Справа № 274/8104/25
Провадження №1-в/0274/1155/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.12.2025 м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника (дистанційно) ОСОБА_4

засудженого ОСОБА_5

представника виправного центру ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бердичеві провадження за клопотанням захисника ОСОБА_7 про звільнення від покарання за хворобою засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

в с т а н о в и в:

25.11.2025 до суду надійшло клопотання захисника ОСОБА_7 про звільнення від покарання за хворобою засудженого ОСОБА_5 . Клопотання обґрунтоване тим, що наявне у ОСОБА_5 захворювання входить до Переліку захворювань, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, визначених Додатком № 13 до Наказу Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України від 15 серпня 2014 року № 1348/5/572 «Про затвердження Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі».

В судовому засіданні захисник ОСОБА_4 клопотання захисника ОСОБА_7 про звільнення від покарання за хворобою засудженого ОСОБА_5 підтримала. Звернула увагу суду на Наказ Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України від 15 серпня 2014 року № 1348/5/572 «Про затвердження Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі», а також повідомила, що стороною захисту було подано клопотання до ДУ «Бердичівський виправний центр (№ 108)» щодо направлення засудженого для проведення медичного огляду лікарсько-консультативною комісією закладів охорони здоров?я. Згідно отриманої відповіді, виправний центр погодився, що перелік хвороб, зазначений Додатку №13 є підставою для звільнення засуджених, а також повідомив, що в штатному розписі виправного центру відсутній медичний працівник, який міг би аргументовано довести суду, яким чином важка хвороба перешкоджає подальшому відбування покарання у виді обмеження волі, за наявності висновку ЛКК рекомендовано самостійно звернутися до суду. На думку захисника, в засудженого ОСОБА_5 наявні дві хвороби, передбачені Розділом VIII Додатку № 13, які дають підстави для звільнення засудженого по хворобі.

Засуджений Березовий підтримав подане клопотання, просив суд звільнити його від подальшого відбування покарання у зв`язку з хворобою. При цьому пояснив, що він є людиною похилого віку і його стан здоров?я не покращується, а погіршується, у зв`язку з чим він не може відбувати призначене покарання. Наявні в нього захворювання існують вже років 10. Про їх наявність він суд не повідомляв, оскільки була домовленість з потерпілим, що він після отримання грошей той напише заяву про те, що претензій не має, але потерпілий цього не зробив. Наразі готуються документи для отримання другої групи інвалідності.

Представник виправного центру щодо клопотання засудженого поклався на розсуд суду. При цьому повідомив, що засуджені, які відбувають покарання у виді обмеження волі отримують медичну допомогу на загальних підставах, можуть звертатися за медичною допомогою в міську лікарню. Засуджений ОСОБА_5 за медичною допомогою не звертався.

Прокурор заперечував з приводу задоволення клопотання засудженого, оскільки стан здоров`я засудженого був врахований при призначенні йому покарання судом.

Дослідивши клопотання та матеріали особової справи засудженого, заслухавши думку учасників розгляду клопотання, суд дійшов наступного висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Відповідно до ст. ст. 537, 539 КПК України під час виконання вироків суд, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, має право вирішувати питання про звільнення від покарання за хворобою.

Відповідно до ч. 2 ст. 84 КК України, особа, яка після вчинення кримінального правопорушення або постановлення вироку захворіла на іншу тяжку хворобу, що перешкоджає відбуванню покарання, може бути звільнена від покарання або від подальшого його відбування. При вирішенні цього питання суд враховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, характер захворювання, особу засудженого та інші обставини справи.

За приписами ст. 84 КК та з урахуванням роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про звільнення від відбуття покарання засуджених, які захворіли на тяжку хворобу», факт захворювання засудженого на тяжку хворобу сам по собі не тягне обов`язкового звільнення від відбування покарання. При вирішенні судом питання про звільнення від подальшого відбуття покарання осіб, які захворіли на тяжку хворобу, суд має виходити не тільки з висновку лікарської комісії, а й враховувати тяжкість вчиненого злочину, поведінку засудженого під час відбуття покарання, ставлення до праці, ступінь його виправлення, чи не ухиляється він від призначеного лікування, а також інші обставини.

