Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/2067/26
Номер провадження 1-кс/711/704/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2026 року м.Черкаси

Слідчий суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1 , за участі

секретаря судових засідань - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3

підозрюваного - ОСОБА_4

захисника - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Придніпровського районного суду м. Черкаси клопотання слідчого Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Черкасах) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, ОСОБА_6 , погоджене прокурором Черкаської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 , подане в рамках кримінального провадження №0000010 від 09.01.2026 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, про продовження строку тримання під вартою, відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вознесенськ Миколаївської області, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, який не є особою з інвалідністю, одруженого, розвідника сапера 3-го розвідувального відділення взводу розвідки спеціального призначення 2-го батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_1 , в силу ст. 89 КК України несудимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Черкасах) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси з клопотанням, погодженим прокурором Черкаської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000010, відомості про яке внесені до ЄРДР 09.01.2026 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначено, що Четвертим слідчим відділом (з дислокацією у м. Черкасах) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві за процесуального керівництва Черкаської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000010 від 09.01.2026 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України № 81 від 15.03.2025, ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу військової частини, поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду розвідника сапера 3-го розвідувального відділення взводу розвідки спеціального призначення 2-го батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_1 .

У відповідності із ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», правоохоронні органи - органи прокуратури, Національної поліції, служби безпеки, Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, Національне антикорупційне бюро України, органи охорони державного кордону, Бюро економічної безпеки України, органи і установи виконання покарань, слідчі ізолятори, органи державного фінансового контролю, рибоохорони, державної лісової охорони, інші органи, які здійснюють правозастосовні або правоохоронні функції.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про Національну гвардію України» Національна гвардія України є військовим формуванням з правоохоронними функціями, що входить до системи Міністерства внутрішніх справ України і призначено для виконання завдань із захисту та охорони життя, прав, свобод і законних інтересів громадян, суспільства і держави від кримінальних та інших протиправних посягань, охорони громадської безпеки і порядку та забезпечення громадської безпеки, а також у взаємодії з правоохоронними органами - із забезпечення державної безпеки і захисту державного кордону, припинення терористичної діяльності, діяльності незаконних воєнізованих або збройних формувань (груп), терористичних організацій, організованих груп та злочинних організацій.

Таким чином, ОСОБА_4 , є працівником правоохоронного органу.

Відповідно до ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Згідно з ст. 27 Конституції України обов`язок держави захищати життя людини. Кожен має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань.

Відповідно до ст. 28 Конституції України, ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню.

Відповідно до ст. 4 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (далі Статут), повсякденне життя і службова діяльність військовослужбовців регулюється, законами України, цим Статутом та іншими нормативно-правовими актами.

В силу вимог ст. 26 Статуту, військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення та провини несуть з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України "Про оборону України" дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 49, 50 Статуту військовослужбовець зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців; допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини; бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей; утримуватися від шкідливих звичок (куріння і вживання алкоголю).

Крім того, відповідно до ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, військовослужбовець зобов`язаний додержуватись визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями; зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного; бути ввічливим і додержуватись військового етикету; поводитися з гідністю й честю; не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.

Досудовим розслідуванням встановлено, що починаючи з 22.12.2025 ОСОБА_4 , тимчасово проживав за адресою: АДРЕСА_2 у своєї матері ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом із її співмешканцем ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

24.12.2025 близько 18:00 за вказаною адресою ОСОБА_4 розпивав із ОСОБА_8 алкогольні напої, під час чого у них виник конфлікт, що супроводжувався штовханиною. Тоді, у ОСОБА_4 на ґрунті раптово виниклого неприязного відношення до ОСОБА_8 виник умисел на заподіяння смерті останньому. У цей час ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх протиправних дій, передбачаючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення смерті іншій людині та бажаючи їх настання, наніс ОСОБА_8 один удар кулаком правої руки в область його обличчя, після чого останній впав на підлогу та ОСОБА_4 , наніс йому ще невстановлену в ході досудового розслідування кількість ударів кулаками лівої та правої руки в обличчя, що призвело до смерті останнього.

09.10.2026 о 10 год. 49 хв. ОСОБА_4 затримано в порядку п. 6 ч. 1 ст. 615, КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

09.01.2026 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, тобто у вбивстві - умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині.

