КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-cc/824/8297/2025 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 170 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2025 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючої судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засіданняОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційні скарги представника власника майна ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 , та представника власника майна ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_9 , з внесеними адвокатом ОСОБА_7 доповненнями до своєї апеляційної скарги, на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 16 жовтня 2025 року, -

за участю:

власників майна - ОСОБА_6 , ОСОБА_8 ,

представника власника майна ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 ,

прокурора - ОСОБА_10 ,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 16.10.2025 року задоволено клопотаннязаступника начальника першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтриманням публічного обвинувачення першого управління Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Офісу Генерального прокурора ОСОБА_11 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000786 від 30.07.2025 року та накладено арешт на майно, вилучене в ході обшуку 24.09.2025 року за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання керівника ТОВ «С-Монітор» ОСОБА_6 , а саме: мобільний телефон «Sony XPERIA» моделі J9210 бордового кольору, ІМЕІ: НОМЕР_1 та ІМЕІ: НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_6 , грошові кошти в сумі 6700 доларів США купюрами номіналом по 100 доларів США в кількості 67 шт. та грошові кошти в сумі 11500 ЄВРО купюрами номіналом по 50 ЄВРО в кількості 188 шт., купюрами номіналом 100 ЄВРО в кількості 6 шт. та купюрами номіналом 500 ЄВРО в кількості 3 шт.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, представник власника майна ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 , та представник власника майна ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_9 подали кожен окремо апеляційні скарги.

Представник власника майна ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 в своїй апеляційній скарзі, з внесеними доповненнями до неї, просить скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 16.10.2025 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту на майно у повному обсягу.

Мотивуючи апеляційні вимоги апелянт зазначає, що оскаржувана ухвала слідчого судді є незаконною, необґрунтованою та належним чином невмотивованою, при цьому істотно порушує конституційні права власників майна, а відтак підлягає скасуванню.

Вказує, що при постановлені судового рішення слідчий суддя не взяв до уваги те, що ТОВ «С-Монітор» та її директор ОСОБА_6 взагалі не причетна до обставин вчинення кримінального правопорушення, тому проведення в неї невідкладного обшуку та вилучення у подружжя спільних останніх сімейних заощаджень було незаконним та необґрунтованим.

Наголошує представник і на тому, що в порушення ч. 2 ст. 171 КПК України до клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання, прокурор не додав до клопотання матеріали, якими обґрунтовував свої доводи, а слідчий суддя, у свою чергу, їх не витребував, хоча відповідне клопотання про витребування та дослідження у судовому засіданні матеріалів, що мають значення для вирішення питання про арешт майна (у порядку ч. 4 ст. 172 КПК України) було подане до суду ще 09.10.2025 року (за тиждень до розгляду клопотання).

Зауважує і на тому, що сторона обвинувачення не надала жодних доказів фіктивності будь-яких господарських операцій TOB «С - Монітор», відсутні будь-які підстави вважати, що вилучені сімейні заощадження подружжя ОСОБА_12 є речовими доказами у кримінальному провадженні, тому, у порушення пункту 2 ч. 5 ст. 110 КПК України, мотиви прийняття постанови від 29.09.2025 року є необґрунтованими, вона постановлена була формально, виключно для створення штучних підстав для арешту майна.

В доповненнях до апеляційної скарги адвокат ОСОБА_7 вказує, що вилучені грошові кошти були останніми заощадженнями подружжя ОСОБА_12 та зберігалися разом з документами у тривожній валізі на випадок необхідності термінової евакуації. Разом з тим, на зберіганні у ОСОБА_6 знаходилися грошові кошти її рідних брата та сестри на випадок повторного лікування матері. Офіційні доходи тільки ОСОБА_8 з 2020 року по 2025 рік складали суму значно більшу ніж вилучену в ході обшуку.

