провадження №1-кп/947/438/26
В И Р О К

І М Е Н Е М У К РА Ї Н И

25 березня 2026 року м.Одеса

Київський районний суд міста Одеси у складі головуючого судді ОСОБА_1 , у присутності секретаря судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000987 від 20.08.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Інгулець Дніпропетровської області, громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, раніше не судимого, що проживав за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В :

І. Формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі.

1. Відповідно до обвинувального акту від 10.05.2024 року по кримінальному провадженню №0000987 від 20.08.2024 року, ОСОБА_4 обвинувачується у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаний з погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений повторно, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України.

ІІ. Позиція сторін кримінального провадження.

2. Під час судового розгляду, прокурор підтримав пред`явлене ОСОБА_4 обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України.

3. Обвинувачений ОСОБА_4 , під час судового розгляду, свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України не визнав, від дачі показань спочатку відмовився, але у подальшому змінив свою думку та дав показання.

4. На стадії судових дебатів, прокурор зокрема зазначив, що вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України під час судового розгляду, доведена повністю дослідженими доказами, а підстави для перекваліфікації дій обвинуваченого відсутні.

5. Просила визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України та призначити йому покарання у виді 8 років позбавлення волі, та на підставі ст.71 КК України, враховуючи вирок Київського районного суду м.Одеси від 24.01.2024 року, остаточно призначити обвинуваченому покарання у виді 8 років 6 місяців позбавлення волі, а також зарахувати у строк покарання попереднє ув`язнення.

6. На стадії судових дебатів, обвинувачений обурився покаранням, яке просив призначити йому прокурор, від промови відмовився.

7. Захисник, на стадії судових дебатів зазначив, що під час судового розгляду не встановлено корисливого мотиву. Свідки також не спростували, що в діях обвинуваченого був корисливий мотив, а до показань потерпілого слід віднестися критично, оскільки він був знайомий з обвинуваченим, неодноразово вживали алкогольні напої. Просив на підставі ст.62 Конституції України та п.3 ч.1 ст.373 КПК України, виправдати обвинуваченого, оскільки не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

8. Під час останнього слова, обвинувачений зазначив, що не хотів забирати.

IІІ. Формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним та статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

9. З наданих сторонами кримінального провадження доказів, суд визнає, що під час судового розгляду було доведено, що:

10. 20 серпня 2024 року, в період з 08:30 год. по 09:15 год. ОСОБА_4 перебуваючи на майданчику відпочинку, що розташований за адресою: м.Одеса, вул.Фонтанська дорога 18, діючи з прямим умислом, повторно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, погрожуючи застосувати до потерпілого ОСОБА_7 насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, відкрито викрав мобільний телефон марки «ZTE Blade А31» з ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , вартістю 3800 грн., що належить ОСОБА_7 .

11. Після чого, ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_7 майнову шкоду на суму 3800 гривень.

12. Відповідно до ст.23 КК України, виною є психічне ставлення особи до вчинюваної дії чи бездіяльності, передбаченої цим Кодексом, та її наслідків, виражене у формі умислу або необережності.

13. Частина 2 ст.23 КК України передбачає, що прямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання.

14. Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, затверджено Указ Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який неодноразово продовжувався та станом на 20.08.2024 року діяв на території України відповідно до закону України від 23.07.2024 №3891-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні».

15. Згідно з ч.4 ст.186 КК України, кримінальна відповідальність настає за відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений у великих розмірах чи в умовах воєнного або надзвичайного стану.

16. Водночас, ч.2 ст.186 КК України передбачає кримінальну відповідальність за грабіж, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, або з погрозою застосування такого насильства, або вчинений повторно, або за попередньою змовою групою осіб.

17. Таким чином, суд робить висновок, що вина ОСОБА_4 доведена поза розумним сумнівом та його дії кваліфіковано правильно, оскільки він вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, в умовах воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.186 КК України.

ІV. Докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.