Причетність ОСОБА_4 до вчинення інкримінованого йому кримінальних правопорушень підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів.

Ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси ОСОБА_9 (справа № 712/284/26, провадження № 1-кс/712/276/26) підозрюваному ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) діб, тобто до 09.03.2026.

04.03.2026 керівником Черкаської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону, з урахуванням неможливості закінчення досудового розслідування в межах двох місяців, строк досудового розслідування після повідомлення особі про підозру продовжено до трьох місяців, тобто до 09 квітня 2026 року.

Ініціатор клопотання зазначає, що у кримінальному провадженні здійснена значна кількість слідчих (розшукових) та процесуальних дій, однак внаслідок складності кримінального провадження, завершити досудове розслідування до вказаного строку не виявляється за можливе.

Для завершення досудового розслідування необхідно:

-отримати висновок судово медичної експертизи по ОСОБА_10 ;

-призначити судові молекулярно генетичні експертизи та отримати висновки експертів;

-долучити до матеріалів даного кримінального провадження довідки із закладів охорони здоров`я та за місцем проживання ОСОБА_4 ;

-14.03.2026 (в порядку черги) заплановано огляд ОСОБА_4 , судовим експертом психіатром, висновок якого долучити до матеріалів провадження;

-виконати вимоги ст. ст. 290 292 КПК України;

-скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування.

Вказані слідчі та процесуальні дії можливо буде провести в строк до 09 квітня 2026 року. Провести вказані дії у передбачений законом строк не представилося можливим внаслідок складності провадження, у зв`язку із необхідністю проведення значної кількості слідчих (процесуальних) дій для встановлення всіх обставин вчинених кримінальних правопорушень.

Відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 на території України введено воєнний стан, який продовжено відповідно до Указу Президента України № 4024-ІХ від 29.10.2024. Внаслідок чого на території Черкаської області значно збільшилася кількість дислокованих військових частин та підрозділів, що призвело до зростання кількості випадків вчинення військових кримінальних правопорушень.

Вказані обставини призводять до надмірного навантаження слідчих та ускладнення проведення необхідних слідчих та процесуальних дій.

Результати вищевказаних слідчих (процесуальних) дій мають суттєве значення для судового розгляду, адже без їх проведення, на даний час завершити досудове розслідування та надати належну оцінку діям підозрюваного у кримінальному провадженні неможливо, як і проведення цих слідчих та процесуальних дій у ході судового розгляду.

Без отримання зазначених вище доказів, стороні обвинувачення не вбачається можливим досягти цілей, направлених на всебічне встановлення істини у кримінальному провадженні, оскільки саме ці докази містять відомості, що дадуть змогу надати обґрунтовану правову оцінку діям підозрюваного.

Строк дії обраного підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу закінчується 09.03.2026.

Слідчим зазначено, що ОСОБА_4 достовірно розумів той факт, що вчинив злочин за яким законом передбачено покарання, у зв`язку з цим та з метою уникнення відповідальності за вчинення ним суспільно небезпечного діяння, можездійснити дії, передбачені п. п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: - переховуватись від органів досудового розслідування та суду, враховуючи, що підозрюваний ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, існує ризик, що він з метою уникнення кримінальної відповідальності вживатиме ретельних заходів з переховування від органів досудового розслідування та суду; - знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки на даний час встановлюються додаткові відомості щодо вчинення кримінальних правопорушень підозрюваним ОСОБА_4 , а тому, він, знаючи про такі факти, вчинятиме дії спрямовані на знищення документів, речей, які містять відомості, що матимуть доказове значення під час доведення вини підозрюваного.

