Номер провадження: 11-кп/819/167/26 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Справа № 766/9205/24 Доповідач ОСОБА_2
ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 766/9205/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.03.2026 м. Херсон

Херсонський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні в режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №000381, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 на вирок Херсонського міського суду Херсонської області від 01.09.2025 щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки Туркменістану, громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст.111-1 КК України.

в с т а н о в и в:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених судом першої інстанції обставин.

Цим вироком ОСОБА_8 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст.111-1 КК України, та їй призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 15 (п`ятнадцять) років з позбавленням права обіймати будь-які посади в правоохоронних органах, а також органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування та займатися правоохоронною діяльністю та діяльністю, пов`язаною з наданням публічних послуг, на строк 15 (п`ятнадцять) років та з конфіскацією всього майна, яке є її власністю.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою, без визначення розміру застави, застосований ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 01.04.2024 - залишено без змін, до затримання ОСОБА_8 та приведення вироку до виконання.

Початок строку відбуття покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_8 рахувати з моменту приведення вироку до виконання, тобто з дня її фактичного затримання.

Строк додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади та займатись діяльністю рахувати з моменту відбуття ОСОБА_8 основного покарання.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 28.05.2024 на частину квартири АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_8 , залишено без змін до виконання вироку в частині конфіскації майна.

Вирішено питання щодо судових витрат та речових доказів.

Встановлені судом обставини.

Судом першої інстанції визнано доведеним вчинення ОСОБА_8 інкримінованого кримінального правопорушення проти основ національної безпеки України за таких обставин.

ОСОБА_8 , достовірно знаючи, що на території України введено режим воєнного стану, не пізніше 01.08.2022 (точна дата та час досудовим розслідуванням не встановлена), перебуваючи на тимчасово окупованій території міста Херсон, діючи умисно, з метою надання допомоги державі-агресору добровільно зайняла посаду, мовою оригіналу «начальника аналитического отдела налоговой службы Херсонской области», який діє у складі т.зв. «налоговой службы Херсонской области» - незаконного правоохоронного органу, створеного РФ на тимчасово окупованій території Херсонської області.

Перебуваючи на вказаній посаді, ОСОБА_8 , діючи умисно, від імені та в інтересах країни-агресора та окупаційних органів влади, виконувала службові обов`язки на посаді т.зв. «аналитического отдела налоговой службы Херсонской области», безпосередньо сприяючи представникам окупаційної адміністрації у становленні незаконно створеного правоохоронного органу т.зв. «налоговой службы Херсонской области», та забезпечуючи його належне функціонування, шляхом виконання організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій (організовувала роботу підрозділу у складі окупаційного органу, приймала управлінські рішення щодо збору, узагальнення та систематизації відомостей стосовно суб`єктів господарювання в умовах окупації та надходження податків до бюджету країни-агресора тощо).

Судом дії ОСОБА_8 кваліфіковано за ч.7 ст.111-1 КК України, а саме колабораційна діяльність, а саме добровільне зайняття громадянином України посади в незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_9 посилається на незаконність та необґрунтованість вироку з підстав невідповідності висновків суду фактичним обставинам провадження та істотного порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про винуватість обвинуваченої ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення за ч.7 ст.111-1 КК України.

Так, суд першої інстанції визнав встановленими обставини, які не були доведені стороною обвинувачення.

Сторона захисту вважає, що сторона обвинувачення неправильно кваліфікувала дії обвинуваченої ОСОБА_8 за ч.7 ст.111-1 КК України. Можливо в її діях є інший склад кримінального правопорушення, передбачений ч.5 ст.111-1 КК України, а саме добровільне зайняття громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора.

Отже, сторона захисту вважає, що надані стороною обвинувачення докази беззаперечно не доводять висунуте ОСОБА_8 обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Просить вирок Херсонського міського суду Херсонської області від 01.09.2025 щодо ОСОБА_8 скасувати та постановити виправдувальний вирок за ч.7 ст.111-1 КК України.

