Придніпровський районний суд м.Черкаси
Номер провадження 1-кс/711/2838/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2025 року м.Черкаси

Слідчий суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Придніпровського районного суду м. Черкаси клопотання старшого слідчого-криміналіста відділу розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи СУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Черкаської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000576 від 14.09.2025 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.115, ч.1 ст.263 КК України, про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сміла, Черкаської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, утриманців не маючого, військовослужбовця ВЧ НОМЕР_1 , стрільця у званні «солдат», учасника бойових дій, інвалідом, депутатом не являється, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.115, ч.1 ст.263 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий-криміналіст відділу розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи СУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 , звернулася до слідчого судді Придніпровського районного суд м. Черкаси з клопотанням в якому просить продовжити строк застосованого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 діб, у кримінальному провадженні №0000576 від 14.09.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.115, ч.1 ст.263 КК України. Також просить не визначати розмір застави підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у відповідності до п.2 ч.4 ст.183 КПК України.

Клопотання обґрунтовує тим, що слідчими слідчого управління Головного управління Національної поліції в Черкаській області, за процесуального керівництва Черкаської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000576 від 14.09.2025 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст.115, ч.1 ст.263 КК України.

Суть повідомленої підозри ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Досудовим розслідуванням установлено, що ОСОБА_5 , проходячи військову службу за мобілізацією у військовому звані «солдат», всупереч встановленому законом порядку, без передбаченого законом дозволу, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання у невстановлений слідством час, день та місці, придбав бойову оборонну осколкову ручну гранату Ф-1, яка відповідно до висновку комплексної судової вибухово - технічної експертизи №КСE-19/124-25/13931 від 23.09.2025 відноситься до категорії боєприпасів та зберігав її за власним місцем проживанням за адресою: АДРЕСА_1 до 04 год. 25 хв. 14.09.2025 поки працівниками правоохоронного органу не проведено огляд місця події за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого були виявлені та вилучені п?ять частин бойового уніфікованого підривника дистанційної дії до ручних гранат модернізованого УЗРГМ та тридцять два уламки корпусу бойової оборонної осколкової ручної гранати Ф-1, які відповідно до висновку комплексної судової вибухово-технічної експертизи №КСЕ-19/124-25/13931 від 23.09.2025 відноситься до категорії боєприпасів.

Правова кваліфікація кримінального правопорушення:

ОСОБА_5 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні придбання та зберігання вибухових пристроїв, без передбаченого законом дозволу, тобто кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

Суть повідомленої підозри ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

Він же, 13.09.2025, близько 21 год. 30 хв., перебуваючи за місцем свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , вживаючи алкогольні напої у компанії знайомого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, маючи умисел спрямований, в тому числі на вбивство останнього, усвідомлюючи власні дії та передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, будучи обізнаним про наслідки ураження ручної оборонної осколкової гранати Ф-1, кинув у бік ОСОБА_7 предмет призначений для ураження живої сили осколками й ударною хвилею, а саме: ручну оборонну осколкову гранату Ф-1. Внаслідок зазначених протиправних дій та вибуху вказаної гранати, останньому були спричинені тілесні ушкодження у вигляді: МВТ, тяжка ВЧМТ з множинними проникаючими пораненнями голови, множинні уламки порожнини черепа з пошкодженням структури головного мозку та внутрішньочерепними гематомами різної локалізації, кома, травматична ампутація нігтьової фаланги 3п правої кисті, відкритий багато уламковий перелом середньої фаланги 3п лівої кисті, множинні уламкові поранення обох гомілок та стегон, забій передньої стінки живота, забій грудної клітини. Від отриманих травм ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_7 помер в лікарні.

Правова кваліфікація кримінального правопорушення:

ОСОБА_5 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.115 КК України.

14.09.2025 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 затримано в порядку ст.208 КПК України.

З урахуванням зібраних доказів, 14.09.2025 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

16.09.2025 ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з 16.09.2025 по 16.11.2025, без визначення застави.

Рішенням Черкаського апеляційного суду від 01.10.2025 ухвалу слідчого судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 16.09.2025 скасовано та застосовано до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб в межах строку досудового розслідування, який обчислюється з 14.09.2025 по 12.11.2025, без визначення розміру застави.

