досудового розслідування не встановлений. Зазначає, що на підтвердження доводів надано медичні документи, відомості про стан здоров`я, документи щодо розірвання шлюбу, банківські виписки та інші матеріали. Просить залишити без змін ухвалу слідчого судді, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Перевіривши матеріали кримінального провадження, доводи апеляційної скарги прокурора, заперечення сторони захисту, а також дослідивши обставини, встановлені слідчим суддею, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якого підозрюється особа.

Доводи апеляційної скарги про те, що слідчий суддя не врахував наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, спростовуються матеріалами справи та змістом оскаржуваної ухвали. Як убачається з її мотивувальної частини, суд першої інстанції встановив наявність відповідних ризиків, зокрема можливість переховування від органів досудового розслідування та суду, впливу на хід кримінального провадження та вчинення інших кримінальних правопорушень, що і стало підставою для застосування найсуворішого запобіжного заходу - тримання під вартою. Водночас прокурором не наведено переконливих аргументів щодо неможливості мінімізації цих ризиків у разі визначення застави. Отже, зазначені доводи є безпідставними.

Посилання прокурора на значну кількість епізодів злочинної діяльності та роль підозрюваної як співорганізатора злочинної групи, враховані слідчим суддею. Слідчий суддя обґрунтовано виходив із наявності обґрунтованої підозри, що відповідає стандартам, визначеним практикою ЄСПЛ. Таким чином, ці доводи апеляційної скарги також є необґрунтованими.

Щодо доводів апелянта про можливість використання невстановлених грошових коштів, отриманих злочинним шляхом, для внесення застави, колегія суддів зазначає, що такі твердження мають припущувальний характер та не підтверджені належними доказами. Натомість стороною захисту надано відомості щодо джерела походження коштів, внесених як застава, які не були спростовані стороною обвинувачення. За таких обставин зазначений довід прокурора є безпідставним.

Доводи апеляційної скарги щодо неспівмірності розміру застави також не заслуговують на увагу. Слідчий суддя визначив її у межах, передбачених законом, з урахуванням обставин кримінального провадження, майнового стану підозрюваної та інших даних про її особу. При цьому прокурором не надано доказів, які б свідчили про необхідність визначення більшого розміру застави або її невизначення. Таким чином, цей довід є необґрунтованим.

Посилання апелянта на те, що звільнення підозрюваної під заставу не забезпечить її належної процесуальної поведінки, є оціночним та не підтверджене конкретними обставинами. Як встановлено судом першої інстанції, на підозрювану покладено процесуальні обов`язки, передбачені КПК України, які спрямовані на запобігання відповідним ризикам. Додатково враховано дані про особу підозрюваної, зокрема відсутність судимостей, стан здоров`я та інші обставини, що зменшують імовірність недобросовісної поведінки. Отже, і ці доводи апеляційної скарги є безпідставними.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди прокурора з оцінкою доказів та висновками слідчого судді, однак не містять посилань на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону чи неправильне застосування норм права, а тому не можуть бути підставою для скасування ухвали.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що слідчий суддя повно та всебічно дослідив обставини кримінального провадження, правильно застосував норми кримінального процесуального закону, належним чином оцінив надані сторонами докази та дійшов обґрунтованого висновку про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави.

Доводи апеляційної скарги прокурора є необґрунтованими, безпідставними та не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою та належним чином вмотивованою, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, правильність висновків суду першої інстанції не спростовують.

Підстав для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді колегія суддів не вбачає та вважає рішення суду законним та обґрунтованим.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при розгляді справи судом, які були б підставою для скасування ухваленого судового рішення, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 407, 419, 422 КПК України,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Заводського районного суду міста Кам`янського від 19.12.2025р., про застосування у рамках кримінального провадження №0000270 від 29.04.2025 року до підозрюваної ОСОБА_6 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком 60 днів з 19.12.2025 року до 16.02.2026 року, включно - залишити без змін.

Ухвала є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді