Справа №201/782/26
Провадження № 1-кс/201/209/2026
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2026 року м. Дніпро

Слідчий суддя Соборного районного суду міста Дніпра ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в залі Соборного районного суду міста Дніпра клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні за №0000049 від 18.06.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3,4,5 ст. 190, ч. 1 ст. 362, ч. 4 ст. 358 КК України,

У судовому засіданні брали участь:

представник, адвокат ОСОБА_3 ,

прокурор ОСОБА_5

УСТАНОВИВ:

До суду надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні за №0000049 від 18.06.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3,4,5 ст. 190, ч. 1 ст. 362, ч. 4 ст. 358 КК України, у якому представник заявника просить скасувати арешт, накладений відповідно до ухвали року слідчого судді Соборного районного суду м. Дніпра в справі № 201/12097/25, провадження № 1-кс/201/4195/2025 від 30.09.2025 у вигляді заборони відчуження, розпорядження та користування об`єктом нерухомого майна, розташованим за адресою АДРЕСА_1 .

В обґрунтування клопотання представник посилається на те, що у провадженні слідчого СВ ВП № 2 ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження № 0000049 від 18.06.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3,4,5 ст. 190, ч. 1 ст. 362, ч. 4 ст. 358 КК України. 16 січня 2026 року адвокатом ОСОБА_3 була отримана інформація та копія Ухвали від 30.09.2025 року, відповідно до якої слідча суддя Соборного районного суду м. Дніпра у справі № 201/12097/25, провадження № 1-кс/201/4195/2025 задовольнила клопотання старшого слідчого СВ ВП № 2 ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 та наклала арешт у вигляди заборони відчуження, розпорядження та користування об`єктом нерухомого майна, розташованим за адресою АДРЕСА_1 . На думку представника, слідчий визнав об`єкт нерухомості, який належить ОСОБА_4 речовим доказом з порушення вимог ст. 98 КПК України. Також представник вказує, що станом на 19 січня 2026 року ОСОБА_4 не набула статусу підозрюваної у кримінальному провадженні, її допитано у якості свідка, жодній іншій особі не було повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення у вказаному кримінальному провадженні, тобто майже 4 місяці, на його думку, власниця квартири ОСОБА_4 позбавлена права навіть користування майном, яке їй належить на законних підставах, жодних позовів про скасування Договору купівлі-продажу нерухомого майна або жодних інших позовів стосовно вказаного об`єкта нерухомості немає, та ніким не подавались, жодна із сторін договору, або органи прокуратури не ініціювали подібні позови. Тому, на його думку, є підстави для скасування арешту майна.

У судовому засіданні представник заявника, адвокат ОСОБА_3 дане клопотання підтримав з підстав, наведених у ньому, просив задовольнити, а також зазначив, що ОСОБА_4 має намір переїхати у квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , однак наразі це є неможливим, у зв`язку із накладеним арештом.

Прокурор у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні поданого клопотання, у зв`язку із його необґрунтованістю.

Представник потерпілого, адвокат ОСОБА_7 у судове засідання не з`явився, надіслав до суду заперечення на клопотання про скасування арешту майна та просив відмовити представнику ОСОБА_4 , адвокату ОСОБА_3 у задоволенні клопотання щодо скасування арешту на квартиру, розташовану за адресою АДРЕСА_1 , а розгляд справи проводити без його участі.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до такого правового висновку з відповідних підстав.

Встановлено, що у провадженні СВ ВП №2 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження за №0000049 від 18.06.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3,4,5 ст. 190, ч. 1 ст. 362, ч. 4 ст. 358 КК України, за фактом вчинення групою осіб шахрайства та використання підроблених документів, що надають право на безпідставне набуття права власності на нерухоме майно, привласнення речових прав на нерухоме майно, що належить громадянам із незахищених верств населення та здійснення приватним нотаріусом Дніпровського нотаріального округу несанкціонованого внесення змін в Держаний реєстр речових прав на нерухоме майно шляхом посвідчення договору дарування майна від особи, що на момент вчинення правочину була мертва.