Позиції сторін.

Відповідно до вимог ст.135 КПК України обвинувачена ОСОБА_8 вважається такою, яку належно повідомлено про виклик до суду, з моменту опублікування повістки про її виклик в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження - газеті «Урядовий кур`єр» шляхом опублікування оголошення із повісткою про її виклик до суду та опублікування на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора, які надіслані захиснику ОСОБА_7 .

Заслухавши доповідь судді, позицію захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 , який підтримав апеляційні вимоги сторони захисту, просив їх задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступного.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 здійснювався за відсутності обвинуваченої (in absentia) з урахуванням та дотримання загальних засад, встановлених процесуальним законом для такого розгляду в порядку спеціального судового провадження відповідно до вимог ч.3 ст.323 КПК України.

Як випливає з вироку, суд дійшов висновку про доведеність ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст.111-1 КК України, встановивши при цьому усі необхідні елементи складу кримінального правопорушення, у тому числі і його об`єктивну та суб`єктивну сторони.

Що ж до питання дотримання порядку здійснення спеціального досудового розслідування та вимог кримінального процесуального закону під час спеціального судового розгляду кримінального провадження, то порушень вимог КПК України допущено не було.

Положеннями ст.297-1 КПК України передбачено, що спеціальне досудове розслідування (in absentia) здійснюється стосовно одного чи декількох підозрюваних згідно із загальними правилами досудового розслідування, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цієї глави.

Спеціальне досудове розслідування здійснюється на підставі ухвали слідчого судді у кримінальному провадженні щодо злочинів, передбачених статтями 109, 110, 110-2, 111, 111-1, 111-2, 112, 113, 114, 114-1, 114-2, 115, 116, 118, частиною другою статті 121,частиною другою статті 127, частинами другою і третьою статті 146, статтями 146-1,147,частинами другою - п`ятою статті 191 (у випадку зловживання службовою особою своїм службовим становищем), статтями 209, 255-258-6, 348, 364, 364-1, 365, 365-2, 368, 368-2, 368-3, 368-4, 369, 369-2, 370, 379, 400, 408, 436, 4361, 437, 438, 439, 440, 441, 442, 443, 444, 445, 446, 447 Кримінального кодексу України, стосовно підозрюваного, крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності та/або оголошений у міжнародний розшук.

Згідно із ч.3 ст.323 КПК України судовий розгляд у кримінальному провадженні щодо злочинів, зазначених у частині другій статті 297-1 цього Кодексу, може здійснюватися за відсутності обвинуваченого (in absentia), крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності (спеціальне судове провадження) та/або оголошений в міжнародний розшук.

За наявності таких обставин за клопотанням прокурора, до якого додаються матеріали про те, що обвинувачений знав або повинен був знати про розпочате кримінальне провадження, суд постановляє ухвалу про здійснення спеціального судового провадження стосовно такого обвинуваченого.

Повістки про виклик обвинуваченого у разі здійснення спеціального судового провадження надсилаються за останнім відомим місцем його проживання чи перебування, а процесуальні документи, що підлягають врученню обвинуваченому, надсилаються захиснику. Інформація про такі документи та повістки про виклик обвинуваченого обов`язково публікуються у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження згідно з положеннями статті 297-5 цього Кодексу та на офіційному веб-сайті суду.

З моменту опублікування повістки про виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті суду обвинувачений вважається належним чином ознайомленим з її змістом.

Ухвалою слідчого судді Завадського районного суду м. Миколаєва від 01.04.2024 надано дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування щодо ОСОБА_8 у кримінальному провадженні № 0000034 від 16.01.2023.

Згідно із ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 23.09.2024 кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст.111-1 КК України, проведено відповідно до ч.3 ст.323 КПК України, в порядку спеціального судового провадження за відсутності обвинуваченої (in absentia).

Відповідно до матеріалів справи, про день та час судового розгляду ОСОБА_8 повідомлялася у встановленому процесуальним законом порядку через засоби масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження шляхом розміщення оголошення в газеті «Урядовий кур`єр» та на офіційному веб-сайті Херсонського міського суду Херсонської області, веб-сайті Офісу Генерального прокурора та були вручені захиснику ОСОБА_7 , що свідчить про виконання судом першої інстанції вимог кримінального процесуального закону щодо повідомлення та виклику обвинуваченої.

Відтак, держава Україна під контролем сторони захисту та суду використала усі можливості для того, щоб забезпечити дотримання усіх передбачених КПК України прав обвинуваченої ОСОБА_8 .

Як випливає з матеріалів справи, суд першої інстанції неупереджено, всебічно, повно, дослідивши надані учасниками процесу докази в їх сукупності, та обґрунтовано ухвалив обвинувальний вирок.

Колегією суддів не встановлено упередженого ставлення як органу досудового розслідування, так і суду до учасників процесу, його зацікавленість в результатах розгляду кримінального провадження, а також не створення судом першої інстанції необхідних умов для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, що свідчило б про порушення вимог ст.22 КПК України

Виходячи зі змісту вимог ст.370 КПК України, відповідно до якої судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим: законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно із ч.1 ст.84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Відповідно до ст.94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створюючи необхідні умови для реалізації сторонами кримінального провадження їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, суд дослідив, проаналізував всі докази у їх сукупності та взаємозв`язку, у відповідності критерію доведення ними обставин, що підлягають доказуванню у цьому кримінальному провадженні, поза розумним сумнівом, що відповідає положенням ч.2 ст.17 КПК України.

Висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст.111-1 КК України, за встановлених і викладених у вироку обставин, підтверджені зібраними у встановленому законом порядку доказами, дослідженими у суді та проаналізованими у вироку.

Згідно із ч.1 ст.94 КПК України суд першої інстанції за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, адже ні підозра, ні обвинувачення не можуть відповідно до ч.3 ст.17 КПК України ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а сукупність зібраних доказів, суд оцінює з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Враховуючи викладене, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що подія кримінального правопорушення мала місце, винуватість ОСОБА_8 повністю доведена, а вчинене нею кримінальне правопорушення правильно кваліфіковано за ч.7 ст.111-1 КК України за ознаками добровільному зайнятті громадянином України посади в незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території./

Як випливає з вироку, суд дійшов висновку про доведеність ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст.111-1 КК України, встановивши при цьому усі необхідні елементи складу злочину, у тому числі і його об`єктивну та суб`єктивну сторони.

Що ж до доводів захисника про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, то колегія суддів вважає їх безпідставними.

Винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч.7 ст.111-1 КК України, повністю підтверджується дослідженими в ході судового розгляду доказами, зокрема:

показаннями свідка ОСОБА_11 про те, що в липні жовтні 2022 року працювала прибиральницею в «налоговой инспекции Херсонской области рф» за адресою:м. Херсон, прос. Ушакова, 75. Графік її роботи був кожного дня. Вона також займалась прибиранням кабінетів, в тому числі кабінету, що розташовувався на третьому поверсі, де перебувала ОСОБА_8 . Остання займала там посаду начальника якогось відділу, та була керівником профсоюзу. ОСОБА_8 поводила себе на роботі звичайно, невимушено. Також вказувала, що вона писала заяву в кабінеті ОСОБА_8 щодо можливості входження до профсоюзу «налоговой инспекции»;

показаннями свідка ОСОБА_12 про те, що в червні жовтні 2022 року він працював охоронцем в «налоговой инспекции Херсонской области рф» за адресою: м. Херсон, прос. Ушакова, 75, працював позмінно, не кожного дня. Десь на початку серпня 2022 року начальник «налоговой инспекции рф» ОСОБА_13 представив йому жінку, ОСОБА_8 , як начальника відділу реєстрації «налоговой инспекции». ОСОБА_8 він бачив кожного разу до 20 жовтня 2022 року в ті дні, коли він був на зміні в «налоговой инспекции». Вона приходила на роботу до 9 ранку, а виходила о 16.00 год. Він вважає, що ОСОБА_8 добровільно працювала в так званій «налоговой инспекции», оскільки ніхто нікого не примушував, ті хто не хотів працювати на окупаційну владу - ті не працювали;