30.09.2025 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст.115, ч.1 ст.263 КК України.

14.10.2025 постановою першого заступника керівника Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_8 здійснення досудового розслідування в даному кримінальному провадженні доручено слідчим слідчого управління Головного управління Національної поліції в Черкаській області.

Постановою керівника Черкаської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_9 строк досудового розслідування продовжено до трьох місяців, тобто до 14.12.2025.

11.11.2025 ухвалою слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси строк тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 продовжено до 14.12.2025.

У вчиненні зазначених кримінальних правопорушень підозрюється: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Сміла, Черкаської області, українець, громадянин України, не одружений, військовослужбовець за призовом під час мобілізації, перебуваючи на посаді стрільця військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», на утриманні неповнолітніх дітей та осіб похилого віку не має, депутатом не являється, особою з інвалідністю не являється, є учасником бойових дій, проживаючий за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимий.

Причетність ОСОБА_5 до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: даними протоколу огляду місця події від 14.09.2025; даними протоколу огляду місця події від 14.09.2025; показаннями свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 від 14.09.2025; показаннями свідка ОСОБА_14 від 15.09.2025; протоколом затримання ОСОБА_5 в порядку ст. 208 КПК України від 17.09.2025; даними протоколу проведення слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_14 від 14.09.2025; показання свідка ОСОБА_14 від 15.09.2025; довідками про категорію вибухонебезпечності виявлених вибухових матеріалів № 969, 968; актом перевірки об`єкта на наявність вибухових матеріалів № 948 від 14.09.2025; копією довідки з КНП «Смілянська міська лікарня» Смілянської міської ради на ОСОБА_7 ; даними протоколу огляду місця події від 14.09.2025; висновком експерта Черкаського НДЕКЦ МВС від 23.09.2025 № КСЕ-19/124-25/13931; лікарським свідоцтвом про смерть № 281 від 16.09.2025; іншими матеріалами кримінального провадження в сукупності.

Внаслідок складності кримінального провадження завершити досудове розслідування у вказаний строк неможливо, у зв`язку з необхідністю проведення ряду слідчих та процесуальних дій, а саме: долучити до матеріалів кримінального провадження висновки чотирьох судових молекулярно-генетичних експертиз, виконання яких доручено експертам ДНДЕКЦ МВС та відповідно до листа №19/37/1-48357 від 16.10.2025 у зв`язку із значним навантаженням експертів їх завершення заплановано в листопаді 2025 року (за можливості найкоротший строк), після отримання висновку експерта по предмету зовні схожому на гранату необхідно призначити судову вибухово-технічну експертизу, провести інші слідчі дії в яких виникне необхідність, вирішити питання по кінцевій кваліфікації неправомірних дій ОСОБА_5 та оголосити йому кінцеву підозру, з урахуванням зібраних у кримінальному провадженні доказів, виконати вимоги ст.ст.290-292 КПК України.

Обставинами, що перешкоджали здійсненню цих слідчих та процесуальних дій раніше, є тривалість проведення експертних досліджень, їх кількість та складність, висновки яких є необхідними для прийняття об`єктивного рішення під час розгляду справи судом.

Без проведення зазначених слідчих та процесуальних дій, які здійснити раніше було неможливо, обвинувальний акт не може бути направлений у порядку ст.291 КПК України до суду, оскільки згідно з ч.2 ст.9 КПК України слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження.

Проведення зазначених вище слідчих (розшукових) та процесуальних дій потребує додаткового часу, а їх результати мають значенн я для судового розгляду в процесі доказування.

Строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_5 закінчується 14.12.2025, але на даний час ризики передбачені п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України не зменшилися та є достатні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування; незаконно впливати на свідків та потерпілу у цьому ж кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своєму інформаційному листі від 04.04.2013 № 511-550/0/0-13 «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України» зазначив зокрема те, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні застосовуються тільки з метою та за наявності підстав, визначених ст. 177 КПК, з врахуванням того, що рішення про застосування одного із видів запобіжних заходів, який обмежує права і свободи підозрюваного, обвинуваченого, має відповідати характеру певного суспільного інтересу (визначеним у КПК конкретним підставам і меті), що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Так, метою застосування запобіжного заходу, у тому числі й застосування виняткового запобіжного заходу тримання під вартою, у відповідності до ч.1 ст.177 КПК України, є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Частиною 2 ст.177 КПК України визначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд, у відповідності до ч.1 ст.178 КПК України, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, що зокрема визначені у п.п.1 11 даної частини вказаної статті.