Ухвалою слідчого судді Соборного районного суду міста Дніпра від 30 вересня 2025 року у справі №201/12097/25, провадження № 1-кс/201/4195/2025 клопотання старшого слідчого СВ відділу поліції №2 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_5 , про арешт майна у кримінальному провадженні, № 0000049 від 18.06.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3,4,5 ст. 190, ч. 1 ст. 362, ч. 4 ст. 358 КК України, задоволено. Накладено арешт на об`єкт нерухомого майна, а саме квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . Заборонено відчуження, розпорядження та користування об`єктом нерухомого майна розташованим за адресою: АДРЕСА_1 . Заборони органам та суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав, а саме: суб`єктам державної реєстрації прав: виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській, Севастопольській міським, районним, районним у містах Києві та Севастополі державним адміністраціям, акредитованим суб`єктам та державним реєстраторам прав на нерухоме майно, в тому числі нотаріусам здійснювати будь-які реєстраційні дії, в тому числі, але не обмежуючись, державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно, скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які дії стосовно приватизації або набуття права власності на майно, а також вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень, записи про скасування державної реєстрації речових прав та їх обтяжень, зміни до таких записів щодо нерухомого майна, а саме квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження визначено захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч. 1 ст.131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Заходи забезпечення у вигляді арешту майна мають бути пропорційними щодо мети їх застосування, повинен бути встановлений справедливий баланс між завданнями кримінального провадження та вимогою захисту основних прав особи.

Згідно вимог ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Разом з тим, відповідно до ч.1, 2 ст.170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У відповідності до ч.1 ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Із аналізу наведеної норми вбачається, що прийняття рішення про скасування арешту майна за клопотанням вищенаведених осіб можливе за таких умов: вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба; вони доведуть, що арешт накладено необґрунтовано.

Таким чином, саме на власника або володільця майна покладається обов`язок довести, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт на майно накладено необґрунтовано.

З ухвали слідчого судді Соборного районного суду міста Дніпра від 30 вересня 2025 року у справі №201/12097/25, провадження № 1-кс/201/4195/2025 вбачається, що арешт у кримінальному провадженні №0000049 від 18.06.2024 року на об`єкт нерухомого майна, а саме квартиру за адресою: АДРЕСА_1 накладено з метою забезпечення кримінального провадження та збереження речових доказів.

Проте, як у клопотанні про скасування арешту майна, так і в судовому адвокатом ОСОБА_3 не доведено, що в подальшому застосуванні цього заходу забезпечення кримінального провадження відпала потреба, а також відсутні дані, що вказане майно втратило статусу речового доказу.

Крім того, у судовому засіданні представник заявника, адвокат ОСОБА_3 зазначив, що ОСОБА_4 має намір переїхати у квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , однак будь-яких доказів на підтвердження даної обставини адвокат не надав, як і не надав відомостей щодо попереднього проживання чи реєстрації місця проживання ОСОБА_4 у квартирі за вказаною вище адресою.

Також доводи про те, що у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_4 не має будь-якого процесуального статусу - не спростовують того, що арешт майна з підстав, передбачених ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Також встановлено, що досудове розслідування кримінального провадження наразі триває, натомість представником у клопотанні не доведено, а слідчим суддею не встановлено будь-яких нових обставин, за яких би на даний час відпала потреба у застосуванні вказаного виду заходу забезпечення кримінального провадження або арешт накладено необґрунтовано.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, а також наведені представником доводи, слідчий суддя доходить висновку, що застосовані заходи забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна виправдовують таке втручання у права та інтереси власника з метою попередження настання наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Враховуючи вищевикладене, підстав вважати, що арешт накладено необґрунтовано у суду не має, а представником не доведено, що у подальшому застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, відпала потреба, тому, у задоволенні клопотання про скасування арешту майна слід відмовити.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 170 - 174, 376 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні за №0000049 від 18.06.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3,4,5 ст. 190, ч. 1 ст. 362, ч. 4 ст. 358 КК України, - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено і проголошено о 12-25 годині 13.02.2026 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1