показаннями свідка ОСОБА_14 про те, шо в серпні жовтні 2022 року він працював охоронцем в так званій «налоговой инспекции Херсонской области рф», що була створена окупаційною владою російської федерації. У так званій «налоговой инспекции» начальником відділу працювала ОСОБА_8 . Вона була представлена йому безпосереднім його керівником Лебідь. ОСОБА_8 займалася питаннями реєстрації фізичних осіб і працювала до 20 жовтня 2022 року. Вона приходила на роботу кожного дня в ті, дні коли він був на зміні.

Зазначені вище показання свідків, суд першої інстанції правильно визнав достовірним джерелом доказів, оскільки вони узгоджуються між собою щодо фактичних обставин кримінального провадження та підтверджуються іншими письмовими доказами.

Протоколом пред`явлення для впізнання за фотознімками від 19.05.2023, в ході якого свідок ОСОБА_12 впізнав на фото №2 ОСОБА_15 , яка в період тимчасової окупації м. Херсона працевлаштувалась до т.зв. «налоговой инспекции Херсонской области» на посаду «начальника відділу реєстрації фізичних осіб».

Протоколом пред`явлення для впізнання за фотознімками від 20.06.2023, в ході якого свідок ОСОБА_12 впізнав на фото №1 ОСОБА_8 , яку в період червня - жовтня 2022 року він неодноразово бачив в будівлі за адресою: АДРЕСА_3 , де він працював охоронником, де ОСОБА_8 працювала начальником аналітичного відділу в окупаційній «Федеральной налоговой службе Херсонской области».

Протоколом пред`явлення для впізнання за фотознімками від 19.05.2023, в ході якого свідок ОСОБА_14 впізнав на фото №2 ОСОБА_15 , яка працювала у т.зв. «налоговой инспекции Херсонской области» на посаді начальника відділу реєстрації підприємців, здійснювала їх реєстрацію, видавала їм документи згідно російського законодавства».

Протоколом пред`явлення для впізнання за фотознімками від 20.06.2023, в ході якого свідок ОСОБА_14 впізнав на фото №1 ОСОБА_8 , яку в період червня - жовтня 2022 року він неодноразово бачив в будівлі за адресою: АДРЕСА_3 , де він працював охоронником, де ОСОБА_8 працювала начальником аналітичного відділу в окупаційній «Федеральной налоговой службе Херсонской области».

Протоколом пред`явлення для впізнання за фотознімками від 11.05.2023, в ході якого свідок ОСОБА_16 впізнав на фото №2 ОСОБА_8 , яка працювала у т.зв. «налоговой службе Херсонской области» на посаді керівника одного із відділів в період тимчасової окупації міста Херсон.

Протоколом пред`явлення для впізнання за фотознімками від 20.06.2023, в ході якого свідок ОСОБА_17 впізнав на фото №1 ОСОБА_8 , яку в період червня - жовтня 2022 року він неодноразово бачив в будівлі за адресою: АДРЕСА_3 , де ОСОБА_8 працювала начальником аналітичного відділу в окупаційній «Федеральной налоговой службе Херсонской области».