Згідно ч.4 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється, або обвинувачується у вчиненні злочину за який передбачено позбавлення волі у вигляді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Приймаючи до уваги вище викладене, під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які на даний час не зменшились, а саме:

- п.1 ч.1 ст.177 КПК України, ризик можливого переховування від органу досудового розслідування та суду з підстав тяжкості покарання, що загрожує, також узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суворість покарання, яке може бути призначено, є суттєвим елементом при оцінці ризиків переховування, обґрунтовується тим, що ОСОБА_5 у разі зміни обраного запобіжного заходу на більш м`який, що не пов`язаний із триманням під вартою, останній усвідомлюючи, що він підозрюється у скоєнні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років позбавлення волі, матиме реальну можливість переховуватися від органу досудового розслідування та суду чи змінити місце проживання, так як останній дітей на утриманні не має, схильний до вживання алкогольних напоїв. Вище вказані факти вказують не те, що підозрюваний матиме реальну змогу переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності;

- п.3 ч.1 ст.177 КПК України незаконно впливати на свідків та потерпілу у цьому ж кримінальному провадженні, а саме ОСОБА_5 проживає в одному і тому ж населеному пункті зі свідками, а з деякими в одному будинку, потерпіла в даному кримінальному провадженні також проживає в м. Сміла, тому підозрюваний матиме реальну можливість здійснювати незаконний вплив на свідків та потерпілу, шляхом умовлянь, погроз, переконання, шантажу, погроз застосування фізичного насильства, або ж застосування фізичного насильства. Даний факт підтверджується характеристикою вчинених ним кримінальних правопорушень. Поряд із цим необхідно враховувати фактор страху людини перед іншою людиною, яка спроможна застосувати фізичне насильство. Будь-яка особа, має бути захищена та з усвідомленням своєї невразливості, відсутності страху перед підозрюваним, надати показання суду. У даному випадку забезпечення безпеки свідків, потерпілої унеможливлення на них незаконного впливу з боку підозрюваного є основним завданням на даній стадії досудового розслідування. Також слід звернути особливу увагу на те, що підозрюваний ОСОБА_5 являється військовослужбовцем та деякий час перебував з зоні ведення активних бойових дій. Свідки та потерпіла допитані у кримінальному провадженні, однак в подальшому при розгляді справи судом, суд не може на них посилатись, оскільки досліджує їх показання безпосередньо в суді. Тобто вказаний ризик продовжує існувати до моменту допиту вказаних свідків та потерпілої на стадії судового розгляду.

- п.5 ч.1 ст.177 КПК України, ризик вчинити інше кримінальне правопорушення, а саме вчиненні підозрюваним кримінальні правопорушення набули суспільного резонансу в суспільстві, так як факт дії території України воєнного стану не убезпечив підозрюваного ОСОБА_5 від вчинення ним кримінальних правопорушень проти життя та здоров`я особи із застосуванням бойової оборонної осколкової ручної гранати, а тому останній і надалі може продовжити вчиняти аналогічні злочини.

Також, наявність вищеописаного ризику впливу на свідків підтверджується і тим, що вплив на свідків може містити самостійний склад кримінального правопорушення, передбаченого ст.386 КК України.

Вище вказане, на думку органу досудового розслідування свідчить про відсутність гарантій належної правомірної поведінки підозрюваного ОСОБА_5 та необхідність застосування до нього суттєвих заходів процесуального примусу.

Також в ході досудового розслідування встановлено, що підозрюваний ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 являється особою, яка не має на утриманні неповнолітніх та/або малолітніх дітей, не має постійного джерела доходу, офіційно не працевлаштований, проживає за адресою АДРЕСА_1 , вчинив кримінальні правопорушення проти життя та здоров`я особи в стані із застосування боєприпасу та в стані алкогольного сп`яніння.

