КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу прокурора Київської міської прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 06 лютого 2026 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 06.02.2026 задоволено частково клопотання слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУ НП у м. Києві ОСОБА_8 , погоджене заступником начальника відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_5 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 , запобіжний захід у виді застави в розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 998 400 гривень.

Звільнено підозрюваного ОСОБА_7 з-під варти в залі суду.

Покладено на підозрюваного ОСОБА_7 до 06.04.2026 включно, наступні обов`язки:

- прибувати за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду на їх першу вимогу, а в разі неможливості прибути за викликом у призначений строк - заздалегідь повідомити про це зазначених осіб;

- не відлучатися за межі Київської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

________________________________________________________________________

Справа № 752/3190/26Слідчий суддя - ОСОБА_9

Апеляційне провадження № 11-сс/824/2522/2026 Суддя-доповідач - ОСОБА_1

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- заборонити спілкуватися зі свідками та іншими підозрюваними в даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон , інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, прокурор ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого, та застосувати щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, із визначенням розміру застави не меншої від суми неправомірної вигоди, тобто 1 198 080 грн., а саме в розмірі 720 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, строком на 60 днів.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, прокурор посилався на наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України, що підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами.

Також зазначав, що на теперішній час існує сукупність підстав вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; сховати, знищити або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; незаконно впливати на свідків; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Зокрема, зазначав, що наявність у ОСОБА_7 ІІ групи інвалідності надає змогу останньому виїхати за межі України, тим самим ухилитись від органу досудового розслідування та суду.

Наявність ризику незаконно впливати на свідків та інших співучасників у цьому кримінальному провадженні прокурор обґрунтував тим, що ОСОБА_7 особисто знайомий зі свідком ОСОБА_10 , яка сприяла викриттю його злочинних дій. Крім того, у справі можуть бути наявні інші свідки та невстановлені на даний час особи, які є підлеглими підозрюваного.

Будучи обізнаним із наявними у органу досудового слідства доказами, ОСОБА_7 може здійснити заходи щодо їх сховання, спотворення або знищення.

ОСОБА_7 може підтримувати службові та позаслужбові контакти з особами, зацікавленими у прийнятті рішень з використанням його службових повноважень, що створює умови для вчинення нового кримінального правопорушення аналогічного характеру.

На переконання прокурора, застосування запобіжного заходу у виді визначеної слідчим суддею застави лише у сумі 998 400 грн. є занадто м`яким, та жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою із одночасним визначенням застави в розмірі неправомірної вигоди, яку останній вимагав та отримав, а саме в сумі 1 198 000 грн., не зможе запобігти вказаним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення прокурора ОСОБА_5 , який підтримав апеляційну скаргу з наведених у ній підстав, а також в обґрунтування високого ступеню існування ризиків у кримінальному провадження посилався на ту обставину, що підозрюваний ОСОБА_7 також притягується до кримінальної відповідальності у кримінальному провадженні №0000061 від 12.07.2024 за ч. 3 ст. 27 ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 28 ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 27 ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 366 КК України, про що в судовому засіданні надав відповідну довідку; вислухавши думку підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_11 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, вивчивши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається із матеріалів судового провадження, у провадженні слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві знаходиться кримінальне провадження №0000297 від 18.12.2025 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України.

Згідно даних клопотання, у межах вказаного кримінального провадження 05.02.2026 ОСОБА_7 повідомлено про підозру в одержанні службовою особою неправомірної вигоди у особливо великому розмірі для себе, за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 4 ст. 368 КК України.

06.02.2026 слідчий відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУ НП у м. Києві ОСОБА_8 , звернулася до слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва із клопотанням, погодженим заступником начальника відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_5 , в якому просила застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, із визначенням застави понад 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 1 198 000 гривень, та покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду на їх першу вимогу, а в разі неможливості прибути за викликом у призначений строк - заздалегідь повідомити про це зазначених осіб; не відлучатися за межі Київської області без дозволу слідчого, прокурора, суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; заборонити спілкуватись зі свідками та іншими підозрюваними у даному кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в'їзд в Україну.

Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 06.02.2026 року задоволено частково клопотання, застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 998 400 гривень.

Звільнено підозрюваного ОСОБА_7 з-під варти в залі суду.

Покладено на підозрюваного ОСОБА_7 , у разі внесення застави, обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду на їх першу вимогу, а в разі неможливості прибути за викликом у призначений строк - заздалегідь повідомити про це зазначених осіб; не відлучатися за межі Київської області без дозволу слідчого, прокурора, суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; заборонити спілкуватись зі свідками та іншими підозрюваними в даному кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Визначено строк дії обов`язків, покладених на підозрюваного ОСОБА_7 до 06.04.2026 включно.

З такими висновками колегія суддів погоджується, виходячи з наступного.

Як убачається з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 КПК України, застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно частин 1-3 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд має право зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Відповідно до пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

У справі «Маккей проти Об`єднаного Королівства» Європейський суд з прав людини зазначив, що основна мета статті 5 Конвенції полягає у запобіганні свавільного або безпідставного позбавлення волі особи.