У кримінальному провадженні про підозру нікому не повідомлялося, такий захід забезпечення кримінального провадження як арешт спільного майна подружжя, щодо якого наявні докази законності його походження, жодним чином не сприяє швидкому, повному та неупередженому розслідуванню у кримінальному провадженні та не пов`язаний з розслідуванням конкретного кримінального правопорушення.

Представник власника майна ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_9 в своїй апеляційній скарзі також просить скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 16.10.2025 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту на майно у повному обсягу.

Представник ОСОБА_9 зазначає, що у прохальній частині клопотання про арешт майна прокурор просить накласти арешт на грошові кошти та майно, яке належить саме ОСОБА_6 , що не відповідає дійсності, оскільки вилучені грошові кошти є спільним майном подружжя.

Зауважує, що поведінка подружжя ОСОБА_12 під час обшуку (добровільна видача мобільного телефону та грошових коштів, повідомлення паролю до розблокування телефону та надання можливості його оглянути в ході обшуку) жодним чином не вказує на наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України, а саме ризиків приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, втрати або спотворення інформації, яка має значення для досудового розслідування та яка міститься у вилученому телефоні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення власників майна ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та представника власника майна ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 , які підтримали доводи поданих апеляційних скарг з внесеними доповненнями до однієї з них, та просили їх задовольнити, пояснення прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційних скарг та просила ухвалу залишити без змін, вивчивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги з внесеними доповненнями не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів, наданих до суду апеляційної інстанції, слідчими Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань під процесуальним керівництвом прокурорів Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000786 від 30.07.2025 року за ч. 4 ст. 426-1 КК України.

Досудовим розслідуванням зазначено, що Рахунковою палатою в Службі зовнішньої розвідки України (далі - СЗРУ) в першій половині 2025 року проводився аудит за результатами якого ухвалено відповідний Звіт аудиту, згідно якого, під час аудиту виявлені недоліки та невідповідності у процесах укладання та супроводження виконання державних контрактів у вказаній службі, в тому числі щодо державного контракту від 03.12.2020 № 870/20 з поставки (закупівлі) Спеціального апаратно-програмного комплексу для виявлення та прогнозування загроз в інформаційній сфері (далі - САПК).

Окрім цього, СЗРУ за результатами проведення Рахунковою палатою аудиту, на підставі наказу Голови СЗРУ від 02.06.2025 № 230/ДСК проведено службове розслідування з метою з`ясування причин та обставин можливого невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцями СЗРУ вимог чинного законодавства України, наказів (розпоряджень) начальників (керівників), що негативно вплинуло на стан виконання покладених на СЗРУ завдань та могло привести до завдання шкоди СЗРУ.

Під час службового розслідування комісією здійснено комплекс заходів, спрямованих на встановлення обставин, пов`язаних з організацією та здійсненням процедури поставки (закупівлі) САПК за державним оборонним замовленням на підставі державного контракту від 03.12.2020 № 870/20, укладанням та супроводженням виконання зазначеного контракту на виконання держаного оборонного замовлення, а також встановлення причин та обставин, які могли привести до завдання шкоди СЗРУ.

Так, з матеріалів аудиту Рахункової палати, матеріалів службового розслідування СЗРУ, а також під час проведення слідчих (розшукових) та процесуальних дій встановлено, що на виконання завдань, визначених Стратегією національної безпеки України, затвердженої Указом Президента України від 26 травня 2015 року № 287/2015, затверджені Національна розвідувальна програма на 2016-2020 роки (затверджена Указом Президента України від 24 березня 2016 року № 110-5цт) та Державна цільова програма розвитку розвідувальних засобів Служби зовнішньої розвідки України на період до 2020 року (затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 30 березня 2016 року № 236-4).

Зазначеними стратегічними документами визначені основні цілі й завдання (заходи) для СЗРУ, спрямовані на розв`язання наявних проблем у діяльності розвідувального співтовариства України та підвищення його ефективності, а також основні напрями реформування і розвитку розвідувальних органів, проведення їх діяльності у відповідність із сучасними вимогами.

