справа № 462/8469/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2025 року суддя Залізничного районного суду м. Львова ОСОБА_1 , розглянувши у порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000272 від 22.10.2025 року про обвинувачення

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Прилбичі, Яворівського району, Львівської області, українця, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого вироком Залізничного районного суду м. Львова від 26.08.2025 року за вчинення кримінального проступку, передбаченого ст. 390-1 КК України до покарання у вигляді пробаційного нагляду строком на 1 рік

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 390-1 КК України,

встановив:

ОСОБА_2 18.07.2025 року, будучи ознайомленим під особистий підпис із рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 07.07.2025 року, яке вступило у законну силу 07.08.2025 року, у справі №462/4886/25 про видачу обмежувального припису на строк шість місяців, яким вжито заходи тимчасового обмеження прав ОСОБА_2 відносно його колишньої дружини ОСОБА_3 , згідно якого було заборонено ОСОБА_2 : перебувати у місці спільного проживання з ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 ; наближатися на відстань менше 300 м. до місця проживання постраждалої особи ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , а також до місця роботи постраждалої особи за адресою: АДРЕСА_3 ; вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою ОСОБА_3 , або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто, чи через третіх осіб, а також переслідувати її. Однак, всупереч вказаному припису, 21.10.2025 року близько 11:00 год., більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_2 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне невиконання обмежувального припису, нехтуючи обов`язковим приписом та обмеженням суду, переслідуючи умисел, спрямований на порушення нормальної діяльності органів правосуддя по забезпеченню виконання рішення суду, всупереч вимогам ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України, відповідно до яких рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання, зайшов у квартиру, що за адресою: АДРЕСА_1 та перебував там протягом тривалого часу, чим порушив обмежувальний припис Залізничного районного суду м. Львові від 07.07.2025 року, а саме - перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 . Внаслідок вищенаведених дій, ОСОБА_4 викликала працівників поліції, які прибули на місце події та припинили протиправні дії ОСОБА_2 .

Окрім цього, ОСОБА_2 , 18.07.2025 року будучи ознайомленим під особистий підпис із рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 07.07.2025 року, який вступив у законну силу 07.08,2025 року, у справі № 462/4886/25 про видачу обмежувального припису на строк шість місяців, яким вжито заходи тимчасового обмеження прав ОСОБА_2 відносно його колишньої дружини ОСОБА_3 , згідно якого було заборонено ОСОБА_2 : перебувати у місці спільного проживання з ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_1 ; наближатися на відстань менше 300 м. до місця проживання постраждалої особи ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , а також до місця роботи постраждалої особи за адресою: АДРЕСА_3 ; вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою ОСОБА_3 , або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто, чи через третіх осіб, а також переслідувати її. Однак, всупереч вказаному припису, 23.10.2025 року близько 10:00 год. та близько 17:00 год., більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_2 , реалізуючи свій злочинний умисел направлений на умисне невиконання обмежувального припису, нехтуючи обов`язковим приписом та обмеженням суду, переслідуючи умисел, спрямований на порушення нормальної діяльності органів правосуддя по забезпеченню виконання рішення суду, всупереч вимогам ч. 4 ст. 350-6 ЦІК України, відповідно до яких рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання, зайшов у квартиру, що за адресою: АДРЕСА_1 та перебував там протягом тривалого часу, чим порушив обмежувальний припис Залізничного районного суду м. Львова від 07.07.2025 року, а саме - перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 . Внаслідок вищенаведених дій, ОСОБА_4 викликала працівників поліції, які прибули на місце події та припинили протиправні дії ОСОБА_2 .

Дії ОСОБА_2 кваліфіковано як умисне невиконання обмежувального припису, тобто вчинення кримінального проступку, передбаченого ст. 390-1 КК України.

Прокурором, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 302 КПК України, заявлено про розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку за відсутності учасників судового провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні, оскільки обвинувачений беззаперечно визнає свою винуватість, не оспорює встановлені в результаті досудового розслідування обставини і погоджується на розгляд обвинувального акта за його відсутності.

