Провадження №: 1-кс/752/3572/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.04.2026 м. Київ

Слідчий суддя Голосіївського районного суду міста Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника власника майна ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання прокурора Голосіївської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 , про арешт майна, у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР 16.03.2026 за №0000039 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України,

в с т а н о в и в :

До слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва надійшло клопотання прокурора Голосіївської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 , про арешт майна, у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР 16.03.2026 за №0000039 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Клопотання обґрунтоване тим, що у провадженні СВ Голосіївського УП ГУНП у м. Києві перебуває кримінальне провадження №0000039 від 16.03.2026, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

До Голосіївської окружної прокуратури міста Києва надійшли матеріали Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України стосовно незаконного переправлення мешканцем міста Києва військовозобов`язаних осіб через державний кордон України до країн Європейського союзу.

В ході досудового розслідування встановлено, що до вчинення вказаного кримінального правопорушення причетний громадянин ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ..

23.04.2026 року ОСОБА_5 затримано в порядку статті 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

В ході проведення особистого обшуку ОСОБА_5 виявлено та вилучено:

- грошові кошти у розмірі 30030 гривень;

- 160 купюр номіналом 100 євро однотипних з серією та номером P8 ;

- банківську картку № НОМЕР_1 ;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_2 від 02.07.2025 року на ТЗ «Mercedes-Benz» ESQ 450+ д.н.з. НОМЕР_3 , VIN: НОМЕР_4 , чорного кольору, 2022 року випуску.

23.04.2026 року вищевказані речі визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, та просив його задовольнити.

Представник власника майна просив відмовити в задоволенні клопотання в частині накладення арешту на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, грошових коштів у сумі 30030 гривень, банківської картки № НОМЕР_1 .

Дослідивши матеріали клопотання, вважаю клопотання таким, що підлягає частковому задоволенню, зважаючи на наступне.

Судом встановлено, що у провадженні СВ Голосіївського УП ГУНП у м. Києві перебуває кримінальне провадження №0000039 від 16.03.2026, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

23.04.2026 року ОСОБА_5 затримано в порядку статті 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

В ході проведення особистого обшуку ОСОБА_5 виявлено та вилучено:

- грошові кошти у розмірі 30030 гривень;

- 160 купюр номіналом 100 євро однотипних з серією та номером P8;

- банківську картку № НОМЕР_1 ;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_2 від 02.07.2025 року на ТЗ «Mercedes-Benz» ESQ 450+ д.н.з. НОМЕР_3 , VIN: НОМЕР_4 , чорного кольору, 2022 року випуску.

23.04.2026 року вищевказані речі визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.

Згідно зі ст. ст. 131, 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно вимог ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

Клопотання в частині накладення арешту на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_2 від 02.07.2025, не підлягає задоволенню, оскільки в цій частині питання про накладення арешту уже було вирішено ухвалою слідчого судді у справі №752/10618/26 провадження №1-кс/752/3573/26 за клопотанням прокурора Голосіївської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР 16.03.2026 за №0000039 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України. Повторний розгляд клопотання про накладення арешту на один і той же об`єкт і з тих же підстав чинним КПК України не передбачено.

Водночас інші речі вилучені під час особистого обшуку являються матеріальними об`єктами, які могли зберегти на собі сліди вчинення злочину або можуть містити інші відомості, які в сукупності можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Отже, слідчий суддя дійшов висновку, про необхідність задоволення частково клопотання прокурора про накладення арешту.

Керуючись ст. ст.170-173, 175, 309, 372, 392, 532 КПК України, слідчий суддя,-

п о с т а н о в и в :

Клопотання прокурора Голосіївської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 , про арешт майна, у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР 16.03.2026 за №0000039 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України - задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, яке вилучено 23.04.2026 під час особистого обшуку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: грошові кошти у розмірі 30030 гривень, 160 купюр номіналом 100 ЄВРО однотипних з серією та номером Р8 з написом «імітаційний засіб», банківську картку № НОМЕР_1 .

В іншій частині клопотання відмовити.

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня отримання її копії.

Ухвалу може бути скасовано відповідно до ст. 174 КПК України.

Повний текст ухвали проголошено 04.05.2026 о 16 год. 45 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1