МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"13" лютого 2026 р. Справа № 370/784/25

Провадження № 1-кс/370/24/26

Слідчий суддя Макарівського районного суду Київської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у судовому засіданні в приміщенні Макарівського районного суду Київської області в селищі Макарів Бучанського району Київської області клопотання старшого слідчого відділення розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого відділу Бучанського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області капітана поліції ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000017 від 04.03.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України,

встановив:

Старший слідчий відділення розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого відділу Бучанського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області капітан поліції ОСОБА_5 звернулася до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000017 від 04.03.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України, щодо підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Підставою застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою вказує наявність обґрунтованої підозри у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України, згідно ч. 2 ст. 177, ст. 194 КПК України, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому за погодженням з прокурором звернутися з клопотанням до суду про обрання запобіжного заходу з огляду на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, просив задовольнити в повному обсязі.

Захисник в судовому засідання вказував на недостатньо обгрунтовану підозру, оскільки безпосередніх свідків події не має, окрім показів потерпілої. Вказує на можливість існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України та необгрунтованість існування інших ризиків, зокрема перешкоджання іншим чином, наявності інформації, доказів, які може знищити підозрюваний. Щодо ризику впливу на потерпілу, то відсутні дані, що такі наміри у підозрюваного є або були.

Розгляд клопотання здійснено за відсутності підозрюваного, на підставі ч. 6 ст. 193 КПК України.

В обгрунтування клопотання прокурор вказав, що у провадженні Бучанського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, старшим групи слідчих якої є старший слідчий відділення розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого відділу Бучанського РУП ГУНП в Київській області капітан поліції ОСОБА_5 , проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0000017 від 04.03.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України.

З лютого 2014 року до цього часу триває міжнародний збройний конфлікт, викликаний збройною агресією російської федерації (далі - рф) проти України та окупацією частини території України. У ході вказаного міжнародного збройного конфлікту 24.02.2022 президент рф оголосив початок так званої спеціальної військової операції, що полягала у здійсненні повномасштабного вторгнення збройних сил рф, інших збройних формувань рф та підконтрольних їм угруповань іррегулярних збройних формувань на територію України.

Факт повномасштабного збройного вторгнення на територію України не приховувався владою рф, а також встановлений рішеннями міжнародних організацій, зокрема резолюцією Генеральної Асамблеї ООН ЕБ-П/І від 02.03.2022 «Про агресію проти України», п.п. 1, 3 Висновку 300 (2022) Парламентської Асамблеї Ради Європи «Наслідки агресії Російської Федерації проти України», п.п. 17, 18 наказу Міжнародного Суду ООН від 16.03.2022 за клопотанням про вжиття тимчасових заходів у справі «Звинувачення в геноциді відповідно до Конвенції про запобігання злочину геноциду та покарання за нього (Україна проти рф та ін.)».

Збройне захоплення с. Андріївки Макарівської територіальної громади Бучанського району Київської області розпочалося із повномасштабним вторгненням рф в Україну.

В період з 27.02.2022 до 30.03.2022 с. Андріївка Макарівської територіальної громади Бучанського району Київської області було окуповане зс рф.

За результатами досудового розслідування встановлено, що громадянин рф ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи на посаді командира мотострілецької роти мотострілецького батальйону НОМЕР_1 , в/ч НОМЕР_2 з пунктом дислокації в АДРЕСА_1 , з 10 по 30.03.2022 знаходився на окупованій військовослужбовцями зс рф території села Андріївка Макарівської територіальної громади Бучанського району Київської області.

Громадянка України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , будучи цивільною особою, одягненою в цивільний одяг, у складі Збройних Сил України чи інших військових формувань України не перебувала, жодної зброї не мала, участі в бойових діях не брала, до таких дій не готувалась та у березні 2022 року знаходилась на окупованій військовослужбовцями зс рф території с. Андріївки Макарівської територіальної громади Бучанського району Київської області.