Вище вказані обставини свідчать про підвищену небезпеку з боку підозрюваного ОСОБА_5 .

Кримінальний процесуальний кодекс України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Таким чином, в обґрунтування продовження застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_5 покладається необхідність запобігання спробам переховування від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків та потерпілих у цьому ж кримінальному провадженні; ризик вчинити інше кримінальне правопорушення.

Також, слід врахувати наявні обставини, передбачені ст.178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, кримінальних правопорушень; тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, а саме згідно із ст.12 КК України, є особливо тяжким злочином, покарання за яке передбачене у вигляді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років позбавленням волі; вчинення кримінального правопорушення проти життя та здоров`я особи, в ході досудового розслідування не здобуто будь-які дані, які вказували б на наявність у нього хвороби, яка б унеможливлювала перебування підозрюваного ОСОБА_5 в ДУ «Черкаський слідчий ізолятор» та продовження відносно останнього відповідного запобіжного заходу.

Вищевказані обставини в сукупності підтверджують те, що на сьогоднішній час ризики, що визначені у п.п.1, 3, 5 ст.177 КПК України не зменшились та продовжують існувати.

Хоча, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою і є винятковим запобіжним заходом, але жоден інший із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, що визначені ст.177 КПК України.

Враховуючи викладене, встановлені обставини кримінального провадження, особу підозрюваного, свідчить про недостатність застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, а саме особистого зобов`язання, особистої поруки оскільки такі запобіжні заходи не забезпечать гарантій його належної процесуальної поведінки.

Домашній арешт також, на думку слідства, не може бути застосований до підозрюваного, так як він зареєстрований та проживає в одному населеному пункті з потерпілою та свідками.

Так, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Загальне положення щодо розумних строків у таких випадках викладено у правовій позиції ЄСПЛ в рішенні у справі «Харченко проти України» , згідно з якою «розумність строку тримання під вартою не може оцінюватися абстрактно. Вона має оцінюватися в кожному окремому випадку залежно від особливостей конкретної справи, причин, про які йдеться у рішеннях національних судів, переконливості аргументів заявника, викладених у його клопотанні про звільнення. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості» (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011).

Крім того, ЄСПЛ у своєму рішенні від 26.07.2001 у справі «Ілійков проти Болгарії», № 33977/97, п. 81 зазначив, що серйозність пред`явленого обвинувачення є тим фактором, який надає можливість продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки це є один із аспектів при оцінюванні загрози ухилення від слідства чи продовження заняття злочинною діяльністю.

Необхідність у продовженні строків тримання особи під вартою не може оцінюватися виключно абстрактно, з урахуванням лише тяжкості злочину, однак, цей правовий висновок ЄСПЛ вказує на те, що тяжкість пред`явленого обвинувачення дає право вжити заходів забезпечення кримінального провадження із застосуванням тих заходів, які надають можливість досягти дієвості в цьому провадженні.

Європейський суд з прав людини у справі в справах «Летельє проти Франції», «І.А. проти Франції», зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини термін «обґрунтована підозра» у скоєнні кримінального правопорушення передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити злочин. При цьому, тлумачення поняття «обґрунтованості» залежить усіх обставин справи (рішення від 22.10.1997 у справі «Ердагоз проти Туреччини», № 21890/93, рішення від 30.08.1990у справі «Фокс, Кемпелл і Хартлі проти Сполученого Королівства», серія А № 182).

У відповідності до положень ст.ст.5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практики ЄСПЛ, з урахуванням наявних ризиків, а отже й законних підстав в розрізі вимог Глави 18 КПК України, з метою запобігання спробам переховуватися від органу досудового розслідування та суду; вплив на свідків та потерпілу в даному кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, обраний стосовно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не є надмірним чи таким, що принижує його гідність в розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Системний аналіз законодавства свідчить, що рішенням про застосування запобіжного заходу суд повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Таким чином, підстави для зміни запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_5 відсутні, а тому у відповідності до п.3 ч.1 ст.194 КПК України інший, більш м`який запобіжний захід, не буде достатнім для запобігання вказаним ризикам, а його вік, стан здоров`я не перешкоджають перебувати під вартою.