Ураховуючи, що строк дії ухвали слідчого судді про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , закінчується, а необхідність у його застосуванні не відпала, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, контролю за місцем перебування підозрюваного, а також запобігання спробам переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків з метою схилення до надання неправдивих показань у цьому кримінальному проваджені сторона обвинувачення просить суд його продовжити в межах строку досудового розслідування.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав та просив задовольнити, посилаючись на обставини викладені в ньому, та додані до нього докази. Додатково прокурор зазначив, що підозра ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, є обґрунтованою на підставі вже зібраних органом досудового розслідування доказів. Також, на даний час, ризики, передбачені пунктами 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були встановлені при обранні ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не втратили своєї актуальності та продовжують існувати. Так підозрюваний ОСОБА_4 , усвідомлюючи тяжкість покарання, в разі визнання його винним у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, може переховуватись від слідства та суду. Також, останній, будучи військовослужбовцем тричі вчиняв самовільне залишення військової частини та на момент вчинення кримінального правопорушення також ухилявся від проходження військової служби. Зазначене свідчить, що ризик переховування є досить актуальним та обґрунтованим. Також, підозрюваний може здійснювати незаконний вплив на свідків з метою зміни наданих ними показів, відмови від надання показань чи надання показань, які відповідатимуть висунутій ним версії подій для уникнення кримінальної відповідальності. Так, зважаючи на особливості події кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 приховування трупа та знищення слідів злочину, на даний час встановлюються додаткові відомості щодо вчинення кримінальних правопорушень підозрюваним ОСОБА_4 , а тому, він, знаючи про такі факти, вчинятиме дії спрямовані на знищення документів, речей, які містять відомості, що матимуть доказове значення під час доведення вини підозрюваного. Крім того,вищенаведені обставини свідчать, що ризик продовження протиправної поведінки підозрюваного продовжує існувати. На підставі викладеного прокурор просив продовжити ОСОБА_4 обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави, в межах строку досудового розслідування.

Захисник ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання сторони обвинувачення, вказуючи про необґрунтованість підозри та безпідставності ризиків, які виступають формальним доводом сторони обвинувачення. Просив відмовити у задоволенні клопотання слідчого та обрати ОСОБА_4 запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою та застосувати до останнього запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

Підозрюваний ОСОБА_4 просив відмовити у задоволенні клопотання слідчого та обрати відносно нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши копії матеріалів, якими сторона обвинувачення обґрунтовує доводи клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 2 КПК України, завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ч. 1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні даного кримінального правопорушення, а також наявність доказів, яким обґрунтовуються відповідні обставини.

Виходячи зі змісту зазначених норм вбачається, що виключною (єдиною) метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а застосування таких заходів завжди пов`язане з необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Крім того, при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою, слідчий суддя відповідно до вимог ст. 199 КПК зобов`язаний впевнитися в тому, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також встановити обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Слідчим суддею встановлено, що Четвертим слідчим відділом (з дислокацією у м. Черкасах) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві за процесуального керівництва Черкаської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000010 від 09.01.2026 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

За версією органу досудового розслідування ОСОБА_4 , будучі зарахованим наказом командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України № 81 від 15.03.2025 до списків особового складу військової частини, та призначеним на посаду розвідника сапера 3-го розвідувального відділення взводу розвідки спеціального призначення 2-го батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_1 починаючи з 22.12.2025, тимчасово проживав за адресою: АДРЕСА_2 у своє матері ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом із її співмешканцем ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

24.12.2025 близько 18:00 за вказаною адресою ОСОБА_4 розпивав із ОСОБА_8 алкогольні напої, під час чого у них виник конфлікт, що супроводжувався штовханиною. Тоді, у ОСОБА_4 на ґрунті раптово виниклого неприязного відношення до ОСОБА_8 виник умисел на заподіяння смерті останньому. У цей час ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх протиправних дій, передбачаючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення смерті іншій людині та бажаючи їх настання, наніс ОСОБА_8 один удар кулаком правої руки в область його обличчя, після чого останній впав на підлогу та ОСОБА_4 , наніс йому ще невстановлену в ході досудового розслідування кількість ударів кулаками лівої та правої руки в обличчя, що призвело до смерті останнього.

09.01.2026 ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208, п.6 ч. 1 ст. 615 КПК України та того ж дня останньому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, а саме в умисному вбивстві, тобто в умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині.

Згідно положень ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 115 КК України, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років, відноситься до категорії особливо тяжких злочинів.

Ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси ОСОБА_9 справа № 712/284/26 провадження № 1-кс/712/276/26 підозрюваному ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) діб, тобто до 09.03.2026.

04.03.2026 керівником Черкаської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону, з урахуванням неможливості закінчення досудового розслідування в межах двох місяців, строк досудового розслідування після повідомлення особі про підозру продовжено до трьох місяців, тобто до 09 квітня 2026 року.

Висновок про те, що повідомлена ОСОБА_4 підозра у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, залишається обґрунтованою, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні та доданими до клопотання доказами, дослідженими слідчим суддею в судовому засіданні.

