ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2026 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні за участю прокурора ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 ,підозрюваного ОСОБА_7 апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Глибоцького районного суду Чернівецької області від 11 березня 2026 року у кримінальному провадженні №0000373, -

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою слідчого судді задоволено клопотання слідчого, яке погоджено з прокурором та відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного за ч.3 ст. 332 КК України, застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою до 08 травня 2026 року.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України визначений розмір застави 266 240 грн. та встановлені обов`язки, передбачені ст.194 КПК України у разі її внесення.

На таке судове рішення захисник ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу із проханням ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід у виді особистого зобов`язання або домашнього арешту, або застави у меншому розмірі.

Вказує, що 03.03.2026 року ОСОБА_7 заочно повідомлено про підозру, а підозра була вручена ОСОБА_8 , яка не проживає разом із підозрюваним, не є його близьким родичем. Органом досудового розслідування не роз?яснено та не обґрунтовано вручення повідомлення про підозру тітці підозрюваного, а не йому особисто.

Твердить, що підозрюваний не знав про здійснення кримінального провадження,підозру та перебування його у розшуку.

Зазначає, що відповідно до письмових пояснень громадян ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , та ОСОБА_11 , в період з 04.02.2026 року до 06.02.2026 року ОСОБА_7 перебував в гостях та нікуди не відлучався,а тому не міг скоїти даний злочин. Апелянт вказує, що підозрюваний не має і не мав посвідчення водія, ніколи не керував транспортними засобами та не мав їх у своїй власності.

Провадження №11-сс/822/113/26 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_12

Категорія: ст.422 КПК України Суддя-доповідач: ОСОБА_1

Твердить, що до підозрюваного можливо застосувати домашній арешт або особисте зобов`язання. Вказує,що визначений розмір застави є непомірним.

Районним судом не взято до уваги, те що матеріальна шкода відсутня, підозрюваний раніше не судимий, має позитивну характеристику, злочин не спрямований проти життя та здоров?я, вина не доведена.

Підозрюваний не має наміру переховуватись,оскільки він, дізнавшись, що його розшукує поліція, самостійно з?явився для з`ясування причин розшуку.

Вказує, що жодних доказів, які б прямо підтверджували причетність ОСОБА_7 до вчинення злочину,передбаченого ч. 3 ст. 332 Кримінального кодексу України, не має.

Твердить, що тримання ОСОБА_7 під вартою не обґрунтоване, жоден ризик, передбачений ст. 177 КК України, не доведений.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника та підозрюваного, які підтримали апеляційну скаргу, доводи прокурора про відсутність підстав для скасування судового рішення, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно положень ст.177 КПК України запобіжні заходи застосовуються за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, зокрема, переховуватись від органів досудового розслідування чи суду,знищити,сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів,які мають значення для кримінального провадження,незаконно впливати на свідків.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Як вбачається із наданих матеріалів, 07.02.2026 року до ЄРДР внесені відомості №0000373 за ч.3 ст. 332 КК України.

03.03.2026 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні цього злочину за правилами,встановленими ст.ст.278,135 КПК України.

Згідно підозри, ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою з невстановленими на даний час особами, умисно, з корисливих мотивів, сприяв незаконному переправленню гр. ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та інших невстановлених на даний час осіб через державний кордон із корисливих мотивів за обумовлену винагороду по 8 тис доларів США із кожного,реально отримавши по 3 тис доларів США від ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,а інші суми були передані особам,за попередньою змовою із якими за підозрою діяв ОСОБА_7 .

У подальшому ОСОБА_13 був затриманий працівниками Державної прикордонної служби України, тоді як іншим особам вдалося незаконно перетнути державний кордон України.

Надані стороною обвинувачення докази, зокрема, повідомлення працівників НОМЕР_1 прикордонного загону про вчинення кримінального правопорушення (а.с. 10-11), протокол допиту свідка ОСОБА_13 (а.12-13), протокол пред`явлення особи для впізнання за участю свідка,під час якого ОСОБА_13 упізнав ОСОБА_7 як чоловіка,який сприяв його незаконному переправленню та перевозив на авто до кордону,надавав вказівки і поради та отримав за це 3 тис доларів США (а.с. 14), є достатніми на даний час для висновку про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_7 підозри, чим спростовуються доводи апелянта.