Відповідно до положень п.1 ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання та пояснив, що здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000576 від 14.09.2025. ОСОБА_5 підозрюється за ч.1 ст.115 КК України в умисному вбивстві та ч.1 ст.263 КК України. Додав, що ризики продовжують існувати, серед яких вплив на свідків, зокрема свідок була присутня під час умисного вбивства. Також вчинення інших кримінальних правопорушень, зокрема підозрюваний перебуває в ЗСЧ. Просить задовольнити клопотання.

Слідчий ОСОБА_4 підтримала думку прокурора, просила задовольнити.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_6 заперечив щодо задоволення клопотання. Додав, що підозрюваний не визнає свою вину, він там перебував, однак не детонував боєприпас. Вважає, що вплив на свідка недоцільний, так як вона вже давала покази, перебувала під час слідчих експериментів. Просив застосувати цілодобовий домашній арешт.

Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав думку свого захисника. Повідомив, що вину не визнає, потерпілий його товариш, граната не його. Просив застосувати домашній арешт.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши копії матеріалів, якими сторона обвинувачення обґрунтовує доводи клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Положення статті 2 КПК України передбачають, що завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до приписів ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

П.4 ч.2 ст.183 КПК України передбачає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні даного кримінального правопорушення, а також наявність доказів, яким обґрунтовуються відповідні обставини.

Виходячи зі змісту зазначених норм вбачається, що виключною (єдиною) метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а застосування таких заходів завжди пов`язане з необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Крім того, при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою, слідчий суддя відповідно до вимог ст.199 КПК зобов`язаний впевнитися в тому, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також встановити обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Слідчим суддею встановлено, що слідчими слідчого управління Головного управління Національної поліції в Черкаській області, за процесуального керівництва Черкаської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000576 від 14.09.2025 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст.115, ч.1 ст.263 КК України.

14.09.2025 ОСОБА_5 , затримано в порядку ст.208 КРК України, та повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.115 КК України, а саме у вбивстві, тобто в умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині.

Ухвалою слідчого судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 16.09.2025 (справа №703/6339/25, провадження №1-кс/703/922/25) відносно підозрюваного ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з 16.09.2025 по 16.11.2025, без визначення застави.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 01.10.2025 ухвалу слідчого судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 16.09.2025 скасовано та застосовано до підозрюваного ОСОБА_5 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів в межах строку досудового розслідування, який обчислювати з 14.09.2025 по 12.11.2025, без визначення розміру застави.

30.09.2025 ОСОБА_5 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст.115 КК України, а саме у вбивстві, тобто в умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, та ч.1 ст.263 КК України, а саме у придбанні та зберіганні бойових припасів, без передбаченого законом дозволу.

Постановою першого заступника керівника Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_8 від 14.10.2025 здійснення досудового розслідування в даному кримінальному провадженні доручено слідчим слідчого управління Головного управління Національної поліції в Черкаській області.

04.11.2025 постановою керівника Черкаської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_9 строк досудового розслідування продовжено до трьох місяців, тобто до 14.12.2025.

11.11.2025 ухвалою слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси (справа №711/10509/25, провадження №1-кс/711/2587/25) продовжено підозрюваному ОСОБА_5 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, в межах строку досудового розслідування, тобто до 14.12.2025 року, без визначення розміру застави.

08.12.2025 ухвалою слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси (справа №711/11527/25, провадження №1-кс/711/2826/25) продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000576 від 14.09.2025 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.115, ч.1 ст.263 КК України, до п`яти місяців, тобто до 14.02.2026 включно.

Висновок про те, що повідомлена ОСОБА_5 підозра у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.115, ч.1 ст.263 КК України, залишається обґрунтованою, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні та доданими до клопотання доказами, а саме: даними протоколу огляду місця події від 14.09.2025; даними протоколу огляду місця події від 14.09.2025; показаннями свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 від 14.09.2025; показаннями свідка ОСОБА_14 від 15.09.2025; протоколом затримання ОСОБА_5 в порядку ст. 208 КПК України від 17.09.2025; даними протоколу проведення слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_14 від 14.09.2025; показання свідка ОСОБА_14 від 15.09.2025; довідками про категорію вибухонебезпечності виявлених вибухових матеріалів № 969, 968; актом перевірки об`єкта на наявність вибухових матеріалів № 948 від 14.09.2025; копією довідки з КНП «Смілянська міська лікарня» Смілянської міської ради на ОСОБА_7 ; даними протоколу огляду місця події від 14.09.2025; висновком експерта Черкаського НДЕКЦ МВС від 23.09.2025 № КСЕ-19/124-25/13931; лікарським свідоцтвом про смерть № 281 від 16.09.2025; іншими матеріалами кримінального провадження в сукупності.

