ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/2370/26
Провадження № 1-кс/362/210/26
У Х В А Л А

18 березня 2026 року Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у м. Василькові Київської області матеріали клопотання слідчого СВ поліції №1 Обухівського районного управління поліції ОСОБА_3 , погодженого прокурором Обухівської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_4 , в межах кримінального провадження № 0000295 від 07.05.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 2, ч. 4, ч. 5 ст. 191 КК України про арешт майна,

в с т а н о в и в:

17.03.2026 року до Васильківського міськрайонного суду Київської області надійшло клопотання слідчого СВ ВП №1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 про арешт майна, в якому він просить накласти арешт на нерухоме майно підозрюваного ОСОБА_5 .

Слідчий суддя, перевіривши клопотання на предмет його відповідності вимогам кримінального процесуального закону, прийшов до висновку, що воно не відповідає вимогам, передбачених ст. 171 КПК України.

Положеннями ст. 2, 7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст. 131 КПК України, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів. Одним з таких заходів є арешт майна у кримінальному провадженні.

Відповідно до ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ч.1 ст.171 КПК України, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Згідно ч. 6 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні.

Положеннями ч. 8 ст. 170 КПК України передбачено, що вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 61 КПК України цивільним позивачем у кримінальному провадженні є фізична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, юридична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової шкоди, а також адміністратор за випуском облігацій, який відповідно до положень Закону України "Про ринки капіталу та організовані товарні ринки" діє в інтересах власників облігацій, яким кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової шкоди, та яка (який) в порядку, встановленому цим Кодексом, пред`явила (пред`явив) цивільний позов. Права та обов`язки цивільного позивача виникають з моменту подання позовної заяви органу досудового розслідування або суду.

Отже, майно може бути арештоване на підставі п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України у випадку необхідності забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов). При цьому тільки після подання цивільного позову особа набуває статусу позивача. Відповідно і арешт майна підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за заподіяну шкоду можливий за заявою позивача після подання цивільного позову.

Так, клопотання слідчим подано у зв`язку із метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, яка відповідно врученої підозри становить 2 014 496, 53 грн.

Разом із тим, із клопотання вбачається, що цивільний позов в рамках даного кримінального провадження не поданий.

Відсутність в матеріалах поданих до слідчого судді копії цивільного позову унеможливлює накладення арешту на майно на підставі п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України, оскільки слідчий суддя позбавлений можливості перевірити обґрунтованість розміру цивільного позову, як це визначено ч. 6 ст. 170 КПК України.

Також в матеріалах клопотання відсутні відомості стосовно вартості майна, на яке слідчий просить накласти арешт, що унеможливлює перевірку слідчим суддею співмірність розміру шкоди та дійсної вартості майна, на яке просять накласти арешт, як це визначено ч. 8 ст. 170 КПК України.

Окрім того, у клопотанні не зазначено фактичних даних щодо адрес фізичних осіб, які є власниками вказаного нерухомого майна, що позбавляє суд можливості виконати вимоги ч. 1 ст. 172 КПК України щодо судового виклику власників майна для розгляду даного клопотання.

Відповідно до ч. 3 ст. 172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу.

Враховуючи те, що слідчим не додано до матеріалів клопотання копії поданого у цьому кримінальному провадженні цивільного позову, а також не зазначено фактичних даних щодо адрес фізичних осіб, які є власниками вказаного нерухомого майна, то слідчим не додержано вимог ст. 171 КПК України в частині відсутності обґрунтування наявності саме у слідчого права звертатися до суду із клопотанням про арешт майна для відшкодування шкоди за цивільним позовом (п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України), який ще поданий у цьому кримінальному провадженні.

З огляду на викладене, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання не відповідає вимогам, які до нього ставляться, визначеними ст. 171 КПК України, а тому клопотання про арешт майна, підлягає поверненню слідчому в силу положень ч.3 ст. 172 КПК України для усунення виявлених недоліків протягом семидесяти двох годин.

На підставі викладеного, керуючись статтями 170, 171, 309 КПК України, слідчий суддя,

п о с т а н о в и в:

Клопотання слідчого СВ поліції №1 Обухівського районного управління поліції ОСОБА_3 , погодженого прокурором Обухівської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_4 , в межах кримінального провадження № 0000295 від 07.05.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 2, ч. 4, ч. 5 ст. 191 КК України про арешт майна - повернути слідчому та встановити строк в сімдесят дві години з моменту отримання копії ухвали для усунення недоліків.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Текст ухвали складено 18.03.2026 року.

Слідчий суддя ОСОБА_6