При цьому судова колегія враховує, що на цьому етапі суд не перевіряє достатність доказів для висновку про винуватість, що є завданням наступних етапів кримінального провадження.

За таких обставин доводи апелянта про відсутністю у підозрюваного посвідчення водія та транспортного засобу,посилання на відібрані захисником пояснення не можуть бути предметом оцінки апеляційним судом на цій стадії провадження.

Приймаючи рішення про обрання запобіжного заходу, слідчий суддя зважив, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні умисного тяжкого корисливого злочину.

За фактичними обставинами, злочин вчинений у сфері недоторканості державного кордону та був спрямований на незаконне переправлення через державний кордон декількох осіб призовного віку, з метою ухилення їх від мобілізації в період, коли держава потребує захисту від незаконного вторгнення.

Такі дії,за підозрою,вчинені з метою отримання незаконного прибутку.Іншим особам,окрім ОСОБА_15 ,вдалось незаконно перетнути кордон,що свідчить про фактичні наслідки та тяжкість злочину.

У разі визнання винуватим підозрюваному може загрожувати покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 9 років з конфіскацією майна.

Суворість покарання не є визначальною обставиною для обрання найсуворішого запобіжного заходу, однак безумовно підлягає врахуванню.

Слідчий суддя правильно зважив,що,за обставинами підозри, ОСОБА_7 може бути обізнаний з незаконними шляхами перетину кордону.

Прокурор вказував,що підозра була вручена у порядку,що встановлений ст.278,135 КПК України тітці підозрюваного,оскільки він був відсутній по місцю проживання та даних про його місце перебування сторона обвинувачення не мала.

Викладене із достатньою вірогідністю може свідчити про ризик ухилення підозрюваного від слідства та суду.

Слідчий суддя правильно зважив і на те, що ОСОБА_7 може впливати на свідка у цьому провадженні.

Окрім того, інші особи, за попередньою змовою із якими, за підозрою, був вчинений цей злочин, наразі слідством не встановлені, однак можуть бути відомі ОСОБА_7 .

Урахувавши викладені вище обставини у їх сукупності, слідчий суддя дійшов правильного висновку, що більш м`які запобіжні заходи не будуть достатніми задля запобігання встановленим ризикам.

Дані про особу підозрюваного, який молодого віку, раніше не судимий, позитивно характеризується по місцю проживання, судова колегія не вважає достатнім запобіжником, щоб унеможливити ризики, які слідчий суддя обґрунтовано визнав доведеними.

У справі відсутні відомості, що за станом здоров`я ОСОБА_7 не може утримуватись у СІЗО.

Визначаючи розмір застави, слідчий суддя взяв до уваги обставини, встановлені ст. 177, 178 КПК України, а також вимоги ст. 182 КПК, відповідно до якої розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

Враховуючи обставини, за яких, згідно підозри, було вчинено кримінальне правопорушення, кількість осіб, щодо яких здійснювалось незаконне переправлення через державний кордон, розмір коштів, які ОСОБА_14 та ОСОБА_16 , за показаннями останнього,передали ОСОБА_7 за вчинення дій щодо їх незаконного переправлення- 3000 тисячі доларів з кожного, слідчий суддя правильно визначив заставу у розмірі 266 240 грн.,яка не виходить за межі,визначені п.2 ч.5 ст.182 КПК України.

Достатніх доводів,що такий розмір застави є непомірним для підозрюваного,захисник у апеляційній скарзі не зазначив.

На час апеляційного розгляду застава у визначеному слідчим суддею розмірі була внесена.

На думку судової колегії, перспектива втрати такого розміру застави буде належною гарантією задля запобігання встановленим ризикам, а тому підстав для зменшення її розміру не вбачає.

Прокурор рішення слідчого судді не оскаржував.

Отже, викладені апелянтом доводи не впливають на правильність судового рішення, а тому у задоволенні у апеляційної скарги необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст.404,405,407,418,419,422 КПК України, колегія суддів з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Глибоцького районного суду Чернівецької області від 11 березня 2026 року щодо підозрюваного ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя доповідач: Судді:

_________________ __________________ __________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3