Положеннями статті 84 КК визначено право суду, а не обов`язок щодо звільнення від відбування покарання внаслідок тяжкої хвороби.

Статтею 63 КВК України передбачено, що лікувально-профілактична і протиепідемічна робота у виправних центрах організовується і проводиться на загальних підставах відповідно до законодавства про охорону здоров`я закладами охорони здоров`я. Направлення засуджених до лікувальних закладів визначається згідно з порядком обслуговування населення установами охорони здоров`я.

Відповідно до ч. 6 ст. 154 КВК України, якщо особа, засуджена до громадських робіт або обмеження волі, визнається особою з інвалідністю першої чи другої групи, орган чи установа виконання покарань вносить подання до суду про її дострокове звільнення. Разом з поданням до суду надсилається висновок медико-соціальної експертної та спеціальної лікарської комісії.

Як встановлено з матеріалів особової справи, ОСОБА_5 засуджений вироком Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 04.03.2024 року за ч. 2 ст. 286 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років із позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки. На підставі ст. 75 КК України суд звільнив ОСОБА_5 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 3 роки та поклав на нього обов`язки, передбачені пунктами 1 і 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Вироком Київського апеляційного суд 26.02.2025 року вирок Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 04 березня 2024 року у частині призначеного покарання і застосування статей 75, 76 КК України скасовано, ухвалено у цій частині новий вирок, за яким призначив ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 286 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки, а в решті вирок місцевого суду залишено без змін.

Постановою Верховного суду від 25.09.2025, вирок Київського апеляційного суду від 26.02.2025 року щодо ОСОБА_5 змінено: пом`якшено призначене йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України до 3 років обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки. У решті судові рішення залишено без змін.

В обґрунтування свого клопотання захисник посилається на наступні документи:

- копію довідки до акта огляду серії КИО-1 № 359537, зі змісту якого вбачається, що ОСОБА_5 з грудня 2010 року встановлено третю групу інвалідності довічно;

- копію довідки № 23 без дати, видану ОСОБА_5 про те, що він лікувався в кардіологічному відділенні КНП «Переяславська багатопрофільна лікарня» з 10.04.2025 по теперішній час, діагноз: ІХС. Нестабільна стенокардія. Шлуночкова екстрасистолія ІІІ-ІV класи за Лауном СН ст. В;

- копію довідки № 51 без дати, видану ОСОБА_5 про те, що він лікувався в кардіологічному відділенні КНП «Переяславська багатопрофільна лікарня» з 20.10.2025 по теперішній час, діагноз: ІХС. Стенокардія напруги ІІІ ф.к. Дисфузійний кардіосклероз. Екстрасистолічна аритмія (шлуночкові екстрасистоли. Гіпертонічна хвороба 2ст. ризик 4. Криз СН ст. В;

- копію консультативного заключення від 07.04.2025, виданого КНП «Київська обласна клінічна лікарня», в якому лікарем - карділогом зазначений діагноз: ІХС стенокардія фк-2 а/с кардіосклероз часта шлуночкова екстраситолія ГХ-2 ст. 3 СН-1 ст. 1;

- копію консультативного заключення від 07.04.2025, виданого КНП «Київська обласна клінічна лікарня», в якому зазначений діагноз: ЦВХ. ЦАС. Дисциркуляторна і післятравматична (1195 - ЗЧМТ, забій головного мозку, САК) енцефалопатія І - ІІ ст. з резидуальними гліозно - астрофічними змінами мозочку, вегетативною, вестибулярною дисфукнцією, цефалгічним, астенічним синдромом. Вертеброгенна ломбалгія, м/тонічний синдром. Поперековий о/х, множинні протрузії м/х дисків поперекового відділу хребта, ретролістез тіл L1-L2 , спондильоз;

