ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2026 року

м. Хмельницький

Справа № 686/29974/24

Провадження № 11-сс/820/77/26

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Хмельницькому в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29 січня 2026 року у кримінальному провадженні №0001463 від 29.10.2024 року про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сухівці Рівненської області, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.1 ст.263 КК України, та

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення та встановлені судом обставини

Слідчим суддею встановлено, що СУ ГУНП в Хмельницькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001463 від 29.10.2024 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбаченихч.4 ст.185, ч. 3 ст. 358, ч. 1 ст. 263 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, щозгідно з рішенням 1 сесії VIII скликання Рівненської районної ради від 03.12.2020 ОСОБА_8 є депутатом VIII скликання Рівненської районної ради Рівненської області.

Так, у невстановленому досудовим розслідуванням місці та час, ОСОБА_8 запропонував ОСОБА_9 , який працює механізатором ТОВ «Агрохолдинг «Зоря», засновником якого є ТОВ «ГРУПА КОМПАНІЙ «ВІТАГРО», та здійснює підживлення полів вказаного підприємства аміачною селітрою, про свої злочинні наміри, спрямовані на корисливе, протиправне, таємне викрадення аміачної селітри, яка належить ТОВ «ГРУПА КОМПАНІЙ «ВІТАГРО», попередньо залучивши до протиправної діяльності ОСОБА_7 . Таким чином, ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9 вступили у попередню змову та досягли спільного злочинного наміру, спрямованого на таємне викрадення чужого майна.

В подальшому, діючи в умовах воєнного стану, введеного на всій території України Указом Президента України від 24 лютого 2022 № 64/2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» та в подальшому неодноразово продовжений іншими Указами Президента України, востаннє від 15 квітня 2025 року № 235/2025 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 16 квітня 2025 року № 4356-ІХ «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» строком на 90 діб, реалізуючи свій злочинний умисел на крадіжку аміачної селітри, належної ТОВ «ГРУПА КОМПАНІЙ «ВІТАГРО», 20.02.2025 ОСОБА_8 з власного мобільного телефону № НОМЕР_1 о 16 год 03 хв, зателефонував до ОСОБА_9 на його мобільний телефон № 098-8789-39-52 та домовилися про вчинення в той же день крадіжки аміачної селітри, належної ТОВ «ГРУПА КОМПАНІЙ «ВІТАГРО» на полі неподалік сіл Бронники та Михайлівка Рівненського району Рівненської області.

Так, ОСОБА_8 20.02.2025, продовжуючи реалізацію злочинного умислу, спрямованого на таємне викрадання чужого майна, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , з власного мобільного телефону № НОМЕР_1 о 18 год 23 хв зателефонував на мобільний телефон № НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_7 та повідомив, що йому потрібно приїхати на поле неподалік сіл Бронники та Михайлівка Рівненського району Рівненської області, де його буде чекати ОСОБА_9 , на що ОСОБА_7 погодився.

Надалі ОСОБА_7 , діючи відповідно до вказівки ОСОБА_8 , 20.02.2025, з власного мобільного телефону № НОМЕР_2 о 20 год 27 хв зателефонував на мобільний телефон № НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_9 та запитав, коли та куди під`їхати, на що останній відповів, що пізніше повідомить.

В подальшому, 20.02.2025 ОСОБА_9 з власного мобільного телефону № 098-8789-39-52 о 20 год 57 хв зателефонував на мобільний телефон № НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_7 та повідомив, що він знаходиться на полі неподалік сіл Бронники та Михайлівка Рівненського району Рівненської та чекає на останнього.

Реалізуючи злочинний умисел, в період часу з 20 год 57 хв по 21 год 11 хв, 20.02.2025 ОСОБА_7 на невстановленому транспортному засобі приїхав на поле неподалік сіл Броники та Михайлівка Рівненського району Рівненської області звідки за допомогою ОСОБА_9 діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, передбачаючи та свідомо бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, таємно, погрузили в транспортний засіб 3 тони аміачної селітри, належної ТОВ «ГРУПА КОМПАНІЙ «ВІТАГРО», вартістю 21546,00 гривень за тонну, після чого, ОСОБА_7 за вказівкою ОСОБА_8 передав ОСОБА_9 8000 грн в якості грошової винагороди за вчинення крадіжки.