Згідно із законами України «Про державне оборонне замовлення» від 03 березня 1999 року № 464-ХІУ та «Про Державний бюджет на 2020 рік» від 14 листопада 2019 року № 294-ІХ Кабінет Міністрів України затвердив Основні показники державного оборонного замовлення для потреб Служби зовнішньої розвідки України на 2020-2022 роки (додаток 13) (затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2020 року № 154-1цт зі змінами).

Постановою Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2020 року № 1081-20 «Про внесення змін у додатки 13 і 15 до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2020 року № 154-1» внесені зміни у додаток 13 до Основних показників державного оборонного замовлення на 2020-2022 роки, а саме: розділ 2.2 «Засоби технічного озброєння» (спеціальна техніка для забезпечення розвідувальної діяльності підрозділів технічної розвідки) доповнено позицією «2.2.16. Спеціальний апаратно-програмний комплекс для виявлення та прогнозування загроз в інформаційній сфері», рік поставки - 2020 рік, кількість - 1 комплект.

При цьому, корегування Основних показників державного оборонного замовлення на 2020 рік було можливим за умови формування в СЗРУ потреби у доцільності закупівлі САПК.

Зазначено, що підставою для організації здійснення закупівлі САПК слугувала доповідна записка 55 Центру СЗРУ на ім`я Голови СЗРУ № 8/2 2241 дек від 25.08.2020, в якій зазначалось про необхідність підготовки технічних вимог до програмно-апаратних комплексів і систем аналізу, з урахуванням запитів зацікавлених підрозділів СЗРУ, а також проведення маркетингового дослідження ринку пропозицій та підготовки переліку компаній, що задовольняють вимогам.

Окрім цього на виконання рішення Голови СЗРУ до доповідної записки № 8/2/2241 дск від 25.08.2020 55 Центром СЗРУ було підготовлено іншу доповідну записку № 8/2341 дск від 09.09.2020 «Щодо автоматизації роботи з відкритими джерелами», вихідні вимоги до апаратно-програмного комплексу, порівняльну таблицю програмних засобів автоматизації роботи з відкритими джерелами та запропоновано здійснити відповідні закупівлі у вітчизняного виробника за закритою процедурою, зокрема в рамках державного оборонного замовлення.

Окрім цього, зазначено, що після внесення змін до Основних показників державного оборонного замовлення на 2020-2022 роки, щодо поставки (закупівлі) САПК за державним оборонним замовленням на підставі державного контракту від 03.12.2020 № 870Y20, розпорядженням Голови СЭРУ від 16.11.2020 № 583/ДСК була утворена тимчасова робоча група з реалізації закупівлі САПК, яку згідно даного розпорядження було зобов`язано: сформувати технічні вимоги на закупівлю, кваліфікаційні вимоги до виконавців державного контракту (договору) на поставку (закупівлю) САПК та критерії оцінки наданих пропозицій; з`ясувати у потенційних виконавців наявність спеціального дозволу на провадження діяльності, пов`язаної з державною таємницею, та здійснити їх перевірки щодо контррозвідувального заходу; направити запити до потенційних виконавців державного контракту (договору); здійснити оцінку пропозицій потенційних виконавців, у тому числі відповідності потенційних виконавців встановленим кваліфікаційним вимогам; провести переговори з потенційними виконавцями щодо визначення остаточної ціни на предмет закупівлі; здійснити вибір виконавця.

При цьому організаційне та документальне супроводження діяльності даної тимчасової робочої групи було покладено на Управління інформаційних технологій СЗРУ, яким на виконання зобов`язань, зазначених у розпорядженні Голови СЗРУ від 16.11.2020 № 583/ДСК була проведена відповідна процедура з поставки (закупівлі) САПК про що між СЗРУ та ТОВ «С-Монітор» був укладений державний контракт від 03.12.2020 № 870/20 на поставку (закупівлю) продукції за державним оборонним замовленням - САПК.