Протоколом обшуку від 01.02.2024, проведеного на підставі ухвали слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 24.01.2024 у житловій квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем реєстрації та проживання ОСОБА_8 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого виявлено та вилучено:

1) «Служебная записка ОСОБА_18 » від 28.09.2022 на 1арк.;

2) Випуск газети «Надднепрянская правда» від 21.07.2022 №4 в 1 прим.;

3) Накопичувач «MaxtorGB» s/n 9QMA87K6, 1 шт.;

4) Службові записки підписані ОСОБА_8 за 2018 рік, 3 шт. на 3 арк.;

5) Акт від 20.04.2016 на 3 арк.;

6) Доповідна записка від 19.07.2018 на 1 арк.;

7) Протокол від 06.11.2018 на 2 арк.;

8) Світлокопія особової картки ОСОБА_8 на 10 арк.;

9) Накопичувач «WD» 150 GB s/n WMAP42054703, 1 шт.;

10)Накопичувач «Samsung» s/n S20BJDWS904841, 1 шт.;

11)Накопичувач «Seagate» 1 Tb s/n Z9A55S9W, 1 шт.;

12)Системний блок з біркою «10480408», 1 шт.;

13)Моноблок «Asus» s/n 86LMVD045974, 1 шт.

Постановою слідчого від 01.02.2024 року виявлені та вилучені під час обшуку речі були визнані речовими доказами.

Документами, отриманими в ході тимчасового доступу до речей і документів з матеріалів кримінального провадження № 000072 від 10.05.2022 року на підставі ухвали слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 24.01.2024, а саме:

-«налоговая служба Херсонской области, приказ №5 дата 11.07.2022, документ «Инвентаризационная опись основного средства, метоположение Херсонская обл., г. Новая Каховка, ул. Горького, д.11-а, Расписка»;

-«налоговая служба Херсонской области, приказ №5 дата 11.07.2022, документ «Инвентаризационная опись основного средства, местоположение г. Херсон, ул. Илюши Кулика, д. 143-а, Расписка»;

-«налоговая служба Херсонской области, приказ №5 дата 11.07.2022, документ «Инвентаризационная опись основного средства, местоположение г. Херсон, ул. Илюши Кулика, д. 143-а, Расписка»;

-«налоговая служба Херсонской области, приказ №5 дата 11.07.2022, документ «Инвентаризационная опись основного средства, местоположение г. Херсон, ул. Ушакова, д. 75, Расписка»;

-«налоговая служба Херсонской области, приказ №5 дата 11.07.2022, документ «Инвентаризационная опись основного средства, местоположение Херсонская обл., г. Скадовск, ул. Володарского, д. 32-а, Расписка»;

-«налоговая служба Херсонской области, приказ №5 дата 11.07.2022, документ «Инвентаризационная опись основного средства, местоположение Херсонская обл., г. Берислав, ул. 1-го Мая, д. 234, Расписка»;

-«налоговая служба Херсонской области, приказ №5 дата 11.07.2022, документ «Инвентаризационная опись основного средства, местоположение Херсонская обл., г. Голая Пристань, ул. 1-го Мая, д. 19, Расписка»;

-«налоговая служба Херсонской области, приказ №5 дата 11.07.2022, документ «Инвентаризационная опись основного средства, местоположение Херсонская обл., г. Геническ, ул. Братьев Коваленко, д. 60, Расписка».

Протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 08.05.2024, під час якого із матеріалів кримінального провадження №0000072 від 10.05.2022 було вилучено вищевказані документи.

Документами, отриманими в ході тимчасового доступу до речей і документів на підставі ухвали слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 02.05.2024 з матеріалів кримінального провадження № 0000072, що містять рукописні підписи, виконані від імені обвинуваченої ОСОБА_8 , зокрема «Инвентаризационная опись основного средства» з підписом «начальника отдела ОСОБА_8 »

Висновком експерта від 22.02.2024 №СЕ-19/122-24/820-ПЧ, згідно якого досліджуваний підпис від імені ОСОБА_8 у графі «Начальник аналитического отдела Налоговой службы Херсонской области» наданої експерту на долідження «Служебной записки» з резолюцією від 28.09.2022 виконаної від імені ОСОБА_8 , виконаний гр. ОСОБА_8 .

