Справа № 643/4952/26
Провадження № 1-кс/643/2221/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.03.2026 Слідчий суддя Салтівського районного суду міста Харкова ОСОБА_1 , дослідивши заяву ОСОБА_2 про внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей за його заявою про вчинення кримінального правопорушення,-

в с т а н о в и в:

До Салтівського районного суду міста Харкова 13.03.2026 надійшла вищезазначена заява, у якій ОСОБА_2 зазначає, що вона подається в порядку ст. 303 КПК України щодо невнесення відомостей до ЄРДР за його заявою про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 365, ч. 2 ст. 372 КК України.

При цьому зі змісту скарги та її прохальної частини неможливо встановити предмет і підстави її подання. Заявником зазначено лише, що йому надано відповідь Харківської обласної прокуратури про відсутність підстав для внесення відомостей до ЄРДР за його заявою до ДБР та Генеральної прокуратури. При цьому до скарги не додано ані копії зазначеного листа, ані копій заяв, з якими ОСОБА_2 звертався до ДБР та Генеральної прокуратури.

Разом з тим ОСОБА_2 зазначає про наявність достатніх підстав для внесення до ЄРДР відомостей про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 365, ч. 2 ст. 372 КК України, при цьому не зазначає відомостей про осіб, які, на його думку, вчинили зазначені кримінальні правопорушення, та обставини їх вчинення.

Таким чином, зі змісту поданої заяви неможливо встановити конкретні обставини, що стали підставою для подання цієї заяви, а також її предмет, що унеможливлює вирішення питання щодо підсудності цієї заяви та її подальшого розгляду Салтівським районним судом міста Харкова.

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Як визначено ч. 3 ст. 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача чи прокурора є одним з елементів судового контролю за стадією досудового розслідування кримінальних проваджень. Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, дізнавача, прокурора під час досудового розслідування чітко визначено та регламентовано Главою 26 КПК України.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений частиною 1 ст.303 КПК України.

У своїй прецедентній практиці Європейський Суд з прав людини виходить з того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави (рішення ЄСПЛ у справі «Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам ІІ проти Німеччини» № 45227/98 від 12.07.2001).

Порядок звернення до суду за судовим захистом у кримінальному провадженні врегульований Кримінальним процесуальним кодексом України. Зокрема, подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора під час досудового розслідування має відбуватись з дотриманням певних умов.

Так, положення п.1 ч.1 ст.303 КПК України передбачає можливість оскарження бездіяльності слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Відповідно до ст. 306 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, слідчим суддею Вищого антикорупційного суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цієї глави.

При цьому, нормами Глави 26 КПК України прямо не визначена територіальна підсудність скарг в порядку ст. 303 КПК України на рішення, дій чи бездіяльність під час досудового розслідування.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в листі від 05.04.2013 № 223-559/0/4-13 «Про деякі питання здійснення слідчим суддею суду першої інстанції судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб під час застосування заходів забезпечення кримінального провадження» вказав, що слідчим суддям слід враховувати наступне: «Беручи до уваги, що законодавець у більшості випадків прямо зазначає, що судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування здійснюється слідчим суддею суду першої інстанції, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування (ч. 7 ст.100, ч. 2 ст.132, ч. 1 ст.184,ч. 1 ст.192, ч. 2 ст.199, ч. 1 ст.201, ч. 3 ст.244, ч. 10 ст.290 КПК), з урахуванням положень ч. 6 ст. 9 КПК правильним є застосування зазначеного правила й до розгляду клопотань, територіальна підсудність щодо яких прямо не визначена процесуальним законом (наприклад, ч. 1 ст. 306, ч. 3 ст. 234 КПК тощо)».

Встановлення правил підсудності має важливе значення для правильного функціонування судової системи, а також для виконання судами покладених на них завдань і визначення суду, компетентного здійснювати кримінальне провадження щодо конкретного кримінального правопорушення. Підсудність є ефективним засобом, який сприяє тому, щоб конкретна кримінальна справа розглядалася і вирішувалася судом законним, компетентним, незалежним і неупередженим, як того вимагають ст. 7 Загальної декларації прав людини та ч. 1 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права.

Таку правову позицію висловив Верховний Суд у своєму рішенні від 22.04.2020 у справі № 51 - 1901 впс 20.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі «Занд проти Австрії» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

За допомогою правил про підсудність забезпечується також рівність всіх громадян перед законом і судом (ст. 24 Конституції України та ст. 10 КПК України). Будучи одним з проявів цієї конституційної засади, чітко встановлена законом підсудність набуває ознак суб`єктивного права людини на законного суддю, тобто права будь-якої людини знати наперед, який саме суд і в якому складі відповідно до закону правомочний здійснювати стосовно нього судове провадження, якщо така необхідність виникне.

З сукупного аналізу вищенаведених положень законодавства варто зробити висновок, що під порушенням правил підсудності розуміється відкриття провадження і його розгляд тим судом першої інстанції, до повноважень якого не відноситься прийняття рішень щодо оскарження рішень, дії чи бездіяльності органу досудового розслідування.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 304 КПК України скарга повертається, якщо вона не підлягає розгляду в цьому суді.

Враховуючи, що зі змісту поданої заяви неможливо встановити обставини, які стали підставою для її подання, а також її предмет, що унеможливлює вирішення питання щодо підсудності цієї заяви та її подальшого розгляду Салтівським районним судом міста Харкова, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність повернення заяви заявнику.

Повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді, суду у порядку, передбаченому цим Кодексом, з одночасним порушенням в разі необхідності питання про поновлення строку звернення зі скаргою.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 214, 303, 304, 309, 372 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в:

Заяву ОСОБА_2 про внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей за його заявою про вчинення кримінального правопорушення - повернути заявнику.

Роз`яснити, що повернення заяви не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді в порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвалу слідчого судді, яка була постановлена без виклику особи, яка її оскаржує, може бути оскаржено в п`ятиденний строк з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1