Надалі СЗРУ на виконання умов даного державного контракту, згідно платіжного доручення від 04.12.2020 № 946 та рахунку на оплату від 03.12.2020 № 33, 07.12.2020 здійснила перерахування грошових коштів зі свого казначейського рахунку НОМЕР_3 , відкритого в Державній казначейській службі України в сумі 111 997 068,05 грн. на казначейський рахунок ТОВ «С-Монітор» (код 35317123) НОМЕР_4 відкритого 26.11.2020 в Державній казначейській службі України.

Під час досудового розслідування у кримінальному провадженні, а також з матеріалів Рахункової палати та матеріалів службового розслідування, проведеного Службою зовнішньої розвідки України встановлено, що укладення державного контракту не передбачало у предметі контракту державного оборонного замовлення років поставки САПК; строки поставки САПК не відповідали строкам, визначеними Основними показниками державного оборонного замовлення на відповідні роки; експлуатація САПК за призначенням співпрацівниками СЗРУ, як визначено у Технічних вимогах не здійснюється. САПК вже тривалий час повноцінно не функціонує, забезпечити його належну роботу із залученням розробника ТОВ «С-Монітор» або самостійно СЗРУ без додаткового бюджетного фінансування неможливо, функціональні структурні підрозділи СЗРУ у використанні САПК не зацікавлені, потреба в даному програмному комплексі відсутня, насамперед у зв`язку із наявністю інших ефективно використовуваних програмно-технічних комплексів в C3PУ. в тому числі програмно-технічного комплексу «InfoStream». Окрім цього, САПК не задовольняє в повній мірі потреби служби та не здатний в повній мірі виконувати поставлені завдання, що вказує на можливі фінансові втрати державних коштів.

Крім того, на даний час встановлено, що ТОВ «С-Монітор» значну частин грошових коштів, отриманих від СЗРУ, зі свого казначейського рахунку перерахувала в якості передоплати на рахунки сумнівних суб`єктів господарювання, а саме фізичних-осіб підприємців (далі - ФОП) та товариств з обмеженою відповідальність (далі - ТОВ), у тому числі за начебто поставлені програмні модулі згідно укладених договорів.

На даний час у органу досудового розслідування існують підстави вважати, що таким чином військові службові особи СЗРУ, посадові особи ТОВ «С- Монітор», а також ФОП та посадові особи ТОВ, на розрахунків рахунки яких ТОВ «С-Монітор» перерахувало грошові кошти, діючи за попередньою змовою, групою осіб, здійснили заволодіння бюджетними коштами СЗРУ, які в подальшому з порушенням вимог податкового законодавства через низку суб`єктів господарювання з ознаками «фіктивності», бухгалтерських та банківських операцій були легалізовані, шляхом проведення фінансових операцій із ними, конвертовані в готівкові кошти та розподілені між учасниками злочинної схеми.

На даний час зазначено, що до протиправних дій у вказаному кримінальному провадженні мають відношення:

1. ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (на момент вчинення злочину обіймав посаду Голови СЗРУ) - затвердив доповідну записку, яка стала підставою для укладення контракту;

2. ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (на момент вчинення злочину обіймав посаду заступника Голови СЗРУ - начальника 55 Центру) - підписував доповідну записку на обґрунтування закупівлі САПК, був одним із ініціаторів закупівлі;

3. ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (на момент вчинення злочину обіймав посаду заступника директора 2 департаменту 55 Центру) - був одним із ініціатором закупівлі, очолював тимчасову робочу групу по закупівлі САПК та лобіював питання цієї закупівлі;

4. ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (на момент вчинення злочину обіймав посаду заступника начальника Центру - директора 2 департаменту 55 Центру) - був одним із ініціаторів закупівлі САПК та лобіював питання цієї закупівлі;

5. ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (на момент вчинення злочину перебувала у розпорядженні директора 3 департаменту) - приймала участь в роботі комісії із закупівлі САПК та в комісії з прийняття САПК;

6. ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (на момент вчинення злочину обіймав посаду заступника начальника Управління інформаційних технологій - начальника 5 відділу УІТ) - був головою тимчасової робочої групи із закупівлі САПК, якою безпідставно підтверджувалася необхідність його закупівлі та підписував державний контракт на поставку (закупівлю) САПК;

7. ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (на момент вчинення злочину обіймав посаду начальника Управління технічного озброєння та спеціальних досліджень) - готував пропозиції СЗРУ про корегування (зміни) ДОЗ на 2020 рік про необхідність закупівлі САПК;

8. ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_8 (на момент вчинення злочину обіймав посаду начальника УІТ з 01.08.2019 по 25.11.2020) - займався організаційним та документальним супроводженням діяльності тимчасової робочої групи, яка безпідставно підтвердила необхідність його закупівлі;

9. ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_9 (на момент вчинення злочину обіймав посаду начальника УІТ з 04.12.2020 по 08.11.2021 ) - після звільнення ОСОБА_20 продовжував організовувати роль очолюваного підрозділу в закупівлі САПК;

10. ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_10 (на момент вчинення злочину обіймала посаду головного спеціаліста 2 відділу бухгалтерської служби ФЕУ) - здійснила реєстрацію державного контракту раніше санкції Голови C3PY про дозвіл на 100-відсоткову передоплату;

11. ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (на момент вчинення злочину обіймав посаду начальника юридичного управління) - візував державний контракт, не дивлячись на виявлені в проекті державного контракту зауваження його підлеглими;

12. ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_11 (на момент вчинення злочину обіймав посаду заступника начальника відділу - начальника 1 напряму 4 відділу УІТ) - був заступником голови тимчасової робочої групи з закупівлі САПК, яка безпідставно підтвердила необхідність його закупівлі;

13. ОСОБА_25 , ІНФОРМАЦІЯ_12 (на момент вчинення злочину обіймав посаду начальника 1 відділу УІТ) - був членом тимчасової робочої групи з закупівлі САПК, яка безпідставно підтвердила необхідність його закупівлі;

14. ОСОБА_26 , ІНФОРМАЦІЯ_13 (на момент вчинення злочину обіймав посаду начальника 3 відділу УІТ) - був членом тимчасової робочої групи з закупівлі САПК, яка безпідставно підтвердила необхідність його закупівлі;

15. ОСОБА_27 , ІНФОРМАЦІЯ_14 (на момент вчинення злочину обіймав посаду консультанта 2 напряму 4 відділу УІТ) - був членом тимчасової робочої групи з закупівлі САПК, яка безпідставно підтвердила

16. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_15 (на момент вчинення злочину засновник та керівник ТОВ «С-Монітор») - за попередньою змовою зі службовими особами СЗРУ поставила неякісний продукт, отримані грошові кошти перевела в готівку шляхом відмивання в фіктивних фірмах, розподіливши отримані кошти між учасниками злочинної схеми;

17. ОСОБА_28 , ІНФОРМАЦІЯ_16 (на момент вчинення злочину головний бухгалтер ТОВ «С-Монітор» - сприяла протиправним діям керівника та засновника ТОВ «С-Монітор» у заволодінні грошовими коштами та їх відмиванню;

18. ОСОБА_29 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (на момент вчинення злочину начальник відділу розробки ТОВ «С-Монітор» - був членом необхідність його закупівлі; комісії з приймання САПК, фактичний розробник програми САПК, впроваджував роботу САПК в СЗРУ;

19. ОСОБА_30 , ІНФОРМАЦІЯ_17 (на момент вчинення злочину головний фахівець із супроводу ТОВ «С-Монітор») - був членом комісії з приймання САПК від ТОВ «С-Монітор».

