Справа № 333/4341/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2026 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого в ОВС Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі ОСОБА_3 , по кримінальному провадженню №0000010 від 19.02.2026 за ч. 3 ст. 369-2, ч. 3 ст. 332 ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 408 КК України, про накладення арешту на майно,

за участі:

слідчого ОСОБА_4 ,

представника власника майна - адвоката ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И Л А:

До Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшло клопотання старшого слідчого в ОВС Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі ОСОБА_3 , по кримінальному провадженню №0000010 від 19.02.2026 за ч. 3 ст. 369-2, ч. 3 ст. 332 ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 408 КК України, про арешт на тимчасово вилучене 22.04.2026 під час проведення обшуку квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , який перебуває у користуванні ОСОБА_6 , а саме на: мобільний телефон iPhone 17 Pro Max синього кольору в чохлі чорного кольору IMEI: НОМЕР_1 , ІМЕІ: НОМЕР_2 з сім картою НОМЕР_3 ; три банківські карти «ПриватБанк» № НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 , № НОМЕР_6 ; посвідчення НГУ на імя ОСОБА_6 серії НОМЕР_7 від 18.04.2023; карта пам`яті MicroSD Apacer об`ємом 32 Gb з адаптером Kingstone; грошові кошти у сумі 1400 дол. США (14 копію номіналом 100 дол. США кожна) з наступники серіями та номерами: LH79296282B, LB74661515M, QG09366239A, QG09366269A, QI20250332A, PD34016956C, LB85047963P, PK02957427I, LB91091697P, PF98162946E, PL36478455C, QG09366238A, MB55722485L, QK19799946B; один бланк письмової згоди ВЧ НОМЕР_8 НГУ з підписом т.в.о. командира ВЧ ОСОБА_7 , два незаповнених бланки акта відмови ВЧ НОМЕР_8 НГУ.

Клопотання обґрунтовано наступним.

Так, в ході досудового розслідування встановлено, що військовослужбовець однієї з військових частин на території Запорізької області, за попередньою змовою з цивільними особами, організували схему з систематичного вимагання та отримання неправомірної вигоди з числа військовослужбовців, за вплив на прийняття рішення службовими особами сил оборони, з метою вивезення військовослужбовців з місць несення служби.

За результатами проведення комплексу слідчих (розшукових) дій встановлено, що військовослужбовець військової частини НОМЕР_8 НГУ ОСОБА_6 , за допомогою фігурантів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , з корисливих мотивів, шляхом надання засобів або усунення перешкод, сприяють незаконному переправленню осіб через державний кордон України.

До складу зазначеної групи входить військовослужбовець військової частини НОМЕР_8 НГУ ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який залучив до протиправної діяльності інших осіб.

22.04.2026 на підставі ухвали слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 від 21.04.2026, у період часу з 17:00 год. до 19:30 год. було проведено обшук квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , який перебуває у користуванні ОСОБА_6 .

Під час проведення обшуку було виявлено та вилучено:

1) мобільний телефон iPhone 17 Pro Max синього кольору в чохлі чорного кольору IMEI: НОМЕР_1 , ІМЕІ: НОМЕР_2 з сім картою НОМЕР_3 ;

2) три банківські карти «ПриватБанк» № НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 , № НОМЕР_6 ;

3) посвідчення НГУ на імя ОСОБА_6 серії НОМЕР_7 від 18.04.2023;

4) карта пам`яті MicroSD Apacer об`ємом 32 Gb з адаптером Kingstone;

5) грошові кошти у сумі 1400 дол. США (14 копію номіналом 100 дол. США кожна) з наступники серіями та номерами: LH79296282B, LB74661515M, QG09366239A, QG09366269A, QI20250332A, PD34016956C, LB85047963P, PK02957427I, LB91091697P, PF98162946E, PL36478455C, QG09366238A, MB55722485L, QK19799946B;

6) один бланк письмової згоди ВЧ НОМЕР_8 НГУ з підписом т.в.о. командира ВЧ ОСОБА_7 , два незаповнених бланки акта відмови ВЧ 3033 НГУ.

Тимчасове вилучення майна полягає у позбавленні підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено..

Вилучені предмети мають доказове значення у кримінальному провадженні, так як вилучені речі є речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні, оскільки були предметами, знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту та обставин вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 149, ч. 1 ст. 309 КК України.