Висновком експерта від 15.05.2024 №СЕ-19/115-24/8816-ПЧ, згідно якого рукописний підпис, розташований на зворотній сторінці документу із заголовком «ИНВЕНТАРИЗАЦИОННАЯ ОПИСЬ основных средст … Херсонская обл., г. Голая Пристань, ул. 1-го Мая, д. 19» у графі «Нач. Аналитического отдела ОСОБА_18 » виконаний ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Наведені вище докази не містять суперечностей та узгоджуються між собою щодо фактичних обставин учинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, а тому у суду не було підстав ставити під сумнів їх належність, допустимість, достовірність і достатність, які в своїй сукупності та взаємозв`язку поза всяким сумнівом доводять винуватість ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, обґрунтовано взяті судом до уваги при ухваленні судового рішення.

Врахувавши всі обставини справи, суд першої інстанції дав належну оцінку позиції сторони захисту щодо кваліфікації дій ОСОБА_8 , і обґрунтовано не прийняв її до уваги, оскільки вона не знайшла свого підтвердження та спростовуються наведеними вище доказами, зокрема, показаннями свідків, які є послідовними та узгоджуються з відповідним документами, які підтвердили той факт, що ОСОБА_8 , будучи громадянкою України, з власної ініціативи, перебуваючи на тимчасово окупованій території України за місцем свого проживання в м. Херсоні, добровільно зайняла посаду мовою оригіналу «начальника аналитического отдела налоговой службы Херсонской области», який діє у складі т.зв. «налоговой службы Херсонской области» - незаконного правоохоронного органу, створеного РФ на тимчасово окупованій території Херсонської області, при цьому вона мала вибір та можливість відмовитися від дій, які є кримінально-караними.

Будь-яких даних, які б свідчили про те, що свідки могли обмовити ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення через їх зацікавленість, в матеріалах провадження не має.

Підсумовуючи свої висновки у цій частині, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що жодний із досліджених судом доказів та жодна з обставин, які ними підтверджуються, не вказує на те, що ОСОБА_8 вчинила інкриміноване діяння недобровільно.

Під час судового розгляду не встановлено обставин, на підтвердження того, що дії ОСОБА_8 вчинено під фізичним чи психологічним примусом.

Вищевказані показання свідків та письмові докази у кримінальному провадженні в їх сукупності та взаємозв`язку, на переконання колегії суддів, повністю доводять винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченогоч.7 ст.111-1 КК України.

Суд першої інстанції, оцінивши в сукупності всі докази у кримінальному провадженні, дійшов обґрунтованого висновку про те, що вони є належними, допустимими і достатніми, та такими, що в повній мірі доводять винуватість ОСОБА_8 у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення.

Ці докази ретельно досліджені під час судового розгляду кримінального провадження та мотивовано взяті до уваги при ухваленні судового рішення.

Що ж до доводів сторони захисту про неправильну кваліфікацію дій ОСОБА_8 за ч.7 ст.111-1 КК України та можливість їх кваліфікації за ч.5 ст.111-1 КК України, то вони були предметом перевірки суду першої інстанції та не знайшли свого підтвердження.

Судом правильно встановлено, що за законодавством України, яке розповсюджується на тимчасово окуповану територію, податкові органи наділені повноваженнями податкового контролю та примусу, тобто мають у собі ознаки правоохоронного органу, з огляду на наступне.

На сьогодні єдиним чинним нормативно-правовим актом, який визначає орієнтовний перелік правоохоронних органів України, є Закон України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» від 23 грудня 1993 року № 3781-XII, в абз.1 п.1 ч.1 ст.2 якого визначено, що правоохоронні органи органи прокуратури, Національної поліції, служби безпеки, Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, Національне антикорупційне бюро України, органи охорони державного кордону, Бюро економічної безпеки України, органи і установи виконання покарань, слідчі ізолятори, органи державного фінансового контролю, рибоохорони, державної лісової охорони, інші органи, які здійснюють правозастосовні або правоохоронні функції.

Тобто законодавець пов`язує правоохоронні органи зі здійсненням ними однієї з двох функцій: правозастосовної або правоохоронної.