Приблизно 10.03.2022, в денну пору доби (більш точні дата та час в ході досудового розслідування не встановлені), військовослужбовець ОСОБА_6 , разом із невстановленими в ході досудового розслідування військовослужбовцями зс рф, перебуваючи на території с. Андріївки Макарівської територіальної громади Бучанського району Київської області, здійснював обхід будинків, перевіряв наявність осіб, проживаючих у них, у тому числі увійшов на територію домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , в якому проживала ОСОБА_7 разом зі своєю родиною у складі батька, матері, діда та баби.

Під час перебування за вказаною адресою, військовослужбовець зс рф ОСОБА_6 наголосив присутнім - ОСОБА_7 та членам її родини, що він є головним по АДРЕСА_3 , а також, з метою подолання волі до супротиву, в порушення вимог ст. 75(2)(а)(а1)(е) ДП І, висловив вищевказаним особам погрози, що в разі невиконання його вказівок він має наказ з боку керівництва вищого рівня щодо вбивства мирного населення. Вказані погрози, враховуючи обстановку, що склалась, були розцінені ОСОБА_7 та членами її родини, як реальна загроза життю і здоров`ю, а саме: як погроза вбивством.

У подальшому, орієнтовно в ніч з 25 на 26.03.2022 (більш точні дату та час досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_6 , прийшовши до погребу житлового будинку, що за адресою: АДРЕСА_2 , де на той час перебувала ОСОБА_7 , висловив потерпілій вимогу вступити з ним у статеві відносини.

Продовжуючи реалізацію злочинного умислу, спрямованого на вчинення насильницьких дій сексуального характеру, усвідомлюючи, що перед ним цивільна особа, яка за даних обставин не має можливості чинити опір, ОСОБА_6 наказав ОСОБА_7 роздягнутись.

У подальшому, ОСОБА_6 , діючи з прямим умислом, порушуючи вимоги ст. 27 ЖК(ІV), ст. ст. 75(2)(b) ДП І, ст. 8(2) (а) (ііі), ст. 8(2)(b)(ххі) та (ххіі) Римського статуту МКС, усвідомлюючи, що потерпіла є цивільною особою, яка буде підкорюватись будь-яким вимогам внаслідок погроз та обстановки, що склалася, з метою задоволення своєї статевої пристрасті, вчинив зґвалтування ОСОБА_7 , а саме - вагінальне проникнення із використанням своїх геніталій в тіло потерпілої, внаслідок чого порушив її сексуальну свободу та автономію, а також спричинив їй фізичний біль і моральні страждання.

Окрім цього, 28.03.2022, в денну пору доби (більш точні дату та час досудовим розслідуванням не встановлено), ОСОБА_6 , будучи озброєним вогнепальною зброєю, з метою продовження реалізації злочинного умислу, спрямованого на вчинення насильницьких дій сексуального характеру, приїхав на невстановленому в ході досудового розслідування транспортному засобі, до житлового будинку, де мешкала потерпіла, а саме: АДРЕСА_2 , та наказав ОСОБА_7 проїхати з ним.

В свою чергу ОСОБА_7 , усупереч своїй волі, перебуваючи під психологічним тиском, викликаним попередніми протиправними діями ОСОБА_6 , усвідомлюючи загрозу її життю та здоров`ю, а також своїм родичам у разі протидії наказам ОСОБА_6 , неможливість захистити себе від протиправного посягання, змушена була виконувати його вказівки.

Таким чином, ОСОБА_6 привіз потерпілу ОСОБА_7 до приміщення бані, розташованої на території домоволодіння, де на той час розміщувались військові окупаційних військ зс рф, а саме за адресою: АДРЕСА_3 .

В подальшому, ОСОБА_6 , реалізуючи наявний в нього злочинний умисел, спрямований на вчинення насильницьких дій сексуального характеру стосовно ОСОБА_7 , діючи з прямим умислом, з метою задоволення своєї статевої пристрасті, порушуючи вимоги ст. 27 ЖК(ІV), ст. ст. 75(2)(b) ДП І, ст. 8(2) (а) (ііі), ст. 8(2)(b)(ххі) та (ххіі) Римського статуту МКС, усвідомлюючи, що потерпіла є цивільною особою та за даних обставин не має можливості чинити опір, наказав потерпілій зняти свій одяг та вчинив зґвалтування ОСОБА_7 , а саме: вагінальне та оральне проникнення в тіло потерпілої із використанням своїх геніталій, внаслідок чого порушив її сексуальну свободу та автономію, а також спричинив їй фізичний біль і моральні страждання.