Вилучені предмети визнані речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні та необхідні слідству для проведенням подальших експертних досліджень.

Накладення арешту необхідно з метою заборони або обмеження користування, розпорядження цим майном можуть бути застосовані лише у разі, оскільки існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна, на підставі чого слідчий просить накласти арешт на вилучене майно.

В судовому засіданні слідчий просив задовольнити клопотання з підстав, вказаних у ньому. Зазначив, що наразі проводиться огляд мобільного телефону.

Представник власника майна - адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні повністю заперечувала проти клопотання слідчого з таких підстав. Мобільний телефон сам по собі не може бути речовим доказом в розумінні ст. 98 КПК України, речовим доказом може бути інформація, яка міститься в телефоні. ОСОБА_6 під час вилучення вказаного телефону надав слідчому всі паролі і коди доступу до телефону і інформації, яка в ньому міститься, тому слідчому нічого не заважає у встановленому порядку оглянути вказаний телефон, зняти з нього інформацію без накладання арешту.Три банківські карти є кредитними, на які ОСОБА_6 намагався оформити кредит, але банківські установи йому відмовили, оскільки він є військовослужбовцем. Таким чином, на банківських картах відсутні грошові кошти, що слідчий може перевірити і без

накладання арешту. Посвідчення НГУ на імя ОСОБА_6 серії НГ N?087299 від 18.04.2023, є посвідченням військовослужбовця ОСОБА_6 та на даний час ОСОБА_6 . Не звільнений з військової служби і без посвідчення він не може виконувати свої службові обов?язки. Тому накладення арешту на службове посвідчення є не доцільним.

Грошові кошти у сумі 1400 дол. США не мають жодного відношення до вказаного кримінального провадження, і є особистими коштами дружини ОСОБА_6 - ОСОБА_10 , які їй були подаровані її батьками на день народження доньки, коли їй виповнився рік, про що надає відповідну заяву. Вказані грошові кошти в розумінні ст. 98 КПК України не є об?єктом кримінально протиправних дій, і тому не підлягають арешту.

Дослідивши матеріали клопотання, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, вислухавши учасників провадження, слідчий суддя вважає за можливе частково задовольнити клопотання виходячи з наступного.

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст.131 КПК, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів, зокрема, арешт майна.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

За загальними правилами, передбаченими ч.3 ст.132 КПК, застосування заходів забезпечення кримінального провадження допускається лише у разі, якщо слідчий, дізнавач, прокурор доведе, що :

- існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

- потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;

- може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.98 КПК речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Судом встановлено, що в провадженні Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі знаходиться кримінальне провадження №0000010 від 19.02.2026 за ч. 3 ст. 369-2, ч. 3 ст. 332 ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 408 КК України.

Постановою слідчого від 22.04.2026 року вилучене в ході проведення обшуку квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , який перебуває у користуванні ОСОБА_6 , майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000010 від 19.02.2026 року.

Слідчим частково надані докази того, що вищевказане майно має доказове значення при розслідуванні вчиненого кримінального правопорушення. Отже, містить дані про вчинення кримінального правопорушення, а факт вилучення даного предмету відноситься до однієї з обставин, що складають подію злочину, а відтак підлягають доказуванню відповідно до ст. 91 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Враховуючи вищезазначене, приймаючи до уваги доводи слідчого, що наразі огляд телефону ще не проведено, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого про накладення арешту на майно, яке було вилучено 21.04.2026 під час проведення обшуку квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , який перебуває у користуванні ОСОБА_6 , а саме: мобільний телефон iPhone 17 Pro Max синього кольору в чохлі чорного кольору IMEI: НОМЕР_1 , ІМЕІ: НОМЕР_2 з сім картою НОМЕР_3 ; карта пам`яті MicroSD Apacer об`ємом 32 Gb з адаптером Kingstone; один бланк письмової згоди ВЧ НОМЕР_8 НГУ з підписом т.в.о. командира ВЧ ОСОБА_7 , два незаповнених бланки акта відмови ВЧ 3033 НГУ, відповідає вимогам, встановленим ст. ст. 170-173 КПК України.

Щодо накладення арешту на три банківські карти та грошові кошти, слід вказати таке.