Поняття «правозастосування», «правозастосовна функція», «правозастосовна діяльність» охоплює вчинення дій зі встановлення обставин події, їх юридичної кваліфікації та прийняття правозастосовного акта в межах компетенції того чи іншого органу.

Сутність правоохоронної функції держави полягає в забезпеченні правопорядку, в охороні прав, свобод, законних інтересів громадян, прав та законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства та держави від правопорушень, якими є кримінальні правопорушення (кримінальні проступки, злочини) та адміністративні правопорушення.

Органи державної влади, у тому числі правоохоронні, утворюються та діють на підставі закону, мають визначену законом компетенцію, яка реалізується колегіально або ж одноособово відповідно до передбачених законом владних повноважень.

Тобто правоохоронним може виступати лише орган державної влади, якому згідно із законодавством надані повноваження здійснювати від імені держави владні управлінські функції, який приймає загальнообов`язкові рішення, забезпечуючи їх виконання, у тому числі й примусовими засобами.

Критеріями віднесення органів державної влади до правоохоронних є інституційно-функціональні ознаки, що визначають правовий статус такого органу у системі органів державної влади.

Суд також зазначено, що правоохоронна діяльність це діяльність компетентного органу щодо забезпечення безпосереднього реагування на вчиненні правопорушення у сфері здійснення державних функцій, встановлення і притягнення до юридичної відповідальності осіб, які їх вчинили.

При віднесенні того чи іншого органу державної влади до правоохоронного слід звернути увагу насамперед на те, як визначається відповідний орган у спеціальному нормативно-правовому акті, який регламентує його правовий статус, та на повноваження, які цей орган здійснює.

Постановою Кабінету Міністрів України від 06.03.2019 року № 277 "Про затвердження Положення про Державну Податкову Службу України" визначено, що Державна податкова служба України (ДПС) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну податкову політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Основними завданнями ДПС є: реалізація державної податкової політики, здійснення в межах повноважень, передбачених законом, контролю за надходженням до бюджетів та державних цільових фондів податків, зборів, платежів, державної політики у сфері контролю за виробництвом та обігом спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального, державної політики з адміністрування єдиного внеску, державної політики у сфері контролю за своєчасністю здійснення розрахунків в іноземній валюті в установлений законом строк, дотриманням порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), проведення розрахункових операцій, а також за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону.

В статті 234-2 КУпАП зазначений перелік адміністративних правопорушень, пов`язаних з податками та зборами, який уповноважений розглядати податкові органи в межах своїх повноважень з накладенням на фізичних осіб заходів примусу у вигляді адміністративних штрафів.

Отже, за законодавством України, яке розповсюджується на тимчасово окуповану територію, податкові органи наділені повноваженнями податкового контролю та примусу, тобто мають у собі ознаки правоохоронного органу.

Після окупації військами рф м. Херсону та Херсонської області, не пізніше 01.08.2022 року (більш точна дата органом досудового розслідування не встановлена) на вказаній території за адресою: м. Херсон, просп. Ушакова окупантами створено незаконний правоохоронний орган «налоговая служба Херсонской области» на захопленій матеріально-технічній базі, яка належить ГУ Державній Податковій службі в Херсонській області, наділивши його всіма необхідними владними повноваженнями, необхідними для здійснення податкового контролю місцевого населення.

Податковим кодексом рф визначено загальні положення, про податкові органи та їх функції та обов`язки, де серед іншого зазначено про можливість здійснення податкового контролю (ч.1 ст.82 Податкового кодексу рф), що визнається діяльністю уповноважених органів з контролю за дотриманням законодавства про податки та збори у порядку, встановленому цим кодексом. Податковий контроль проводиться посадовими особами податкових органів у межах своєї компетенції за допомогою податкових перевірок, отримання пояснень платників податків, податкових агентів та платників збору, платників страхових внесків, перевірки даних обліку та звітності, огляду приміщень та територій, що використовуються для отримання доходу (прибутку) в інших формах, передбачених цим кодексом.