Вищевказаними умисними протиправними діями ОСОБА_8 за попередньою змовою з ОСОБА_9 та ОСОБА_7 спричинили ТОВ «ГРУПА КОМПАНІЙ «ВІТАГРО» майнової шкоди на загальну суму 64 638 гривень.

Крім того, ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх злочинних дій, діючи всупереч спеціальному Порядку набуття права власності громадянами на окремі види майна, затвердженого постановою Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» від 17 червня 1992 року №2471-XII, а також «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21 серпня 1998 року №622 (далі - Правил), діючи умисно, незаконно без передбаченого законом дозволу на придбання бойових припасів при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах (дата, час, місце), але не пізніше ніж 05.03.2025, здійснив придбання, та зберігання вогнепальної зброї та бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

В порушення вищевказаних норм, ОСОБА_7 , достовірно знаючи як виглядає вогнепальна зброя та бойові припаси 04.03.2025, отримав від ОСОБА_8 , на зберігання, нарізний мисливський карабін калібру 7,62х39 мм, який є цивільної вогнепальною зброєю та який придатний до стрільби та сто десять патронів, які є військовими боєприпасами стрілецької вогнепальної зброї, 7,62 мм, проміжними патронами з кулею зі сталевим осердям.

Надалі, 05.03.2025, в період часу з 06 год 40 хв по 08 год 34 хв, під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 на території Рівненської області Рівненського району Обарівської сільської ради у будинку, який розташований на земельній ділянці з кадастровим номером № :04:010:0880, було виявлено та вилучено: нарізний мисливський карабін «МКМ-072Сб», серії НОМЕР_4 , калібру 7,62х39 мм, виготовлений ПАТ «Завод Маяк» (м. Київ, Україна) шляхом промислової переробки 7,62 мм автомата АКМ (індекс 6П1), виробництва ВО «Іжмаш», СРСР, який придатний до стрільби та сто десять патронів, які є військовими боєприпасами стрілецької вогнепальної зброї, 7,62 мм, проміжними патронами з кулею зі сталевим осердям, з яких: двадцять патронів виробництва Луганського верстатобудівного заводу, м. Луганськ СРСР, 1962 р.в., сім патронів виробництва машинобудівного заводу імені Леніна м. Фрунзе (Бишкек) СРСР, 1963 р.в., шістдесят два патрони виробництва Тульського патронного заводу, м. Тула СРСР (з них двадцять патронів 1975 р.в., сорок два патрони 1966 р.в.), двадцять один патрон виробництва Климовськогоштамповочного заводу м. Климовськ СРСР, 1981 р.в., до самозарядного карабіну конструкції Сімонова (СКС), автоматів конструкції Калашникова (АК, АКМ, АКМС), ручних кулеметів конструкції Калашникова (РКК, РККС), ручного кулемету конструкції Дегтярьова (РКД), та іншої зброї калібру 7,62х39 мм.».

22.01.2026 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185, ч. 1 ст.263 КК України.

За вказаним кримінальним провадженням слідчий СУ ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_10 звернувся до слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду із клопотанням, погодженим із прокурором Хмельницької обласної прокуратури ОСОБА_5 , про застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185, ч. 1 ст.263 КК України, посилаючись на те, що існують передбачені ст.177 КПК України ризики: переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків та потерпілих.

Ухвалою слідчого суддіХмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29 січня 2026 року задоволено частково клопотання слідчого та застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який полягаєу забороні залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , у період з 23:00 год. до 06:00 год. наступного дня без дозволу слідчого, прокурора або суду з покладенням зобов`язання прибувати до слідчого, прокурора, суду, слідчого судді за кожною вимогоюта покладено на підозрюваного обов`язки, передбачені частиною 5 статті 194 КПК України, до 22 березня 2026 року включно.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

Не погоджуючись із рішення слідчого судді, захисник ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу та доповнення до неї, в яких просить ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29 січня 2026 року скасувати, постановити нову ухвалу, якоювідмовити в задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_7 .