18. Суд вважає, що сформульоване обвинувачення, визнане судом доведеним, та встановлені судом обставини, підтверджуються безпосередньо дослідженими під час судового розгляду доказами, які були оцінені ним з точку зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору їх достатності та взаємозв`язку, а саме:

19. Відповідно до протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 20.08.2024 року, ОСОБА_7 просив вжити заходи до малознайомого ОСОБА_8 , який 20.08.2024 року приблизно о 08:50 год., перебуваючи за адресою: м.Одеса, Фонтанська дорога, 18 відкрито викрав мобільний телефон «ZTE Blade А31», ІМЕІ: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , погрожуючи застосувати насильство;

20. Згідно протоколу огляду місця події від 20.08.2024 року, об`єктом огляду є ділянка місцевості за адресою: м.Одеса, вул.Фонтанська дорога, 18, з лавочками для відпочинку, де за поясненнями ОСОБА_7 малознайомий йому чоловік на ім`я ОСОБА_8 відкрито викрав мобільний телефон з погрозою застосування насильства;

21. Відповідно до накладної №459 від 14.04.2024 року та фотографії коробки, які були надані ОСОБА_7 , мобільний телефон «ZTE Blade А31» має ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , а його вартість становить 3800,00 грн.;

22. Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 20.08.2024 року, потерпілий ОСОБА_7 впізнав ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як малознайому особу на ім`я ОСОБА_8 , який 20.08.2024 року приблизно о 08:30 год. за адресою: м.Одеса, вул.Фонтанська дорога, 16 відкрито викрав його мобільний телефон «ZTE Blade А31» погрожуючи насильством;

23. Згідно з протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 20.08.2024 року, свідок ОСОБА_9 впізнав ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як малознайомого на ім`я ОСОБА_8 , який 20.08.2024 року приблизно о 08:30 год. за адресою: м.Одеса, вул.Фонтанська дорога, 18 з погрозою застосування насильства відкрито викрав мобільний телефон у його знайомого ОСОБА_10 ;

24. Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 20.08.2024 року зафіксовано, що свідок ОСОБА_11 впізнала ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як малознайомого чоловіка на ім`я ОСОБА_8 , який 20.08.2024 року приблизно о 09:15 год. (відповідно до відеозапису) за адресою: м.Одеса, вул.Фонтанська дорога, 18 відкрито викрав мобільний телефон у її знайомого ОСОБА_10 з погрозою застосування до нього насильства;

25. Відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 20.08.2024 року, ОСОБА_4 було затримано 20.08.2024 року. Під час обшук затриманої особи, у ОСОБА_4 було виявлено та вилучено мобільний телефон марки «ZTE Blade А31» з ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 ;

26. Згідно з протоколом огляду предмету від 20.07.2024 року, потерпілий ОСОБА_7 впізнав за зовнішніми ознаками телефон, вилучений у ОСОБА_4 в ході його затримання, як свій;

27. Допитаний під час судового розгляду потерпілий ОСОБА_7 , суду зокрема пояснив, що це було минулого року, сиділи на лавці з ОСОБА_8 (обвинуваченим), відпочивали, вживали трохи алкоголю. ОСОБА_8 спитав у нього «Саня у тебе є телефон». Потерпілий сказав, що є. Той попросив подивитися. Потерпілий дав йому подивитися телефон. Він одразу встав і втік. Потерпілий крикнув йому у слід: «поверни телефон», а той відповів: «я зламаю тобі голову», якщо б потерпілий намагався би повернути телефон. Викликали поліцію, його спіймали. Телефон повернула поліція. Під час вчинення злочину були присутні ОСОБА_12 , молодий хлопець. Вони були свідками. Свідки сиділи поруч, на лавці з боку. До того як піти, обвинувачений «клаців» телефон, а потерпілий був поруч. Потім обвинувачений різко встав та пішов з телефоном. Свідки усе бачили. Телефон був новий, купив за три з половиною тисячі. Точну дату та час потерпілий не пам`ятає, але це мабуть було 20.08.2024 о 08:40 год. Було це у м.Одесі, станція фонтана.