Європейський суд з прав людини під час вирішення справи «Медведев та інші проти Франції» зауважив, що право на свободу і особисту недоторканість має першочергове значення у «демократичному суспільстві» у значенні, передбаченому Конвенцією.

Відповідно до п. «с» ст. 5 Конвенції, законними є арешт або затримання, здійснені з метою допровадження особи до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

У той же час, Європейський суд зазначає, що національний суд, який вирішує питання про взяття особи під варту, повинен визначити, чи виправдовують інші підстави, наведені органом досудового розслідування, позбавлення особи свободи.

Суд у рішенні по справі «Белчев проти Болгарії» наголосив, що обґрунтування будь-якого періоду позбавлення свободи повинно бути переконливо доведено державними органами.

Відповідно до п. 54 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Зенцов і інші проти Російської Федерації», до визнання винним обвинувачений повинен вважатися невинним, і мета даного положення, по суті, вимагає попереднього звільнення, якщо тривале утримання під вартою більш не являється обґрунтованим.

Особа, обвинувачувана у вчиненні злочину, має бути завжди звільнена до суду, за винятком випадків, коли Держава може довести, що існують «істотні і достатні» причини для обґрунтування безперервного утримання під вартою».

На переконання колегії суддів, вказані вимоги слідчим суддею належним чином дотримані.

Дійшовши висновку про недоведеність підстав для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та застосувавши щодо нього запобіжний захід у виді застави, слідчим суддею встановлено, що матеріали провадження містять достатні дані, які підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України, підтверджується наявними у матеріалах судового провадження доказами.

Крім того, слідчим суддею визнано частково доведеними вказані у клопотанні слідчого ризики, передбачені п.п. 1-3 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, можливість підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів; незаконного впливати на свідків у даному кримінальному провадженні.

При цьому, слідчий суддя дійшов вірного висновку про недостатню обґрунтованість слідчим у клопотанні існування у кримінальному провадженні ризику вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення, з чим погоджується і колегія суддів.

Разом з тим, як вірно встановлено слідчим суддею, під час розгляду клопотання про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, стороною обвинувачення не доведено обставин, які дають підстави для висновків, що з урахуванням даних про особу підозрюваного та конкретних обставин інкримінованого йому злочину, інші запобіжні заходи, окрім тримання під вартою, не зможуть запобігти ризикам, наведеним слідчим у клопотанні, не забезпечать виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, та які б виправдовували обмеження права підозрюваного на свободу.

Враховуючи конкретні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , тяжкість покарання, яке загрожує останньому у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого злочину, дані про особу підозрюваного, який раніше не судимий, має постійне місце проживання, має на утриманні неповнолітню дитину - ОСОБА_12 , має інвалідність ІІ групи та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку, що пропорційним тому ступеню небезпеки, ризики якого існують у кримінальному провадженні, а також тим завданням, які має досягти орган досудового розслідування, є запобіжний захід у виді застави, із покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дослідив всі обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та вмотивованого рішення, в повній мірі врахував вимоги статті 194 КПК України та за відсутністю доведених обставин щодо неможливості застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу ніж винятковий запобіжний захід у виді тримання під вартою, обґрунтовано застосував щодо підозрюваного більш м`який запобіжний захід, а саме у виді застави.

Станом на день апеляційного розгляду прокурором не надано відомостей про неналежну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_12 .

Доводи, на які посилається прокурор в апеляційній скарзі стосовно наявності ризиків, передбачених п.п. 1-3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, враховані слідчим суддею при прийнятті рішення про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді застави, який, на думку колегії суддів, співмірний з існуючими ризиками, особою підозрюваного, тяжкістю інкримінованого злочину, та підстав вважати його занадто м`яким колегія суддів не убачає.

При цьому, апеляційна скарга не містить та прокурором не наведено обставин, які дають підстави для висновків, що з урахуванням конкретних обставин кримінального правопорушення, особи підозрюваного та його процесуальної поведінки, запобіжний захід у виді застави не зможе запобігти встановленим у кримінальному провадженні ризикам.

Посилання прокурора в обґрунтування існування ризиків непроцесуальної поведінки підозрюваного, на дані наданої ним під час апеляційного розгляду довідки, з якої убачається, що 01.10.2024 до суду направлено обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №0000061 від 12.07.2024 за ч. 3 ст. 27 ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 28 ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 27 ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 366 КК України, з урахуванням принципу презумпції невинуватості, а також тієї обставини, що прокурором не надано відомостей про ухвалення щодо ОСОБА_7 обвинувального вироку у вищевказаному провадженні, не може слугувати самостійною підставою для висновку про недостатність застосування запобіжного заходу у виді застави для виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків у кримінальному провадженні № 000297.

Інші доводи апеляційної скарги висновків слідчого судді не спростовують.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали слідчого судді.

Керуючись ст. ст. 176-178, 182, 193, 194, 376, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу прокурора Київської міської прокуратури ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 06 лютого 2026 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3