При цьому слідчий суддя враховує усталену практику ЄСПЛ (наприклад, пункт 32 рішення у справі Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom від 30.08.1990 (заяви № 12244/86, 12245/86; 12383/86), згідно якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (пункт 175 рішення ЄСПЛ від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04).

Разом з тим, слід наголосити, що слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження.

Слід враховувати, що кримінальне провадження перебуває на стадії досудового розслідування, тому суд лише на підставі розумної та об`єктивної оцінки отриманих доказів визначає чи виправдовують вони в своїй сукупності факт проведення досудового розслідування та чи дозволяють встановити причетність особи до вчинення кримінального правопорушення, яка є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходу забезпечення кримінального провадження.

Крім того, правильність кваліфікації дій підозрюваної особи, так само як і наявність чи відсутність в її діях складу злочину вирішуються виключно вироком суду та не підлягають вирішенню на досудовому провадженні.

З положень п. 1 ч. 1 ст. 178 КПК України вбачається, що при застосуванні запобіжного заходу слідчий суддя перш за все має переконатися в наявності доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, в якому він підозрюється. Закон не вимагає, щоб докази були повними, але вони повинні бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у застосуванні того чи іншого запобіжного заходу.

Також слідчий суддя враховує, що за визначенням Європейського суду з прав людини "обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 § 1 (с) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин".

Крім того у п. 48 рішення "Чеботарь проти Молдови" N 35615/06 від 13 листопада 2007 року - Європейський Суд з прав людини зазначив "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 § 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання".

Таким чином, на думку слідчого судді, надані стороною обвинувачення докази переконали б неупередженого спостерігача в тому, що підозрюваний ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Зазначені стороною захисту доводи не спростовують висновки про обґрунтованість підозри ОСОБА_4 на такому рівні, який є достатнім для обрання запобіжного заходу стосовно нього.

При цьому, питання наявності обґрунтованої підозри перевірялась слідчим суддею під час постановлення ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Разом з тим, вищенаведеним висновком про обґрунтованість підозри не констатується наявності в діях ОСОБА_4 вини у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування злочину.

При вирішенні питання доцільності продовження строку тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , слідчий суддя виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених ч. 1 ст. 177 КПК України, в тому числі ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, встановлених під час досудового розслідування слідчим суддею при обрані запобіжного заходу.

Так, існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, що ОСОБА_4 може переховуватися від слідства та суду є актуальним, зважаючи на тяжкість ймовірного покарання, оскільки останній підозрюється, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років. Зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів слідства та суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Суд також бере до уваги й інформацію щодо особи підозрюваного, яку наводить сторона обвинувачення, а саме, що підозрюваний, який є військовослужбовцем, тричі вчиняв самовільне залишення військової частини та на момент вчинення інкримінованого кримінального правопорушення за обставин зазначених підозрі, також ухилявся від проходження військової служби. А тому, ризик переховування від слідства та суду є досить обґрунтованим.

Крім того, на даному етапі досудового розслідування, продовжує існувати ризик впливу на свідків, які надали покази, що вказують на причетність останнього до інкримінованого йому в провину злочину. Оцінюючим вказаний ризик слідчий суддя враховує встановлену кримінальним процесуальним законодавством процедуру отримання показань на стадії судового розгляду, відповідно до яких, свідки допитуються безпосередньо в судовому засіданні. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

Отже зазначений ризик існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідка та дослідження їх судом.

Також, на думку слідчого судді наявні обставини, які свідчать про можливість вчинення підозрюваним дій з метою знищення, спотворення будь-якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення всіх обставин кримінального правопорушення, оскільки згідно показів свідків, протоколи допиту яких додано до клопотання, після вчинення злочину підозрюваний разом з іншими особами перенесли та приховали труп потерпілого, знищили частину речей і предметів, які могли бути використаними як докази у вказаному кримінальному провадженні (зокрема, частини килиму з наявними на них слідами речовини бурого кольору).

При встановленні наявності ризику вчинити інше кримінальне правопорушення, слідчий суддя враховує обставини інкримінованого в провину ОСОБА_4 злочину, який є особливо тяжким, та відомості про особу останнього, зокрема неодноразове самовільне залишення військової частини, що свідчить про відсутність гарантій належної правомірної поведінки підозрюваного та необхідність застосування до нього суттєвих заходів процесуального примусу.