Задовольнивши свою статеву пристрасть, ОСОБА_6 наказав невстановленому військовослужбовцю зс рф, озброєному автоматичною зброєю, супроводити ОСОБА_7 до місця її проживання.

Отже, громадянин рф ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи на посаді командира мотострілецької роти мотострілецького батальйону ІНФОРМАЦІЯ_3 (в/ч НОМЕР_2 ), усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання вчинив жорстоке поводження з цивільним населенням, що виразилось у погрозі вчинити вбивство, умисному заподіянні сильних страждань, шкоди здоров`ю, посяганні на людську гідність, зокрема образливому і принизливому поводженні, а також зґвалтуванні громадянки України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим порушив вимоги ст. ст. 27, 31-33, 78-79, 147 Женевської конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949 та ст. ст. 11, 51, 75 Додаткового протоколу до Женевських конвенцій від 12 серпня 1949 року, що стосується захисту жертв міжнародних збройних конфліктів.

20.01.2026 заочно повідомлено про підозру громадянину російської федерації ОСОБА_6 , (російською ОСОБА_8 ) ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , перебуваючому на посаді командира мотострілецької роти мотострілецького батальйону ІНФОРМАЦІЯ_3 , в/ч НОМЕР_2 , у жорстокому поводженні з цивільним населенням, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України.

Підозра ОСОБА_6 підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: показаннями потерпілої ОСОБА_7 , впізнанням за фотознімками з потерпілою ОСОБА_7 , слідчим експериментом за участю потерпілої ОСОБА_7 , висновком судової психолого-психіатричної експертизи відносно потерпілої ОСОБА_7 , показаннями свідка ОСОБА_9 , впізнанням за фотознімками з свідком ОСОБА_9 , слідчим експериментом з свідком ОСОБА_9 , інформацією розвідувальних та правоохоронних органів щодо особи підозрюваного.

Відповідно до ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Ризик переховування ОСОБА_6 від органу досудового розслідування та суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України) обґрунтовується тим, що підозрюваний ОСОБА_6 є громадянином російської федерації, фактично проживає на території російської федерації, де має місце фактичного проживання та місце реєстрації, а також сталі соціальні та родинні зв`язки.

На території України підозрюваний ОСОБА_6 не має постійного місця проживання, офіційного місця роботи, сім`ї чи інших сталих соціальних зв`язків, що істотно знижує його зацікавленість у дотриманні процесуальних обов`язків.

Крім того, з огляду на характер інкримінованого кримінального правопорушення, пов`язаного з участю у збройному конфлікті, та тяжкість можливого покарання, у підозрюваного наявна обґрунтована мотивація уникнути кримінальної відповідальності шляхом переховування.

Перебування підозрюваного ОСОБА_6 на волі створює реальну можливість залишення території України, у тому числі шляхом виїзду до російської федерації або на тимчасово окуповані території України шляхом використання нелегальних шляхів перетину державного кордону.

Враховуючи ці обставини і тяжкість вчиненого ним злочину, існує реальний ризик переховування підозрюваного з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Щодо наявності ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, згідно з яким ОСОБА_6 може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, обґрунтовується тим, що перебування підозрюваного на волі створює реальний ризик знищення або приховування ним предметів, одягу, носіїв інформації, засобів зв`язку чи інших речей, що можуть містити сліди злочину або відомості про його вчинення; видалення, зміни чи приховування ним цифрових даних (листування, дзвінків, геолокації, медіафайлів), які мають доказове значення; узгодження ним показань із можливими співучасниками або третіми особами з метою спотворення фактичних обставин події.