Крім того, обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень перевірена та підтверджена ухвалами слідчих суддів від 16.09.2025 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та ухвалою від 11.11.2025 про продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

На даний час, додатковість даних у проведенні досудового розслідування не змінилася, так як триває проведення відповідних експертиз, що було підтверджено стороною обвинувачення у судовому засіданні.

При цьому слідчий суддя враховує усталену практику ЄСПЛ (наприклад, пункт 32 рішення у справі Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom від 30.08.1990 (заяви № 12244/86, 12245/86; 12383/86), згідно якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (пункт 175 рішення ЄСПЛ від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04).

Разом з тим, слід наголосити, що слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження.

Крім того, правильність кваліфікації дій підозрюваної особи, так само як і наявність чи відсутність в її діях складу злочину вирішуються виключно вироком суду та не підлягають вирішенню на досудовому провадженні.

З положень п.1 ч.1 ст.178 КПК України вбачається, що при застосуванні запобіжного заходу слідчий суддя перш за все має переконатися в наявності доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, в якому він підозрюється. Закон не вимагає, щоб докази були повними, але вони повинні бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у застосуванні того чи іншого запобіжного заходу.

Також слідчий суддя враховує, що за визначенням Європейського суду з прав людини "обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 § 1 (с) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин".

Крім того у п. 48 рішення "Чеботарь проти Молдови" N 35615/06 від 13 листопада 2007 року - Європейський Суд з прав людини зазначив "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 § 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання".

Таким чином, на думку слідчого судді, надані стороною обвинувачення докази переконали б неупередженого спостерігача в тому, що підозрюваний обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.115, ч.1 ст.263 КК України.

При вирішенні питання доцільності продовження строку тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , слідчий суддя виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених ч.1 ст.177 КПК України, в тому числі ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, встановлених під час досудового розслідування слідчим суддею при обрані запобіжного заходу, про продовження існування яких вказує сторона обвинувачення у даному клопотанні.

Так, існування ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, що ОСОБА_5 може переховуватися від слідства та суду є актуальним, зважаючи на тяжкість ймовірного покарання, оскільки останній підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України, відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років. Зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів слідства та суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. Крім того заслуговує на увагу підтверджена обставина здійснення останнім СЗЧ, що аргументовано може підтверджувати можливість переховування не лише на абстрактних умовах.

Таким чином, слідчий суддя погоджується з доводами прокурора щодо наявності ризику переховування ОСОБА_5 від слідства та суду.

Також, на даному етапі досудового розслідування, продовжує існувати ризику впливу на свідків та потерпілих. Оцінюючи вказаний ризик слідчий суддя враховує встановлену кримінальним процесуальним законодавством процедуру отримання показань на стадії судового розгляду, відповідно до яких, свідки допитуються безпосередньо в судовому засіданні. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

Отже зазначений ризик існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідка та дослідження їх судом.

Слідчий суддя вважає, що ризик впливу підозрюваним на потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні обґрунтований, зважаючи на те, що підозрюваний проживає в одному і тому ж населеному пункті зі свідками, а з деякими в одному будинку, потерпіла в даному кримінальному провадженні також проживає в м. Сміла, тому підозрюваний матиме реальну можливість здійснювати незаконний вплив на свідків та потерпілу, шляхом умовлянь, погроз, переконання, шантажу, погроз застосування фізичного насильства, або ж застосування фізичного насильства. Наведене свідчить про те, що підозрюваний може впливати на зазначених осіб, з метою зміни ними своїх показань.