Відповідно до вимог ст. 236 КПК України, під час проведення обшуку вилученню підлягають лише ті речі та документи, щодо яких прямо надано дозвіл судом, за винятком предметів, вилучених із цивільного обігу або тих, що мають очевидні ознаки предмета кримінального правопорушення.

Водночас матеріали провадження не містять жодних відомостей, які б свідчили, що вилучені грошові кошти мали очевидні ознаки предмета кримінально протиправних дій або безпосередній зв`язок із кримінальним правопорушенням, яке розслідується.

Більш того, слідчим в судовому засіданні зазначено, що вилучені гроші не мають очевидних ознак предмета кримінально протиправних дій, доказів, що вони здобуті злочинним шляхом теж немає.

За таких обставин вилучення грошових коштів мало характер тимчасового вилучення майна, передбаченого ст. 168 КПК України, що, у свою чергу, зумовлювало необхідність ретельного та належного обґрунтування подальшого накладення на них арешту.

Разом із тим, зі змісту клопотання слідчого не вбачається наведення конкретних фактичних обставин, які б давали достатні підстави вважати, що вилучені грошові кошти та банківські карти є предметом кримінально протиправних дій, чи були набуті злочинним шляхом або мають безпосередній зв`язок із предметом досудового розслідування.

Фактично обґрунтування арешту, зазначеного слідчим в судовому засіданні, зводиться до загального твердження про необхідність перевірки джерела походження коштів, що не відповідає стандартам доказування, визначеним ч. 5 ст. 132 КПК України, та не може визнаватися достатньою правовою підставою для втручання у право власності.

При цьому, згідно з ч. 4 ст. 173 КПК України, суд зобов`язаний застосувати найменш обтяжливий спосіб арешту, який не призведе до надмірного обмеження прав та законних інтересів особи.

Суд враховує, що ОСОБА_6 перебуває у шлюбі з ОСОБА_10 , виховують малолітню дочку ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , захисником надано заяву від ОСОБА_10 , в якій остання зазначає, що вилучені кошти були подаровані їй на день народження дитини, виписки по картці. Відомостей, що б спростовували такі пояснення, слідчим не надано.

За таких обставин, накладення арешту на всі грошові кошти сім`ї фактично позбавляє їх засобів до існування, що є непропорційним втручанням у право власності та не відповідає вимогам ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Також є необґрунтованим клопотання слідчого про накладення арешту на посвідчення НГУ на імя ОСОБА_6 серії НГ N?087299 від 18.04.2023, яке є посвідченням військовослужбовця ОСОБА_6 . Так, та на даний час ОСОБА_6 не звільнений з військової служби і без посвідчення він не може виконувати свої службові обов?язки. Матеріалами кримінального провадження підстверджується виконання ОСОБА_6 на час вчинення інкримінованого йому правопорушення обов`язків військової служби і ніким не оспорюється, про наявність ознак підробки посвідчення тощо в клопотанні не вказано. Тому накладення арешту на службове посвідчення є не доцільним.

З урахуванням наведеного, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого слід задовольнити частково та в решті клопотання слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 61, 170-173, 309, 369, 370, 371, 372, 376 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя.

У Х В А Л И Л А :

Клопотання старшого слідчого в ОВС Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі ОСОБА_3 , по кримінальному провадженню №0000010 від 19.02.2026 за ч. 3 ст. 369-2, ч. 3 ст. 332 ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 408 КК України задовольнити частково.

Накласти арешт на тимчасово вилучене 22.04.2026 під час проведення обшуку квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , майно, яке перебуває у користуванні ОСОБА_6 , а саме:

1) мобільний телефон iPhone 17 Pro Max синього кольору в чохлі чорного кольору IMEI: НОМЕР_1 , ІМЕІ: НОМЕР_2 з сім картою НОМЕР_3 ;

2) карта пам`яті MicroSD Apacer об`ємом 32 Gb з адаптером Kingstone;

3) один бланк письмової згоди ВЧ НОМЕР_8 НГУ з підписом т.в.о. командира ВЧ ОСОБА_7 , два незаповнених бланки акта відмови ВЧ 3033 НГУ.

В решті клопотання відмовити.

Ухвала про арешт майна виконується негайно.

Копію ухвали направити прокурору та заінтересованим особам.

Виконання ухвали покласти на старшого слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, ОСОБА_4 .

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, або якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому статтею 382 цього Кодексу, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1