КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №372/7255/25Головуючий у І інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-кп/824/4036/2026
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2026 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду - доповідач по справі ОСОБА_2 , перевіривши апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_3 на вирок Обухівського районного суду Київської області від 28 січня 2026 року, -

В С Т А Н О В И В:

Вироком Обухівського районного суду Київської області від 28 січня 2026 року затверджено угоду про примирення від 28 січня 2026 року, укладену між обвинуваченим ОСОБА_4 та законним представником потерпілої ОСОБА_5 - ОСОБА_6 , законним представником потерпілої ОСОБА_7 - ОСОБА_8 . Визнано обвинуваченого ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України, та призначено покарання із застосуванням ч.1 ст.69 КК України у виді пробаційного нагляду строком на три роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк три роки.

В поданій апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні просить вирок суду скасувати, вважаючи його незаконним, та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

За доводами прокурора, вирок суду підлягає скасуванню через невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості.

Перевіривши подану апеляційну скаргу на її відповідність вимогам ст.ст.392, 394, 396 КПК України, вважаю, що у відкритті апеляційного провадження необхідно відмовити, з наступних підстав.

Частиною 1 ст.24 КПК України встановлено, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, вирок Обухівського районного суду Київської області від 28 січня 2026 року щодо ОСОБА_4 ухвалений на підставі угоди, укладеної між законними представниками потерпілих та обвинуваченим про примирення, відповідно до положень ст.474 КПК України.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.392 КПК України в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме вироки, крім випадків, передбачених статтею 394цього Кодексу.

Пунктом 3 частини 3 статті 394 КПК України визначено, що вирок суду першої інстанції на підставі угоди про примирення між потерпілим та підозрюваним, обвинуваченим може бути оскаржений в апеляційному порядку прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Відповідно до ч.3 ст.469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Частиною 1 статті 286-1 КК України передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк до трьох років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від трьох до п`яти років.

Згідно положень статті 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.286-1 КК України, відноситься до категорії нетяжких злочинів.

Таким чином, судом першої інстанції не порушено вимоги ст.394, 474 КПК України, оскільки угода про примирення між законними представниками потерпілих та обвинуваченим ОСОБА_4 не суперечить вимогам цього Кодексу.

Судом апеляційної інстанції враховуються також висновки викладені у постанові Другої палати Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду від 13.02.2025 року (справа №273/753/23) відповідно до яких, вирок суду першої інстанції на підставі угоди про примирення може бути оскаржений обмеженим колом суб`єктів із підстав, які чітко визначені кримінальним процесуальним законом (ч. 3 ст. 394 КПК України).

У постанові Верховного Суду від 15 лютого 2021 року у справі №395/773/18 зроблено висновок про те, що повноваження прокурора під час оскарження вироку суду першої інстанції на підставі угоди про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим обмежені приписами п.3 ч.3 ст.394 КПК України, згідно з якими такі вироки можуть бути оскаржені прокурором лише у зв`язку з порушенням вимог ч.3 ст.469 КПК України під час укладення угоди, і не підлягають розширенню.

З огляду на те, що прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_3 вирок суду першої інстанції на підставі угоди про примирення між законними представниками потерпілих та обвинуваченим, оскаржений з підстав, з яких він не може бути оскаржений прокурором, у відповідності до положень ч.4 ст.399 КПК України у відкритті апеляційного провадження слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.394, 399, 419 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_3 на вирок Обухівського районного суду Київської області від 28 січня 2026 року, ухвалений на підставі угоди між законними представниками потерпілих та обвинуваченим ОСОБА_4 про примирення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Суддя Київського апеляційного

суду - доповідач по справі ОСОБА_2