Крім того, «Кодекс росийской федерации об административних нарушениях» передбачає право податкового органу накладати адміністративні штрафи за порушення податкового законодавства.

На переконання Суду, наведені обставини, які стосуються повноважень так званої «налоговой службы Херсонской области», свідчать про те, що цей орган наділений правом застосування заходів примусу за невиконання вимог в сфері оподаткування, тобто наділений функцією правоохоронного органу, відтак цілком правомірно віднести цей незаконний орган влади до правоохоронних, з чим погоджується і колегія суддів.

Зважаючи на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що надані стороною обвинувачення докази, які зібрані під час досудового розслідування та безпосередньо дослідженні у судовому засіданні, доводять беззаперечно (поза розумним сумнівом), що ОСОБА_8 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.7 ст.111-1 КК України.

Отже, суд першої інстанції правильно кваліфікував дії ОСОБА_8 за ч.7 ст.111-1 КК України, як добровільне зайняття громадянином України посади в незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території.

А тому підстав для перекваліфікації дій ОСОБА_8 з ч.7 на ч.5 ст.111-1 КК України, як про це ставить питання апелянт, колегія суддів не знаходить.

Що ж до виду та міри призначеного судом першої інстанції покарання, апеляційний суд виходить з наступного.

Згідно зі ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобіганню вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.

Відповідно до положень ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Згідно зі ст.414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, у розумінні ст.414 КПК України, означає з`ясування судом, насамперед, питання про те, до кримінальних правопорушень якої категорії тяжкості відносить закон вчинене у конкретному випадку злочинне діяння.

Беручи до уваги те, що у ст.12 КК України надається лише видова характеристика ступеня тяжкості кримінального правопорушення, що знаходить своє відображення у санкції статті, встановленій за кримінальне правопорушення цього виду, суд при призначенні покарання на основі всебічного, повного та неупередженого врахування обставин кримінального провадження в їх сукупності визначає тяжкість конкретного кримінального правопорушення, враховуючи його характер, цінність суспільних відносин, на які вчинено посягання, тяжкість наслідків, спосіб посягання, форму і ступінь вини, мотивацію кримінального правопорушення, наявність або відсутність кваліфікуючих ознак тощо.

Під особою обвинуваченого у контексті ст.414 КПК України слід розуміти сукупність фізичних, соціально-демографічних, психологічних, правових, морально-етичних та інших ознак індивіда, щодо якого ухвалено обвинувальний вирок, які існують на момент ухвалення такого рішення та мають важливе значення для вибору покарання, з огляду на мету та засади його призначення.

Призначаючи ОСОБА_8 вид та міру покарання, суд першої інстанції з дотриманням вимог ст.50, 65 КК України врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, особу винної, яка переховується від суду, обставин вчиненого кримінального правопорушення, їх невідворотних наслідків, відсутності обставин, що пом`якшують покарання, та враховуючи обставини, що обтяжують покарання обвинуваченої, вчинення кримінального правопорушення з використанням умов воєнного стану, з урахуванням особи обвинуваченої, яка є раніше не судимою особою, суд дійшов висновку про необхідність призначення їй покарання в межах санкцій ч.7 ст.111-1 КК України лише в умовах ізоляції його від суспільства, з позбавленням права обіймати будь-які посади в правоохоронних органах, а також органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування та займатися правоохоронною діяльністю та діяльністю, пов`язаною з наданням публічних послуг, строком на 15 (п`ятнадцять) років, з конфіскацією всього майна, яке є її власністю.

Таке покарання, на думку колегії суддів, є справедливим, пропорційним, співрозмірним ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, необхідним і достатнім для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону чи неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які можуть бути підставами для скасування чи зміну вироку, колегією суддів не встановлено.

Зважаючи на викладене, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 слід залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін.

Керуючись ч.2 ст.376, ст.404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд.

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а вирок Херсонського міського суду Херсонської області від 01.09.2025 щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4