28. Відповідно до ч.11 ст.615 КПК України, показання, отримані під час допиту свідка, потерпілого, у тому числі одночасного допиту двох чи більше вже допитаних осіб, у кримінальному провадженні, що здійснюється в умовах воєнного стану, можуть бути використані як докази в суді виключно у випадку, якщо хід і результати такого допиту фіксувалися за допомогою доступних технічних засобів відеофіксації.

29. Враховуючи положення ч.11 ст.615 КПК України, суд приймає до уваги показання свідка ОСОБА_13 , які остання надала слідчому 20.08.2024 року під відеофіксацію, а саме: «Ми сиділи на лаві, на 6-ї станції фонтана, на кругу, де квіти. Це було сьогодні рано вранці, близько 09:00 год. Вони прийшли удвох, він прийшов вже агресивний, почав матом лаятися зі своєю дівчиною ОСОБА_14 . ОСОБА_15 почав кидатися на ОСОБА_16 . Свідок з ОСОБА_17 пересіли на іншу лаву. При цьому, ОСОБА_18 сказав, що «зараз телефону не буде». ОСОБА_10 дістав телефон. Той забрав у нього телефон, розвернувся та пішов. ОСОБА_10 казав йому: «поверни мені телефон», а він йому: «який телефон, зараз отримаєш... (нецензурна лайка)». ОСОБА_14 казала йому повернути людині телефон, а той: «який (нецензурна лайка) телефон». На вигляд ОСОБА_8 високий, худий, у шортах, його сьогодні поголили. Був без бороди. Колишній боксер. Пішов у бік 6-ї фонтана. Також свідок повідомила, що зможе його упізнати, так як бачить його кожного дня.

30. Також, враховуючи положення ч.11 ст.615 КПК України, суд приймає до уваги показання свідка ОСОБА_9 , які останній надав слідчому 20.08.2024 року під відеофіксацію по ситуації, яка мала місце 20.08.2024 року, а саме: «Вони сиділи випивали. Були ОСОБА_12 , ОСОБА_19 та підійшов ОСОБА_8 зі своєю дівчиною ОСОБА_14 . ОСОБА_8 агресивний. Події відбувалися о 08:40 08:47 год. ОСОБА_8 був у поганому настрої та почав всім погрожувати. Був також ОСОБА_10 , який купив маленьку пляшку горілки, яку в подальшому запропонував ОСОБА_8 . Випили. Потім вони пішли на іншу лавку, яка була зовсім поруч. Вони були у полі зору свідка. ОСОБА_8 попросив подивитися телефон, потім зняв з телефону чохол. Почав «клацати», і забрав у нього телефон, встав та сказав: « ОСОБА_20 , пішли додому». ОСОБА_8 погрожував ОСОБА_10 , казав: «бажаєш, я тобі в голову дам або підріжу». ОСОБА_10 був шокований. Після цього, підійшов до свідка, і той викликав поліцію. ОСОБА_8 пішов у сторону бювету, а куди надалі свідок не знає. На вигляд ОСОБА_8 високий, біля 190 см., він колишній боксер, раніше був рудий, зараз наголо бритий. Був одягнутий у шорти,з оголеним торсом, але був чорний батник. Телефон ОСОБА_10 тримав у руці, разом з ОСОБА_21 з ним і пішов.