- копію консультативного заключення від 07.04.2025, виданого КНП «Київська обласна клінічна лікарня», в якому лікарем - травматологом зазначено діагноз: правобічний гонартроз ІІІ ст.. Застарілий перелом правого надколінника. Синовіт. Розгинально - згинальна констрактура правого колінного суглобу. Статико - динамічні порушення. Больовий синдром;

- копію направлень на консультацію лікарів та стаціонарне лікування;

- копію виписки із медичної карти амбулаторного хворого ОСОБА_5 , згідно записів в якій: з 28.02.25-10.03.25 знаходився на стаціонарному лікуванні в КНП «Переяславська БЛІЛ», діагноз: Посттравматична енцефалопатія як наслідок тяжкої ЧМТ, забою головного мозку, САК(1995) у вигляді лівобічної пірамідної недостатності, дизартрії, помірних когнітивних порушень, вираженої вегетативною дисфункцією з епізодами вертебробазилярної недостатністю. ГХ 2, 2 ст. ризик 4. ІХС . Дифузний кардіосклероз. Екстрасистолічна аритмія. СН 2А. Деформуючий правобічний гонарьроз 4 ст. З 10.04.2025-18.04.25 перебував на стаціонарному лікуванні в кардіологічному відділенні КНП «Переяславська БЛІЛ», діагноз: ІХС. Дифузний кардіосклероз. Стенокардія напруги (нестабільний перебіг 10.04 - 17.04) ФК2. Загрозлива шлуночкова екстрасистолічна аритмія високих градацій (3.5 класи за Лауном). Гіпертонічна хвороба 2,2 ст.ризик 4. СН із помірно зниженою систол.ф-ціею ЛШ (ФВ 50%). З 20.10.25-30.10.2025 перебував на стаціонарному лікуванні в кардіологічному віддділенні КНП «Переяславська БЛІЛ», діагноз: ІХС. Стенокардія напруги 2 фк (нестаб.20.10-29.10). Дифузний кардіосклероз. Екстрасистолічна аритмія (політопні екстрасистоли). ГХ 3,2 ст. ризик 4. Наслідки ЧМТ (1995). Криз. СН ст.В.;

- копію медичного висновку ЛКК № 98 від 11.11.2025, згідно з яким ОСОБА_5 діагностовано: ЦВХ. ЦАС. Дисциркуляторна і післятравматична (ЧМТ 1995, забій головного мозку, САК). Енцефалопатія І-І1 ст з резидуальними гліозно атрофічними змінами мозочку. вегетативною, вестибулярною дисфункцією, цефалгічним, астенічним синдромом. ІХС Стенокардія напруги II ф.кл. (Нестабільна 20.10.-29.10.2025). Дифузний кардіосклероз Екстрасистолічна аритмія (шлуночкові екстрасистоли 4А по Лауну) високих градацій. Серцева недостатність ст В (із помірно зниженою систолічною функцією ЛШ(ФВ 50%) Гіпертонічна хвороба ІІІст., 2ст. ризик 4. Вертеброгенна люмбалгія, м`язово-тонічний синдром. Поперековий остеохондроз хребта. Множинні протрузії М/Х дисків поперекового відділу хребта, ретролістез тіл L1-L2 спондильоз, спондилоартроз, перебуває на «Д» обліку у сімейного лікаря;

