Справа № 348/2054/24
Провадження № 11-кп/4808/195/26
Категорія ст. 307 ч.2 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2026 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів су до вої палати з розгляду кримінальних справ Івано Франківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Надвірнянського районного суду від 12 січня 2026 року, відносно ОСОБА_9 за ч.2 ст. 307 КК України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Тростянка Коломийського району Івано Франківської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-

в с т а н о в и л а :

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 вважає, що судом першої інстанції неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, висновки суду ґрунтуються на недопустимих доказах та не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Звертає увагу суду на те, що відповідно до показань наданих ОСОБА_9 його було затримано біля 13 год. 26 хв. 26.06.2024 року та доставлено до Надвірнянського ВП ГУНП в Івано Франківській області, однак належного протоколу затримання в порядку ст. 208 КПК України не склали, хоча слідчу дію у вигляді огляду місця події проводили з 18 год. 10 хв. 26.06.2024 року по 22 год. 00 хв. 27.06.2024 року та відпустили його тільки в обід 28.06.2024 року після спілкування з прокурором.

Тобто, ОСОБА_9 насильно утримувався працівниками поліції протягом двох діб. Окрім цього, він говорив працівникам поліції, що є інвалідом 3 групи по зору та нічого не бачить без окулярів, однак вони зазначили, якщо він на відеофіксації огляду місця події відмовиться від адвоката, то буде свідком по даній справі і його відпустять.

Посилання на згоду ОСОБА_9 та добровільність проведення вилучення мобільного телефону та отримання показань і проведення слідчих дій безпідставні, так як вони були проведенні під час незаконного затримання та з порушенням права на захист.

Також зазначає, що ОСОБА_9 приймав участь у проведенні огляду місця події 26.06.2026 року та 27.06.2026 року без визначення його процесуального статусу, так як не являвся заявником, затриманим чи підозрюваним, тобто процесуально він був свідком.

За правилами п.1 ч.3 ст. 87 КПК України недопустимими є докази, що були отриманні з показань свідка, який надалі був визнаний підозрюваним чи обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні.

Просить скасувати вирок Надвірнянського районного суду від 12.01.2026 року та виправдати ОСОБА_9 за ч.2 ст. 307 КК України.

Вироком суду ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років з конфіскацією всього майна, яке є його особистою власністю.

Обрано ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_9 вказано рахувати з 12.01.2026 року з 19 год. 15 хв., тобто з часу обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Витрати на проведення експертиз наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів в загальній сумі 86329 грн. 92 коп. стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_9 .

Питання речових доказів вирішено у відповідності до положень ст. 100 КПК України.

Судом встановлено, що 26.06.2024 року в першій половині дня ОСОБА_9 , рухаючись автомобілем марки «Шкода» під керуванням невстановленої особи з м. Коломия до м. Надвірна Івано-Франківської області, отримав від згаданої особи пропозицією здійснити розкладання наркотичних речовин на території міста Надвірна Івано-Франківської області за грошову винагороду у сумі 100 доларів США. На вказану пропозицію він погодився, тим самим вступив в злочинну змову із невстановленою особою. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_9 , діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, усвідомлюючи протиправний і суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки і свідомо бажаючи їх настання, 26.06.2024 в обідню пору неподалік залізничної колії поблизу вулиці Європейська у місті Надвірна Івано-Франківської області отримав від невстановленої особи пакет із особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабісом, в розфасованому вигляді, тим самим незаконно придбав та в подальшому зберігав при собі з метою його подальшого збуту шляхом розповсюдження у вигляді «закладок». 26.06.2024 в період часу з 13:30 до 15:30 год. ОСОБА_9 діючи умисно, на виконання узгодженого плану із невстановленою особою, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний і суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки і свідомо бажаючи їх настання, заховав 48 (сорок вісім) згортків в ізоляційній стрічці із вмістом особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонено - канабісом, вагою від 0,1389 до 0,9330 грама, загальною вагою 25,0386 грама, у верхній шар кам`янистого насипу поряд із бетонними шпалами залізничної колії, що поблизу вулиці Європейська у місті Надвірна Івано-Франківської області. Після цього неподалік залізничної колії ОСОБА_9 був зупинений працівниками Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області, яким він зізнався у вчиненні протиправних дій.

Під час апеляційного розгляду:

- обвинувачений ОСОБА_9 та його захисник ОСОБА_8 , підтримали подану апеляційну скаргу, просили її задовольнити, а вирок суду першої інстанції від 12.01.2026 року скасувати;

- прокурор заперечив з приводу поданої апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , вважає її безпідставною та необґрунтованою.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників апеляційного провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вирок суду, слід залишити без змін, з наступних підстав.

Ухвалений вирок судом першої інстанції в силу ст. 370 КПК України є законним, обґрунтованим і вмотивованим, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду, і відповідає вимогам ст. 374 КПК України.

Відповідно до вимог ст. 404 ч.1КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається з вироку, висновки суду першої інстанції щодо доведеності винуватості обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України відповідають фактичним обставинам кримінального провадження і підтверджуються дослідженими в судовому засіданні та детально викладеними у вироку доказами, яким суд дав всебічну, повну й об`єктивну оцінку.

Порушень норм кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість обвинуваченого, на кваліфікацію його дій, та які б могли бути підставою для скасування вироку суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено.

