УХВАЛА

іменем України

2026 року березня місяця 10 дня м. Дніпро

Слідчий суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , за участю заявника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу потерпілого ОСОБА_3 на постанову дізнавача СД ВП №1 ДРУП № 2 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 від 22 грудня 2025 року про закриття кримінального провадження №0000382 від 09.09.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 129 КК України,

ВСТАНОВИВ:

20 лютого 2026 року ОСОБА_3 звернувся зі скаргою на постанову дізнавача СД ВП №1 ДРУП № 2 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 від 22 грудня 2025 року про закриття кримінального провадження №0000382 від 09.09.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 129 КК України.

В обґрунтування поданої скарги зазначає, що постанова дізнавача СД ВП №1 ДРУП №2 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 від 22.12.2025 про закриття кримінального провадження №0000382 від 09.09.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 129 КК України є незаконною, винесеною передчасно без з`ясування обставин по справі .

У судовому засіданні ОСОБА_3 просив скасувати постанову дізнавача з підстав викладених у скарзі та пояснив, що дізнавачем не враховано, що ОСОБА_5 фактично визнав погрози зброєю. Крім того, не допитано в якості свідка ОСОБА_6 , який є директором ТОВ «НС Грандіс».

Уповноважений прокурор Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра та дізнавач до суду не з`явилися, сповіщені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, що відповідно до вимог ч. 3 ст.306 КПК України, не є перешкодою для розгляду скарги.

На виконання ухвали слідчого судді Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 20 лютого 2026 року надано матеріали кримінального провадження №0000382.

Вислухавши заявника, вивчивши та дослідивши скаргу та додані до неї матеріали, дослідивши матеріали кримінального провадження №0000382, вважаю, що скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

За п.3 ч.1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, зокрема рішення слідчого про закриття кримінального провадження заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Розглядаючи скаргу на постанову дізнавача про закриття кримінального провадження, слідчий суддя повинен на підставі пояснень заявника, слідчого (прокурора) та матеріалів кримінального провадження встановити, чи вжив слідчий всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного і об`єктивного дослідження, як обставин зазначених в заяві про вчинення кримінального правопорушення, так і обставин встановлених ним в кримінальному провадженні і чи наявні, передбачені ст. 284 КПК України, підстави для його закриття.

Згідно ст. 307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора, скасування повідомлення про підозру, зобов`язання припинити дію, зобов`язання вчинити певну дію, відмову у задоволенні скарги.

Слідчим суддею встановлено, що у провадженні СД ВП №1 ДРУП №2 ГУНП в Дніпропетровській області перебувало кримінальне провадження №0000382, внесене до ЄРДР від 09.09.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.129 КК України.

Постановою дізнавача СД ВП №1 ДРУП № 2 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 від 22.12.2025 про закриття кримінального провадження №0000382 від 09.09.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 129 КК України, закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст.284 КПК України.

Частиною 2 статті 9 КПК України визначено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

За змістом ст.ст. 2, 284 КПК України, закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

Тобто, повнота дослідження кримінального провадження означає встановлення всього кола фактичних обставин, що можуть суттєво вплинути на рішення у кримінальному провадженні; використання такої сукупності доказів, яка обґрунтовує зроблені висновки як такі, що не залишають місця сумнівам.

За змістом ст. 26 КПК України випливає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Положенням статті 84 КПК України встановлено, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

В той же час, відповідно до вимог ст. 110 КПК України, постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Відповідно до положень ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

У свою чергу, слідчий, прокурор під час досудового розслідування зобов`язаний детально та всебічно перевірити доводи особи, що подала таку заяву. Зокрема, якщо слідчим закрито провадження за відсутністю в діях особи складу злочину, то він має звернути увагу на те, що б така постанова у обов`язковому порядку містила детальний виклад обставин, за яких заявник вважав, що особою (особами) вчинено злочин, а у разі, якщо особі (особам) ставилося в вину декілька протиправних діянь, які підпадають під ознаки різних статей кримінального закону, то чи містить вона висновки щодо відсутності вини особи (осіб) у вчиненні кожного з них.

Згідно ч. 2 ст. 91 КПК України, доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до ст. 8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Під час розгляду скарги, слідчим суддею встановлено та вбачається з матеріалів кримінального провадження №0000382, що дізнавачем було вжито всіх необхідних заходів для встановлення істини по справі, збирання та дослідження доказів було проведено повно, всебічно та об`єктивно, допитано всіх осіб.

Слідчий суддя не може погодитися з твердженнями потерпілого ОСОБА_3 проте, що його клопотання під час досудового розслідування були проігноровані дізнавачем, оскільки в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які його клопотання.

Таким чином, оцінивши всі зібрані докази, дізнавач в передбачений чинним КПК України спосіб прийняв постанову про закриття кримінального провадження №0000382 від 09.09.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 129 КК України.

Слідчим суддею під час розгляду скарги не встановлено в чому полягає передчасність та незаконність постанови дізнавача про закриття кримінального провадження.

Враховуючи наведене, аналізуючи норми кримінально-процесуального права України, перевіривши дотримання органом досудового розслідування вимог кримінального процесуального законодавства України, слідчий суддя приходить до висновку, про відмову у задоволенні скарги заявника.

Керуючись ст.ст. 110, 114, 303-306 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги потерпілого ОСОБА_3 на постанову дізнавача СД ВП №1 ДРУП № 2 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 від 22 грудня 2025 року про закриття кримінального провадження №0000382 від 09.09.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 129 КК України - відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня проголошення ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1

10.03.2026