Ризик передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України а саме незаконний вплив на свідків та потерпілу у даному кримінальному провадженні обґрунтовується тим, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , за своєю природою є злочином із підвищеним ризиком тиску на потерпілу з метою уникнення кримінальної відповідальності. Перебування підозрюваного на волі створює реальну загрозу незаконного впливу на потерпілу та свідків. Зокрема, підозрюваний ОСОБА_6 може здійснювати психологічний тиск, залякування або шантаж потерпілої з метою зміни або відмови її від показань; схиляти потерпілу до відмови від участі у слідчих діях чи . довому розгляді; впливати на свідків з метою узгодження показань або їх спотворення; передавати через третіх осіб погрози або інші повідомлення, спрямовані на перешкоджання встановленню істини.

Зазначений ризик істотно посилюється тим, що у справах про сексуальне насильство потерпілі часто перебувають у вразливому психологічному стані, що робить їх особливо чутливими до будь-яких форм тиску.

Крім того, на початкових стадіях досудового розслідування показання потерпілої та свідків мають вирішальне доказове значення, а їх зміна або викривлення може завдати непоправної шкоди кримінальному провадженню.

Щодо наявності ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, саме те, що підозрюваний ОСОБА_6 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином обґрунтовується тим, що підозрюваний може ухилятися від виконання процесуальних обов`язків, не з`являтися за викликами слідчого, прокурора або суду; умисно затягувати проведення слідчих (розшукових) дій, у тому числі шляхом симулювання хвороб, подання безпідставних клопотань або скарг; перешкоджати проведенню слідчих експериментів, впізнання, експертиз, участь у яких є необхідною для повного та об`єктивного встановлення обставин.

Ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, згідно з яким ОСОБА_6 може вчинити інше кримінальне правопорушення, обґрунтовується тим, що підозрюваний станом на березень 2022 року перебував на посаді командира мотострілецької роти мотострілецького батальйону ІНФОРМАЦІЯ_3 , в/ч НОМЕР_2 , та брав безпосередню участь у бойових діях, пов`язаних з повномасштабним вторгненням рф в Україну, в тому числі у збройному захопленні с. Андріївка Макарівської територіальної громади Бучанського району Київської області. Так, перебуваючи на окупованій військовослужбовцями зс рф території села Андріївка, ОСОБА_6 неодноразово висловлював потерпілій погрози вбивства та фізичної розправи, а також отримання ним з боку керівництва вищого рівня наказу щодо вбивства мирного населення, що говорить про підвищений рівень суспільної небезпеки особи та зневагу до основоположних прав і свобод людини, і як наслідок - реальну можливість вчинення ОСОБА_6 інших кримінальних правопорушень.

Прокурор вважає, що лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зможе запобігти усім вищевказаним ризикам.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

У відповідності з ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

У відповідності до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Слідчий суддя вважає, що, не перевіряючи докази з точки зору їх належності та допустимості, а їх сукупність є достатньою вважати, що підозра ОСОБА_6 підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами. Відтак, у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України у даному кримінальному провадженні обґрунтовано підозрюється ОСОБА_6 , (російською ОСОБА_8 ) ІНФОРМАЦІЯ_4 .

В ході розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу та дослідження поданих матеріалів було встановлено наявність ризиків, про які вказував прокурор: переховуватись від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілу та/абосвідків; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Так, з огляду на характер інкримінованого кримінального правопорушення, пов`язаного з участю у збройному конфлікті, та тяжкість можливого покарання, підозрюваний може намагатися уникнути кримінальної відповідальності шляхом переховування.

Крім того, місце реєстрації та фактичного проживання підозрюваного знаходиться на території російської федерації, що унеможливлює здійснення контролю за виконання ним його процесуальних обов`язків.

Крім того, з метою допиту підозрюваного та проведення інших слідчих дій, враховуючи обґрунтовану неможливість вручити повістку про виклик особи, з дотриманням вимог ст. ст. 111, 135, 278 КПК України, 20.01.2026 на веб-сайті Офісу Генерального прокурора за посиланням: Повістки про виклик підозрюваного ОСОБА_6 на 02.02.2026, 03.02.2026, 04.02.2026, 05.02.2026 о 10 год. 00 хв. (та російський переклад), (gp.gov.ua) та у газеті «Урядовий кур`єр» № 16 (8208) від 20.01.2026 опубліковано повістку про виклик ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на 02.02.2026, 03.02.2026, 04.02.2026, 05.02.2026 о 10 год. 00 хв., але ОСОБА_6 на допит в якості підозрюваного не з`явився та не повідомив поважних причин свого неприбуття.