Щодо доводів сторони захисту стосовно недоведеності належними доказами існування вказаних ризиків, то слідчий суддя вважає за необхідне зазначити, що Кримінальний процесуальний кодекс України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому. Отже, ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначений дій.

На підставі викладеного, слідчий суддя приходить до висновку, що підстави, за яких слідчим суддею було застосовано до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а також обставини, які при цьому враховувались не змінились, ризики, передбачені п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, встановлені слідчим суддею при обранні ОСОБА_4 запобіжного заходу, продовжують існувати. Відтак слідчий суддя вважає, що запобігти вказаним вище ризикам, можливо виключно продовживши строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного ОСОБА_4 ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 11 січня 2026 року.

Крім того, на переконання слідчого судді, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного, про який ідеться в клопотанні, оскільки існує обґрунтована підозра щодо вчинення ОСОБА_4 особливо тяжкого кримінального правопорушення, проти життя особи, яке відповідно до ст. 3 Конституції України є найвищою соціальною цінністю, досудове розслідування щодо якого не завершене. Також відповідний ступінь втручання є розумним і співмірним із завданнями цього кримінального провадження.

Під час оцінки виправданості втручання у права і свободи підозрюваного слідчий суддя також враховує необхідність додаткового часу для проведення та завершення слідчих та процесуальних дій у кримінальному провадженні, що мають важливе значення для кримінального провадження, та обставини, які перешкоджали здійснити ці дії раніше та строку, необхідного для їх проведення або завершення.

Статтею 197 КПК України передбачено, що строк дії ухвали слідчого судді, суду про продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

04.03.2026 керівником Черкаської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону, з урахуванням неможливості закінчення досудового розслідування в межах двох місяців, строк досудового розслідування після повідомлення особі про підозру продовжено до трьох місяців, тобто до 09 квітня 2026 року.

З огляду на зазначене, враховуючи дані про особу підозрюваного, особливості його життєдіяльності, вагомість доказів на підтвердження обґрунтованості підозри на даній стадії досудового розслідування, обставини кримінального правопорушення та його суспільну небезпеку, слідчий суддя вважає, що єдиним запобіжним заходом, спроможним досягнути мети його застосування в кримінальному провадженні є тримання під вартою, а тому такий запобіжний захід має бути продовжений в межах строку досудового розслідування, тобто до 09.04.2026.

Крім того, враховуючи особливості події кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, викладеного у повідомлені про підозру, яке відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином, направленим проти життя та здоров`я особи, яке відповідно до ст. 3 Конституції України, визнається найвищою соціальною цінністю, слідчий суддя вважає неможливим застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів, як особисте зобов`язання, порука, застава чи домашній арешт, які, на думку слідчого судді, не забезпечать гарантування усунення встановлених ризиків та належної процесуальної поведінки підозрюваного, яка свідчить про нездатність останнього самостійно додержуватись встановлених норм правопорядку та свідоме їх ігнорування.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що прокурором доведено наявність усіх обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, що застосування запобіжного заходу у відношенні підозрюваного ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою відповідає конкретній меті, визначеній у КПК України, та застосовується за наявності підстав, передбачених КПК України, є необхідним та достатнім для запобігання існуючим ризикам і жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам, у зв`язку з чим вважає, що клопотання слідчого підлягає задоволенню.

Слідчий суддя, керуючись ч. 4 ст. 183 КПК України, не визначає розмір застави, у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 при продовженні строку тримання під вартою, оскільки останньому повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, що потягло загибель людини.

Керуючись ст.ст.110, 131, 132, 176-178, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 199, 369-372 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Черкасах) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, ОСОБА_6 , погоджене прокурором Черкаської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 , подане в рамках кримінального провадження №0000010 від 09.01.2026 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України задовільнити.

Продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, тобто до 09.04.2026 включно.

Строк дії ухвали визначити до 09 квітня 2026 року включно.

Копію ухвали негайно вручити підозрюваному, його захиснику, слідчому, прокурору та направити до ДУ «Черкаський слідчий ізолятор» - для виконання.

Ухвала підлягає до негайного виконання, але може бути оскаржена безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а підозрюваним, який тримається під вартою - з моменту вручення її копії.

Слідчий суддя: ОСОБА_1