Крім того, слідчий суддя вважає, що прокурором доведено існування можливості вчинити інше кримінальне правопорушення, а саме вчиненні підозрюваним кримінальні правопорушення набули суспільного резонансу в суспільстві, так як факт дії території України воєнного стану не убезпечив підозрюваного ОСОБА_5 від вчинення ним кримінальних правопорушень проти життя та здоров`я особи із застосуванням бойової оборонної осколкової ручної гранати, а тому останній і надалі може продовжити вчиняти аналогічні злочини.

На підставі викладеного, слідчий суддя приходить до висновку, що підстави, за яких слідчим суддею було застосовано до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а також обставини, які при цьому враховувались не змінились, ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, встановлені слідчим суддею при застосуванні до ОСОБА_5 запобіжного заходу, продовжують існувати. Відтак слідчий суддя вважає, що запобігти вказаним вище ризикам, можливо виключно продовживши строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою застосованого відносно ОСОБА_5 , ухвалою слідчого судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 16.09.2025.

Крім того, на переконання слідчого судді, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного, про який ідеться в клопотанні, оскільки існує обґрунтована підозра щодо вчинення ОСОБА_5 особливо тяжкого кримінального правопорушення, досудове розслідування щодо якого не завершене. Також відповідний ступінь втручання є розумним і співмірним із завданнями цього кримінального провадження.

Під час оцінки виправданості втручання у права і свободи підозрюваного слідчий суддя також враховує необхідність додаткового часу для проведення та завершення слідчих та процесуальних дій у кримінальному провадженні, що мають важливе значення для кримінального провадження, та обставини, які перешкоджали здійснити ці дії раніше та строку, необхідного для їх проведення або завершення.

Статтею 197 КПК України передбачено, що строк дії ухвали слідчого судді, суду про продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Ухвалою слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси строк досудового розслідування в кримінальному провадженні продовжено до 14.12.2025.

З огляду на зазначене, враховуючи дані про особу підозрюваного, особливості його життєдіяльності, вагомість доказів на підтвердження обґрунтованості підозри на даній стадії досудового розслідування, обставини та особливості події кримінального правопорушення, одне з яких відповідно до ст.12 КК України є особливо тяжким злочином, направленим проти життя та здоров`я особи, яке відповідно до ст.3 Конституції України, визнається найвищою соціальною цінністю, суспільну небезпеку інкримінованого органом досудового розслідування злочину, слідчий суддя вважає, що єдиним запобіжним заходом, спроможним досягнути мети його застосування в кримінальному провадженні є тримання під вартою, а тому такий запобіжний захід має бути продовжений в межах строку досудового розслідування, а саме до 08.02.2025 включно.

За таких обставин, слідчий суддя вважає, що наявність обґрунтованої підозри, існуючі ризики у даному кримінальному провадженні, а також характеризуючі дані про особу підозрюваного ОСОБА_5 , в сукупності надають достатні підстави для продовження відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки інший запобіжний захід не забезпечить дієвості даного кримінального провадження та належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_5 на даній стадії досудового розслідування та, на переконання слідчого судді, не буде порушувати баланс інтересів щодо прав особистої свободи останнього та завдань кримінального провадження.

Будь-яких даних, що за станом здоров`я чи з інших причин підозрюваний ОСОБА_5 не може утримуватися під вартою в умовах слідчого ізолятора сторонами не надано, а слідчим суддею не встановлено.

Разом з цим, з урахуванням положень п.1 та п.2 ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя вважає не визначати підозрюваному ОСОБА_5 альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.

Підстав для зміни запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_5 на більш м`який у вигляді домашнього арешту, слідчим суддею не встановлено.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.131, 132, 177, 178, 183, 193, 194, 196, 197, 199 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого-криміналіста відділу розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи СУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Черкаської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 , про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити частково.

Продовжити підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, тобто до 08.02.2026 включно, без визначення розміру застави.

Копію ухвали негайно вручити підозрюваному, його захиснику, слідчому, прокурору, направити до ДУ «Черкаський слідчий ізолятор» МЮУ.

Строк дії ухвали визначити до 08.02.2026, включно.

Ухвала підлягає до негайного виконання, але може бути оскаржена безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали виготовлено та проголошено 15.12.2025.

Слідчий суддя: ОСОБА_1