Так, під час досудового розслідування та виконання доручення слідчого в порядку ст. 40 КПК України, оперативними працівниками ГОУ Державного бюро розслідувань та ТУ ДБР, розташованого у м. Києві, 23.09.2025 здобуто інформацію про те, що особи вказані вище, які можуть бути причетними до вчинення вказаного кримінального правопорушення, на даний час обізнані у проведенні досудового розслідування в зазначеному вище кримінальному провадженні, вживають заходи щодо знищення речових доказів (чорнові записи, документи, мобільні телефони, носії інформації та інше майно), що мають суттєве значення для доказування факту вчинення ними та іншими причетними особами протиправних дій у вказаному кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 3 ст. 233 КПК України слідчий, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину. У такому випадку прокурор, слідчий за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися з клопотанням про проведення обшуку до слідчого судді. Слідчий суддя розглядає таке клопотання згідно з вимогами статті 234 цього Кодексу, перевіряючи, крім іншого, чи дійсно були наявні підстави для проникнення до житла чи іншого володіння особи без ухвали слідчого судді.

З урахуванням вищевикладеного, на підставі ч. 3 ст. 233 КПК України, з метою врятування від знищення майна - речових доказів у кримінальному провадженні, що мають значення для розслідування кримінального правопорушення, 24.09.2025 року старшим слідчим в ОВС Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_31 проведено невідкладний обшук квартири за місцем проживання керівника ТОВ «С-Монітор» ОСОБА_32 за адресою: АДРЕСА_1 , яка згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно належить її чоловіку ОСОБА_8 .

В ході проведеного обшуку виявлено та вилучено:

1. грошові кошти в сумі 6700 доларів США купюрами номіналом по 100 доларів США в кількості 67 штук, які належать ОСОБА_6 ;

2. грошові кошти в сумі 1 1500 ЄВРО купюрами номіналом по 50 ЄВРО в кількості 188 штук, купюрами номіналом 100 ЄВРО в кількості 6 штук та купюрами номіналом 500 ЄВРО в кількості 3 штук, які належать ОСОБА_6 ;

3. мобільний телефон «Sony XPERIA» моделі J9210 бордового кольору. ІМЕІ: НОМЕР_1 та ІМЕІ: НОМЕР_2 , які належать ОСОБА_6 .

Вилучені речі та документи зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у зв`язку із чим, постановою слідчого від 24.09.2025 року вони визнані речовими доказами та долучені до матеріалів кримінального провадження в якості речових доказів.

02.10.2025 року (клопотання датовано 26.09.2025 року) заступник начальника першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтриманням публічного обвинувачення першого управління Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Офісу Генерального прокурора ОСОБА_11 звернувся до Печерського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту у кримінальному провадженні № 0000786 від 30.07.2025 року, на майно, вилучене в ході обшуку 24.09.2025 року за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання керівника ТОВ «С-Монітор» ОСОБА_6 , а саме: мобільний телефон «Sony XPERIA» моделі J9210 бордового кольору, ІМЕІ: НОМЕР_1 та ІМЕІ: НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_6 , грошові кошти в сумі 6700 доларів США купюрами номіналом по 100 доларів США в кількості 67 шт. та грошові кошти в сумі 11500 ЄВРО купюрами номіналом по 50 ЄВРО в кількості 188 шт., купюрами номіналом 100 ЄВРО в кількості 6 шт. та купюрами номіналом 500 ЄВРО в кількості 3 шт.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 16.10.2025 року вказане клопотання прокурора задоволено та накладено арешт на майно, вилучене в ході обшуку 24.09.2025 року за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання керівника ТОВ «С-Монітор» ОСОБА_6 , а саме: мобільний телефон «Sony XPERIA» моделі J9210 бордового кольору, ІМЕІ: НОМЕР_1 та ІМЕІ: НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_6 , грошові кошти в сумі 6700 доларів США купюрами номіналом по 100 доларів США в кількості 67 шт. та грошові кошти в сумі 11500 ЄВРО купюрами номіналом по 50 ЄВРО в кількості 188 шт., купюрами номіналом 100 ЄВРО в кількості 6 шт. та купюрами номіналом 500 ЄВРО в кількості 3 шт.