Доводи наведенні в апеляційній скарзі захисником ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 з приводу того, що суд першої інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність та надав невідповідні висновки, викладені у судовому рішенні фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки дане кримінальне провадження щодо інкримінованого ОСОБА_9 злочину за ч.2 ст. 307 КК України сфальсифіковане та не містить жодного доказу його вини, є безпідставними.

У відповідності до положень ст.94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Згідно вимог ст.84 ч.1 КПК України доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Зокрема, на підтвердження встановлених фактичних обставин кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України, суд першої інстанції обґрунтовано послався на показання свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , а також письмові докази : рапорт помічника чергового Надвірнянського РВП, відповідно до якого 26.06.2024 року о 15 год. 29 хв. надійшло повідомлення зі служби 102 СКП Надвірнянського РВП капітана поліції ОСОБА_14 про те, що біля лісового масиву м. Надвірна по вул. Української Армії затримано громадянина на ім`я ОСОБА_15 , якого підозрюють у розповсюдженні наркотичних речовин, а саме ставить закладки ( Т.1 а.п. 43); протоколи огляду місця події від 26.06.2024 року та 27.06.2024 року із відеозаписами огляду місця події, якими зафіксовано, як ОСОБА_9 показує працівникам поліції зроблені ним закладки та згортки із речовиною рослинного походження, які в них знаходились і були вилучені слідчими; висновки експертів, відповідно до яких наданні на дослідження рослинні речовини є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабісом; постанова про визнання речових доказів від 27.06.2024 року ( Т.2 а.п. 181-182) ; протокол огляду речового доказу, а саме мобільного телефону ОСОБА_9 (т. 2. а.п. 185) .

Враховуючи вищенаведені докази, у колегії суддів не виникає сумнівів у їх належності та допустимості, так як вони є послідовними, не суперечать один одному, зібрані відповідно до вимог закону та об`єктивно доводять вину ОСОБА_9 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України.

Щодо доводів наведених стороною захисту про незаконне затримання ОСОБА_9 у порядку ст. 208 КПК України, колегія суддів вважає їх безпідставними, оскільки як убачається з матеріалів кримінального провадження його не було затримано. Сам по собі факт доставлення особи до підрозділу поліції та її перебування під час проведення слідчих (розшукових) дій не свідчить про застосування до неї заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді затримання.

Окрім цього, апеляційний суд звертає увагу на те, що наведені твердження захисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 з приводу того, що його підзахисного незаконно утримували протягом двох діб є припущеннями, які не підтвердженні жодними належними та допустимими доказами.

Також захисник ОСОБА_8 в поданій апеляційній скарзі зазначає, що його підзахисний є інвалідом 3 групи по зору та нічого не бачить без окулярів, тому вважає, що вилучення мобільного телефону, отримання показань і проведення слідчих дій проведенні під час незаконного затримання та з порушенням права на захист.

Однак, відповідно до наявних в матеріалах кримінального провадження відеозаписів проведення слідчих (розшукових) дій огляду місця події, ОСОБА_9 перебував в окулярах. Тому, посилання сторони захисту на стан здоров`я та наявність інвалідності не свідчить про недопустимість отриманих доказів, оскільки відсутні об`єктивні дані про те, що такі обставини унеможливлювали його участь у слідчих діях або вплинули на добровільність надання пояснень.

Окрім цього, при проведенні слідчих дій, а саме огляду місця події ОСОБА_9 насильно ніхто не тримав, він добровільно погодився прийняти участь у поведені слідчої дії. Також ОСОБА_9 перед проведенням кожної слідчої дії огляду місця події були роз`ясненні його права, в тому числі право на адвоката, нащо останній відмовився. Всі протоколи огляду місця події підписані ОСОБА_9 .

Призначаючи покарання обвинуваченому суд першої інстанції, врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного, та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання в силу ст. 66, 67 КК України, тобто дотримався вимог ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання.

При цьому, як вбачається з вироку, судом враховано характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Судом першої інстанції обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченого не встановлено.

Однак, судом враховано, що обвинувачений ОСОБА_9 раніше не судимий, на обліку в лікаря нарколога та психіатра не перебуває, є інвалідом 3 групи по зору. Відповідно до досудової доповіді, орган пробації вважає, що виправлення обвинуваченого без позбавлення волі на певний строк можливе та не становить небезпеки для суспільства ( у тому числі окремих осіб).

Стаття 65 КК України передбачає, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, а згідно ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Виходячи з наведеного колегія суддів вважає, що призначене покарання обвинуваченому ОСОБА_9 є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, а також справедливим щодо досягнення мети покарання виходячи з вимог ст. 50 КК України

Таким чином, під час апеляційного розгляду не встановлено апеляційних підстав, передбачених ст. 409 КПК України для скасування вироку суду та постановлення нового, а тому подана апеляційна скарга захисника ОСОБА_8 є необґрунтованою, а покарання судом першої інстанції призначене без порушень кримінального та кримінального процесуального закону.

З врахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 слід залишити без задоволення, а вирок Надвірнянського районного суду від 12 січня 2026 року без змін.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405,407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , залишити без задоволення.

Вирок Надвірнянського районного суду Івано Франківської області від 12 січня 2026 року щодо ОСОБА_9 за ч.2 ст. 307 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, засудженим у той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5