31. Допитаний під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 суду пояснив, що 20.08.2024 року, зранку йшов від знайомих. ПО дорозі зустрів свою дівчину ОСОБА_14 . Разом вони прийшли у парк до бювету на 6 станції Фонтану. Там вже були, його знайомий ОСОБА_22 , а також інші малознайомі йому особи: ОСОБА_12 , ОСОБА_23 , ОСОБА_19 . Він разом з ОСОБА_24 сів на лавку, той його пригостив горілкою. Обвинувачений випив близько 200 гр. Під час спілкування з ОСОБА_24 , той розповів обвинуваченому, що жінка на ім`я ОСОБА_25 , викрала у нього телефон. Також ОСОБА_22 пообіцяв Обвинуваченому віддати телефон «ZTE Blade 31» синього кольору, якщо Обвинувачений покаже йому де живе жінка на ім`я ОСОБА_25 . Обвинувачений погодився. Далі, вони разом пішли, і Обвинувачений показав ОСОБА_26 де живе жінка на ім`я ОСОБА_25 , це було не далеко, хвилин 5. Потім, коли вони повернулися до бювету на лавку, Обвинувачений сказав ОСОБА_26 «давай телефон», на що ОСОБА_26 сказав «Тримай, я же обіцяв». Після цього, обвинувачений встав та пішов зі своєю дівчиною ОСОБА_14 додому. Телефон у ОСОБА_26 він не забирав, не погрожував, оскільки ОСОБА_26 добровільно віддав телефон. Сашко у слід обвинуваченому нічого не казав та не кричав. В подальшому, до Обвинуваченого прийшли працівники поліції та він їм добровільно видав телефон, який йому віддав ОСОБА_26 .

32. Водночас, суд не приймає до уваги показання свідка ОСОБА_27 , оскільки додаток до протоколу допиту вказаного свідка, зокрема DVD-R диск, не містить відеофіксації допиту зазначеного свідка, що суперечить положенням ч.11 ст.615 КПК України.

33. При цьому, кваліфікуючи дії обвинуваченого саме як грабіж, суд враховує сукупність досліджених доказів, які поза розумним сумнівом підтверджують, що дії обвинуваченого були спрямовані на заволодіння телефоном потерпілого, які після викриття їх потерпілим і намагання останнього повернути телефон переросли у відкрите викрадення чужого майна, поєднане з погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, оскільки у випадку переростання одного кримінального правопорушення в інше, остаточна кваліфікація, на думку суду, повинна здійснюватися за нормою закону про кримінальну відповідальність саме за трансформоване кримінальне правопорушення, яке поглинає або припиняє незакінчене первинне кримінальне правопорушення.

34. Відповідно до примітки 1 ст.185 КК України, у статтях 185, 186 та 189-191 повторним визнається кримінальне правопорушення, вчинене особою, яка раніше вчинила будь-яке із кримінальних правопорушень, передбачених цими статтями або статтями 187, 262 цього Кодексу.

35. При кваліфікації дій обвинуваченого за ознакою повторності, суд враховує ухвалу Іванівського районного суду Одеської області від 24.11.2024 року по справі №947/10473/20, відповідно до якої, ОСОБА_4 на підставі ч.2 ст.74 КК України був звільнений від покарання, яке йому призначив Київський районний суд м.Одеси вироком від 24.01.2024 року, через усунення законом караності діяння, за яке він був засуджений, та у зв`язку з цим, виключає ознаку повторності з дій обвинуваченого при вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України.

V. Призначення покарання.

36. При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості чиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

37. Так, ОСОБА_4 відповідно до ч.5 ст.12 КК України, вчинив кримінальне правопорушення, яке класифікується як тяжкий злочин. За місцем тимчасового проживання характеризується негативно, зокрема помічений у конфліктних ситуаціях із сусідами, веде себе агресивно. На обліках у медичних установах не перебуває. Раніше не судимий. Відповідно до заяви потерпілого (т.1 а.с.80), останній не має до обвинуваченого претензій, матеріальну шкоду йому відшкодовано шляхом повернення майна, міру покарання просив визначити на розсуд суду із застосуванням ст.75 КК України.

38. Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченому відповідно до ст.66 КК України та обставини, що обтяжують покарання обвинуваченому відповідно до ст.67 КК України судом не встановлені.