Колегія суддів погоджується з таким висновком слідчого судді з огляду на наступне.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II).

Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52).

Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону.

При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на вищевказане майно, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт, зокрема з`ясувати правову підставу для арешту, що має бути викладена у клопотанні та відповідати вимогам закону.

Колегія суддів вбачає, що наведені в клопотанні доводи про накладення арешту на вищевказане майно, перевірялись судом першої інстанції, досліджено матеріали судового провадження, а також з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна і приходить до висновку, що вказаних доводів цілком достатньо для підтвердження наявності підстав накладення арешту на майно.

Прокурор повинен був зібрати та надати слідчому судді достатні на даному етапі досудового розслідування докази на підтвердження висновку про відповідність майна ознакам речових доказів.

Як вбачається зі змісту клопотання, прокурор зазначив обставини вчинення кримінальних правопорушень та надав достатню на його думку кількість доказів, що підтверджують необхідність у застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, всупереч доводам представників.

Вказана позиція сторони обвинувачення логічно узгоджується з фактичними обставинами кримінальних проваджень та попередньою кваліфікацією вчинених кримінально-протиправних діянь.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як свідчать матеріали, надані до суду апеляційної інстанції, на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси фізичної особи з метою збереження речових доказів, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що матеріали судового провадження переконливо свідчать про те, що майно, на яке прокурор просить накласти арешт, в рамках даного кримінального провадження, відповідає критеріям ч. 1 ст. 170 КПК України, оскільки стороною обвинувачення доведено їх відповідність ознакам ст. 98 КПК України. Вказане в своїй сукупності слугує підставами для застосування обмежувальних заходів в даному кримінальному провадженні.

На підставі викладеного посилання апелянта на те, що стороною обвинувачення не було доведено необхідність накладення арешту, є безпідставним, оскільки слідчим надано достатні на даній стадії кримінального провадження докази вважати, що вищезазначене майно відповідає критеріям, зазначеним в ст. 170 КПК України. Вказане свідчить про правомірність висновку слідчого судді про необхідність накладення такого виду обтяження як арешт майна.

Слід зазначити, що у даному провадженні арешт майна накладено з підстав передбачених ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, що по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді, що потреби досудового розслідування виправдовують саме такий захід забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

А тому доводи авторів апеляційних скарг про відсутність правових підстав для накладення арешту на майно, не є переконливими.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, апелянтами не надано та колегією суддів не встановлено.

При цьому, колегія суддів звертає увагу представників, що відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді не встановлено та не вбачаються так і зі змісту апеляційних скарг.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційні скарги - залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 16 жовтня 2025 року, якою задоволено клопотання заступника начальника першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтриманням публічного обвинувачення першого управління Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Офісу Генерального прокурора ОСОБА_11 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000786 від 30.07.2025 року та накладено арешт на майно, вилучене в ході обшуку 24.09.2025 року за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання керівника ТОВ «С-Монітор» ОСОБА_6 , а саме: мобільний телефон «Sony XPERIA» моделі J9210 бордового кольору, ІМЕІ: НОМЕР_1 та ІМЕІ: НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_6 , грошові кошти в сумі 6700 доларів США купюрами номіналом по 100 доларів США в кількості 67 шт. та грошові кошти в сумі 11500 ЄВРО купюрами номіналом по 50 ЄВРО в кількості 188 шт., купюрами номіналом 100 ЄВРО в кількості 6 шт. та купюрами номіналом 500 ЄВРО в кількості 3 шт., - залишити без змін, а апеляційні скарги представника власника майна ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 , та представника власника майна ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_9 , - залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

_____________________ ______________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4