До матеріалів обвинувального акта додано письмову заяву обвинуваченого ОСОБА_2 , в якій зазначає, що вину у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 390-1 КК України, визнає беззаперечно, повністю згідний із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, просить розгляд обвинувального акта проводити у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду у судовому засіданні та вказує, що ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження з метою оспорення встановлених у результаті досудового розслідування обставин, недослідження доказів у судовому засіданні чи з підстави розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 підтвердив добровільність беззаперечного визнання обвинуваченим ОСОБА_2 винуватості у вчиненому, його згоду із встановленими в результаті досудового розслідування обставинами та розгляд обвинувального акта за їх відсутності без проведення судового розгляду у судовому засіданні.

Окрім цього, до обвинувального акту додано письмову заяву потерпілої ОСОБА_3 щодо згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження та згоди на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному КПК України, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Фактичні обставини справи (дата, час, місце, спосіб вчинення кримінального правопорушення, винуватість у вчиненні кримінального правопорушення та його мотиви, розмір заподіяної шкоди, а також інші обставини провадження) встановлені досудовим розслідуванням, учасниками кримінального провадження визнані та не оспорюються, а тому суд вважає їх доведеними.

Суд, вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали кримінального провадження, приходить до переконання, що вина ОСОБА_2 доведена повністю, дії обвинуваченого органом досудового слідства кваліфіковано вірно за ст. 390-1 КК України, так як обвинувачений ОСОБА_2 умисно не виконав обмежувального припису.

Оскільки, ОСОБА_2 вчинив декілька тотожних кримінальних проступків, суд кваліфікує його дії за ст. 390-1 КК України за епізодами невиконання обмежувальних приписів, а не за кожен із них окремо, оскільки вони підпадають під дію однієї і тієї ж статті закону України про кримінальну відповідальність і повторної кваліфікації не потребують.

Відповідно до змісту ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до кримінальних проступків, особу винного, який раніше судимий (матеріали кримінального провадження, а.с. 109), на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває (матеріали кримінального провадження, а.с. 106, 108).

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому є його щире каяття.

Обтяжуючими покарання обставинами є вчинення кримінального правопорушення щодо колишнього подружжя.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що для виправлення, перевиховання обвинуваченого і для попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень у майбутньому, справедливим та достатнім буде обрати йому покарання у виді обмеження волі у межах санкції, передбаченої ст. 390-1 КК України.

Також встановлено, що вироком Залізничного районного суду м. Львова від 26.08.2025 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 390-1 КК України, і призначено йому покарання у вигляді пробаційного нагляду строком на 1 (один) рік. На підставі ст. 59-1 КК України покладено на ОСОБА_2 у період дії пробаційного нагляду наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; виконувати заходи передбачені пробаційною програмою.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. Остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_2 вчинив інкриміноване кримінальне правопорушення після постановлення вироку Залізничного районного суду м. Львова від 26.08.2025 року, але до повного відбуття покарання за таким, тому йому слід призначити остаточне покарання відповідно до вимог ч. 1 ст. 71 КК України, частково приєднавши до покарання призначеного за даним вироком невідбуту частину покарання за попереднім вироком Залізничного районного суду м. Львова від 26.08.2025 року, враховуючи положення п. 5 ч. 1 ст. 72 КК України, згідно якого одному дню обмеження волі відповідає один день пробаційного нагляду.

Запобіжний захід у даному кримінальному провадженні не обирався.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Витрати на залучення експерта відсутні.

Долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 100, 368-371, 373, 374, 382 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 390-1 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 71, 72 КК України до покарання призначеного ОСОБА_2 за даним вироком частково приєднати невідбуте ним покарання за попереднім вироком Залізничного районного суду м. Львова від 26.08.2025 року, яким його засуджено до 1 (одного) року пробаційного нагляду, та остаточно за сукупністю вироків призначити покарання у виді 1 (одного) року 2 (двох) місяців обмеження волі.

Строк відбуття покарання рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Речовий доказ: CD-R диск із записами відеореєстратора SN071489, на якому зафіксована подія порушення обмежувального припису ОСОБА_2 21.10.2025 року, яку постановою дізнавача СД ВП № 1 ЛРУП № 2 ГУ НП у Львівській області визнано речовим доказом в даному кримінальному провадженні (матеріли кримінального провадження а.с. 100-101) залишити в матеріалах кримінального провадження.

Суд роз`яснює, що вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому ст. 381, 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

З інших підстав на вирок може бути подано апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 382 КПК України копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя /підпис/

З оригіналом згідно:

Суддя: ОСОБА_1