39. Відповідно до ч.2 ст.65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

40. З урахуванням наведеного, конкретних обставин вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, особи обвинуваченого, його ставлення до вчиненого та їх наслідків, суд реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, вважає за домірне призначити обвинуваченому покарання в межах санкції ч.4 ст.186 КК України, у виді позбавлення волі у мінімальному розміру, яке на думку суду є необхідним й достатнім для його виправлення і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень. Водночас, при призначенні покарання обвинуваченому, суд не знаходить підстав для застосування ст.69, 69-1 КК України.

41. Крім того, суд враховує, що ОСОБА_4 відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, був затриманий 20.08.2024 року, а згідно ухвали слідчого судді Київського районного суду м.Одеси від 22.08.2024 року, до обвинуваченого було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який в подальшому було неодноразово продовжено судом, останній раз до 05.04.2026 року включно.

42. Тож, обвинуваченому ОСОБА_4 відповідно до ч.5 ст.72 КК України підлягає зарахуванню у строк покарання попереднє ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі строк з 20 серпня 2024 року по день набрання цим вироком законної сили включно.

VІ. Цивільний позов та заходи забезпечення кримінального провадження.

43. Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`являвся.

44. Відповідно до ч.3 ст.377 КПК України, якщо обвинувачений, що тримається під вартою, засуджений до арешту чи позбавлення волі, суд у виняткових випадках з урахуванням особи та обставин, встановлених під час кримінального провадження, має право змінити йому запобіжний захід до набрання вироком законної сили на такий, що не пов`язаний з триманням під вартою, та звільнити такого обвинуваченого з-під варти.

45. Під час судового розгляду, стороною захисту суду не надано будь яких належних та достатніх доказів на підтвердження існування виняткового випадку, який є підставою для зміни обвинуваченому запобіжного заходу до набрання цим вироком законної сили на такий, що не пов`язаний з триманням під вартою.

46. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руслан Яковенко проти України» (Заява № 5425/11), «Суд зауважує, що, починаючи з дати постановлення вироку (навіть якщо лише судом першої інстанції), підсудний перебуває під вартою «після засудження компетентним судом» у розумінні підпункту «а» пункту 1 статті 5 (п.31). У своїй практиці Суд постановляв, що у такому випадку судовий контроль за позбавленням свободи, що вимагається згідно з пунктом 4 статті 5 Конвенції, вважається вже інкорпорованим у постановлений вирок та призначене покарання (п.32).

47. Таким чином, суд вважає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який було продовжено обвинуваченому ухвалою суду від 05.02.2026 року слід залишити без змін до набрання цим вироком законної сили.

48. Відповідно до ч.4 ст.174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

49. Таким чином, арешт накладений на майно, відповідно до ухвали слідчого судді Київського районного суду м.Одеси від 26.08.2024 року (справа №947/25779/24, провадження №1-кс/947/11135/24) підлягає скасуванню, оскільки вказане майно належить потерпілому та не підлягає спеціальній конфіскації або конфіскації.

VIІ. Речові докази та процесуальні витрати.

50. Долю речових доказів вирішити в порядку, передбаченому ст.100 КПК України.

51. Процесуальні витрати у кримінальному провадженні сторонами не заявлені.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.369, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

1. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк сім (7) років.

2. Строк відбування покарання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з 25 березня 2026 року, зарахувавши у строк покарання, відповідно до ч.5 ст.72 КК України, попереднє ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі строк з 20 серпня 2024 року по день набрання цим вироком законної сили включно.

3. Речовий доказ: мобільний телефон марки «ZTE Blade А31» з ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 повернути потерпілому.

4. Арешт накладений на мобільний телефон «ZTE Blade A31» з ІМЕІ 1- НОМЕР_1 , ІМЕІ 2- НОМЕР_2 , відповідно до ухвали слідчого судді Київського районного суду м.Одеси від 26.08.2024 року (справа №947/25779/24, провадження №1-кс/947/11135/24), - скасувати.

5. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до набрання цим вироком законної сили, залишити без змін.

6. Цей вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Київський районний суд міста Одеси протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

7.

Цей вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1