04.02.2026 слідчим скеровано доручення оперативним працівникам Департаменту карного розшуку НПУ з метою встановлення місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_6 .

Відповідно до матеріалів виконаного доручення Департаменту карного розшуку НПУ, отриманих 06.02.2026 за вих. НПУ №17265-2026, встановити місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_6 на підконтрольній території України не надалось за можливе, оскільки за наявною інформацією він може перебувати на території держави- агресора - російської федерації.

У зв`язку зі збройною агресією російської федерації, воєнним станом в Україні, бойовими діями, конкретне фактичне місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_6 на цей час не відомо, проте зібрані докази дають достатні підстави вважати, що підозрюваний перебуває на території держави-агресора - російської федерації.

10.02.2026 підозрюваного ОСОБА_6 оголошено в державний та міжнародний розшук, виконання якого доручено оперативному підрозділу Бучанського районного управління Головного управління Національної поліції в Київській області.

Згідно розшукових обліків Національної поліції України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , перебуває у розшуку за Бучанським районним управлінням Головного управління Національної поліції в Київській області, як особа, яка переховується від органів досудового розслідування та скоїла кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 438 КК України (розшукова справа № 13/1939-2026 від 10.02.2026).

Слідчий суддя погоджується щодо наявності п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, згідно з яким ОСОБА_6 може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, обґрунтовується тим, що перебування підозрюваного на волі створює реальний ризик знищення або приховування ним предметів, одягу, носіїв інформації, засобів зв`язку чи інших речей, що можуть містити сліди злочину або відомості про його вчинення; видалення, зміни чи приховування ним цифрових даних (листування, дзвінків, геолокації, медіафайлів), які мають доказове значення; узгодження ним показань із можливими співучасниками або третіми особами з метою спотворення фактичних обставин події.

Також наявний ризик передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, який обгрунтовується тим, що перебування підозрюваного на волі створює реальну загрозу незаконного впливу на потерпілу та свідків. Зокрема, підозрюваний ОСОБА_6 може здійснювати психологічний тиск, залякування або шантаж потерпілої з метою зміни або відмови її від показань; схиляти потерпілу до відмови від участі у слідчих діях чи судовому розгляді; впливати на свідків з метою узгодження показань або їх спотворення; передавати через третіх осіб погрози або інші повідомлення, спрямовані на перешкоджання встановленню істини.

Щодо ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме вчинення іншого кримінального правопорушення існує та вірогідність настання є досить високою.

Разом з тим, належного обґрунтування ризику, передбаченого п.4 ч. 1 ст. 177 КПК України, клопотання не містить, а тому чим слідчий суддя вважає його недоведеним.

Слідчий суддя вважає неможливим обрання більш м`якого запобіжного заходу, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних з триманням під вартою, таких як застава, особиста порука, особисте зобов`язання чи домашній арешт, не зможе в повній мірі забезпечити виконання завдань кримінального провадження та не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Більше того, згідно ч. 6 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до осіб, які обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261, 437-442 КК України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, застосовується запобіжний захід - тримання під вартою.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя вважає необхідним задовольнити клопотання та застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Згідно з абз. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України, при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

За приписами ч. 4 ст. 197 КПК України, у разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого на підставі частини шостої статті 193 цього Кодексу строк дії такої ухвали не зазначається.

Керуючись вимогами ст.187, 188, 189, 190, 309 КПК України,

у х в а л и в:

Клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000017, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.03.2025, за підозрою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.

Обрати підозрюваному у кримінальному провадженні № 0000017, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.03.2025, ОСОБА_6 (російською - ОСОБА_8 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину рф, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення строку дії ухвали та без визначення розміру застави.

У разі затримання особи, відносно якої обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено та проголошено 16.02.2026 року о 14 год. 00 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1