- лист філії ДУ «Центр охорони здоров?я державної кримінально - виконавчої служби України» в м. Києві та Київській області Київська міська медична частина від 13.05.2025 № 482, зі змісту якого вбачається, що ОСОБА_5 прибув до ДУ «Київський слідчий ізолятор» 05.05.2025. По прибутті до установи оглянутий черговим медичним персоналом. За даними первинного огляду даних за гостру терапевтичну патологію не виявлено. Тілесних ушкоджень не виявлено. За час перебування в установі за медичною допомогою до медичного персоналу Київської міської медичної частини самостійно не звертався. У зв`язку із адвокатським запитом, 12.05.2025 обстежений ЕКГ та консультований лікарями терапевтом, невропатологом та хірургом- травматологом. Діагноз: гіпертонічна хвороба II ст., 2 ст., ризик 2. Ішемічна хвороба серця: стенокардія стабільна (12.05.2025). Хронічний панкреатит ремісія. Хронічний рефлюкс-езофагит. Віддалені наслідки ЗЧМТ, забою головного мозку (1995 рік) з цефалгічним та астено-атактичним синдромами (анамнестично). Пупкова кила не защемлена, вправима. Рекомендовано: симптоматичне лікування; оперативне лікування в плановому порядку;

- копію листа Верховного Суду № 51-911 ск 25 з роз`ясненнями положень щодо зупинення виконання судових рішень;

- копію листа ДУ «Київський слідчий ізолятор» від 12.05.2025 № 10695 про те, що ОСОБА_5 звільнений з - під варти на підставі ухвали Верховного Суду від 08.05.2025;

- копію довідки № 594 від 20.10.2025 про те, що ОСОБА_5 на підставі ст. 61а графи ІІ розкладу хвороб непридатний до військової служби.

Разом з тим, з дослідженим судом матеріалів не вбачається, що засуджений ОСОБА_5 визнаний особою з інвалідністю першої чи другої групи. Також, суду не надано висновок медико-соціальної експертної та спеціальної лікарської комісії, з якого суд міг би зробити висновок, що встановлені засудженому діагнози перешкоджають подальшому відбуванню покарання.

Наявні в засудженого захворювання, що стало підставою для встановлення йому групи інвалідності ІІІ групи, визнання його непридатним до військової служби, було виявлене в нього до вчинення кримінального правопорушення (зі слів засудженого близько 10 років тому) та враховано судом при ухваленні вироку, в тому числі пом`якшення покарання Верховним Судом. Про надання документів щодо стану здоров`я засудженого заявила захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні, і, при цьому, Верховний Суд не вбачав підстав для звільнення засудженого від покарання, призначивши покарання у виді обмеження волі. Наявність інших тяжких захворювань, які з`явились після постановлення вироку, що перешкоджає подальшому відбуванню покарання, стороною захисту не доведена.

Перебуваючи в місцях обмеження волі засуджений може отримувати медичне лікування на загальних підставах, звертатися за медичною допомогою до медичної установи за місцем перебування, лікуватися стаціонарно. Сам по собі факт наявності тяжких захворювань, які, до того ж, існували і на час ухвалення вироку суду і були відомі суду, без доведеності того, що вони перешкоджають подальшому відбування покарання, не дають підстав для звільнення особи на підставі ч. 2 ст. 84 КК України.

Перелік захворювань, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, визначений у Додатку 13 до Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі, затверджений наказом Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоров`я України № 1348/5/572 від 15.08.2014 року, на який посилається захисник, визначає основні засади організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі, регламентує процедуру підготовки та подання до суду матеріалів для вирішення питання про звільнення від подальшого відбування покарання за хворобою засуджених до позбавлення волі. Натомість ОСОБА_5 засуджений та відбуває покарання у виді обмеження волі, має можливість отримати медичну допомогу в закладі охорони здоров`я на загальних підставах, разом з цим, як було встановлено в судовому засіданні, за час відбування покарання у виді обмеження волі засуджений за медичною допомогою не звертався.

На підставі викладеного, суд доходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про звільнення засудженого ОСОБА_5 від відбування покарання за хворобою.

На підставі викладеного та керуючись ч. 2 ст. 84 КК, ст.ст. 372, ч. 2 ст. 376, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Відмовити в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про звільнення від покарання за хворобою засудженого ОСОБА_5 .

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1