Провадження № 1-і/761/107/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2025 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Сервіс» про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 120 171 000 000 001 50 від 18.03.2017 за ч. 3 ст. 206 КК України,

у с т а н о в и в:

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Сервіс» (далі - ТОВ «ДТЕК Сервіс»)

На обґрунтування клопотання заявник зазначила, що СУ ГУНП у м. Києві здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні № 120 171 000 000 001 50 від 18.03.2017 за ч. 3 ст. 206 КК України, у якому 31.03.2017 ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва (справа № 761/11115/17) накладений арешт, зокрема, на автомобіль «Chevrolet Niva», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

У той же час, на теперішній час, зазначений вище автомобіль перебуває під контролем власника ТОВ «ДТЕК Сервіс», що свідчить про відсутність потреби у подальшому застосуванні до такого майна заходу забезпечення кримінального провадження.

У зв`язку з цим заявник просила скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 31.03.2017 (справа № 761/11115/17), оскільки у подальшому його застосуванні відпала потреба.

У судове засідання представник власника майна не прибула, просила здійснити розгляд клопотання за її відсутності та задовольнити його.

Слідчий СУ ГУНП у м. Києві до суду також не прибув, про поважність причини неявки не повідомив.

У зв`язку з неприбуттям у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, у відповідності до ч. 4 ст. 107 КПК фіксація за допомогою технічних засобів кримінального провадження у суді не здійснювалась.

Слідчий суддя, дослідивши долучені до клопотання матеріали, дійшов висновку про таке.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що право власності є непорушним, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Наведена конституційна норма гарантує, що позбавлення права власності, невід`ємними складовими якого є можливість безперешкодного володіння, користування та розпорядження об`єктом права власності, допускається виключно у випадках та у спосіб, які передбачені відповідними правовими нормами.

Отже, навіть тимчасове обмеження права власності є фактичне позбавленням власника майна можливості на свій розсуд користуватися та розпоряджатися цим майном, що є тотожним позбавленню права власності.

Практичне застосування встановленої Конституцією України гарантії охорони власності, доводить, що позбавлення будь-якої особи права вільно володіти, користуватися та розпоряджатися належним їй на законних підставах майном у спосіб або через застосування процедури, які не відповідають приписам закону, є протиправним.

Підстави та порядок встановлення тимчасового обмеження прав особи щодо реалізації нею усієї сукупності або ж окремих складових права власності під час досудового розслідування визначені кримінальним процесуальним законодавством.

З вищеназваною конституційною нормою кореспондуються положення ст. 2 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), якою до завдань кримінального провадження, з-поміж іншого, віднесена охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, забезпечення того, щоб жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу.

У контексті клопотання, що є предметом цього розгляду, першочергово має бути надана оцінка правомірності втручання державного органу у реалізацію особою свого права власності, таке втручання полягає у примусовому, тобто без добровільної згоди власника, обмеженні його права розпорядження нерухомим майном.

Главою 2 КПК встановлені засади, тобто основоположні принципи кримінального провадження, до яких, серед інших, віднесені верховенство права (ст. 8 КПК), законність (ст. 9 КПК), недоторканність права власності (ст. 16).

Так, кримінальним процесуальним законом наголошено, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ст. 9 КПК під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Кримінальне процесуальне законодавство України повинно застосовуватися з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У силу ст. 16 КПК позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому КПК.

Сукупність наведених норм кримінального провадження, їх внутрішній, змістовний зв`язок між собою свідчить, що будь-яка процесуальна дія слідчого судді, прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого, вчинена під час досудового розслідування, має відповідати вищевказаним засадам, як за своєю суттю, так і за формою реалізації, тобто процедурою застосування.

Процесуальним законом визначено, що обов`язок здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні покладається на слідчого суддю.

Таким чином, саме слідчий суддя шляхом застосування своїх повноважень має забезпечити дотримання закону усіма учасниками кримінального провадження, а також зобов`язаний вживати передбачені законом заходи для поновлення порушених під час осудового розслідування прав та інтересів осіб.

Особливої актуальності та гостроти це питання набуває у відношенні сторони обвинувачення, представники якої наділені значними можливостями застосування заходів примусового характеру.

Отже, слідчий суддя, виконуючи покладені на нього обов`язки, має запобігти зловживанню стороною обвинувачення такими повноваженнями з метою збереження рівності сторін кримінального провадження та збалансованості їх прав.

Як встановлено під час розгляду клопотання, СУ ГУНП у м. Києві здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні № 120 171 000 000 001 50 від 18.03.2017 за ч. 3 ст. 206 КК України.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 31.03.2017 (справа № 761/11115/17) накладений арешт на автомобіль «Chevrolet Niva», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на праві власності належить ТОВ «ДТЕК Сервіс», з метою забезпечення його збереження як речового доказу.

З вказаного вище рішення слідчого судді вбачається, що розслідуванням встановлено, що за місцезнаходженням виробничих потужностей ТОВ «ДТЕК Сервіс» за адресою: м. Донецьк, бул. Шевченка, 11, невідомі особи висунули посадовим особам ТОВ «ДТЕК Сервіс» вимогу про заборону відчуження майна, що знаходиться за вказаною адресою.

У зв`язку з викладеним ТОВ «ДТЕК Сервіс» втратило контроль над здійсненням господарської діяльності та майном, що знаходилось за вказаною вище адресою.

У той же час, з клопотання представника власника майна вбачається, що на теперішній час автомобіль «Chevrolet Niva», реєстраційний номер НОМЕР_1 , перебуває під контролем ТОВ «ДТЕК Сервіс», що свідчить про усунення загрози втрати власником його майна шляхом протиправного його захоплення.

Відповідно до ст. 131 КПК арешт майна віднесений до заходів забезпечення кримінального провадження, який згідно з ч. 1 ст. 170 КПК полягає у тимчасовому позбавленні права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно, з-поміж іншого, є доказом злочину.

У силу ч.1 ст.174 КПК арешт майна може бути скасований у разі, коли буде доведено, що у подальшому застосуванні даного заходу відпала потреба.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, слідчий суддя дійшов висновку, що потреба у застосуванні вказаного заходу забезпечення кримінального провадження відсутня, оскільки майно перебуває під контролем власника, загроза щодо його неправомірного відчуження усунена, отже подальше перебування майна під арештом не відповідає наведеній у ст. 170 КПК меті та завданню його застосування, що вимагає від слідчого судді прийняття рішення, яке б відновило у повному обсязі права власника.

Отже, клопотання підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 8, 9, 16, 131, 170, 171, 174 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в :

Клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Сервіс» задовольнити.

Скасувати у кримінальному провадженні № 120 171 000 000 001 50 від 18.03.2017 за ч. 3 ст. 206 КК Україниарешт, накладений ухвалою слідчого Шевченківського районного суду м. Києва від 31.03.2017 (справа № 761/11115/17), а саме на: автомобіль «Chevrolet Niva», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ТОВ «ДТЕК Сервіс»().

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1