Вважає, що додані до клопотання про застосування запобіжного заходу докази, а саме протоколи обшуків, протоколи пояснень, протоколи про проведення НСРД не підтверджують: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначених у клопотанні.

Захисник наголошує на відсутності доказів обґрунтованості підозри у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень ОСОБА_7 , підозра ґрунтується на припущеннях, ознаки інкримінованих злочинів не доведені.

Зазначає, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, єдиний ризик, який слідча суддя визнає доведеним, є ризик незаконного впливу на свідків та інших підозрюваних, який в судовому засіданні не доведений та заявлений формально, не підтверджується відповідними доказами.

Зазначає, що слідчим суддею не наведено конкретного факту, який би свідчив про спроби або наміри ОСОБА_7 впливати на будь яку особу, не зазначено жодного свідка щодо якого існує реальна загроза впливу, будь які факти спроб тиску, погроз чи контактів зі свідками чи іншими підозрюваними.

Вказує, що ОСОБА_7 зареєстрований як фізична особа - підприємець та здійснює підприємницьку діяльність з надання послуг вантажного перевезення на території центральної та західної України, у власності ОСОБА_7 перебувають три вантажні транспортні засоби, а у трудових відносинах з ФОП ОСОБА_7 два наймані працівники, ОСОБА_7 безпосередньо виконує функції водія та здійснює перевезення вантажів територією України, що об`єктивно передбачає необхідність перебування у відрядженнях та ночівлі в інших населених пунктах.

Захисник вважає, що зазначені обставини є непропорційним завданням кримінального провадження, не відповідають принципу розумної необхідності та не узгоджуються з вимогами щодо забезпечення балансу між інтересами кримінального провадження та правами особи.

Захисник звертає увагу, що слідчий суддя розглянула клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у новій редакції, копія якого стороні захисту вручена не була. Крім того, ОСОБА_7 отримав 22.01.2026 року о 10 год. 56 хв. копію клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу, яка не містила посилань на наявність такого ризику, як можливість незаконного впливу на свідків та інших підозрюваних з боку ОСОБА_7 , а також не містила прохання про покладення на нього обов`язку утримуватися від спілкування зі свідками та підозрюваним ОСОБА_9 у даному кримінальному провадженні.

Про доповнення клопотання в частині існування зазначеного ризику та покладення відповідного обов`язку на підозрюваного ОСОБА_7 слідчим було заявлено усно безпосередньо під час судового засідання, що фактично призвело до зміни обсягу та змісту заявлених вимог після вручення клопотання стороні захисту.

Вважає, що у зв`язку з недотриманням слідчим вимог ч. 2 ст. 184,п. 3 ч. 3 ст. 184 КПК України, слідча суддя була зобов`язана розглянути клопотання слідчого в тій редакції, в якій його було вручено ОСОБА_7 , та відмовити у його задоволенні у зв`язку з відсутністю доведених ризиків, або ж повернути клопотання прокурору для доопрацювання та повторного подання відповідно до вимог КПК України.

Позиції учасників судового провадження

Підозрюваний ОСОБА_7 та його захисник адвокат ОСОБА_6 просили задовольнити апеляційну скаргу в повному обсязі з наведених в апеляційній скарзі підстав. Наполягали на відсутності ризиків та вважали підозру не обґрунтованою, корисливий мотив не доведено.

Прокурор не визнав апеляційних вимог, вважає ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, зазначив, що існують ризики, передбачені статтею 177 КПК України, на які вказує слідчий у клопотанні, застосування домашнього арешту у нічний час є необхідним.

Заслухавши суддю-доповідача, підозрюваного та його захисника, думку прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Мотиви суду

Згідно зі статтею 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до частини 1 статті 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Стаття 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на свободу та особисту недоторканість.

У поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 оскаржує застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, оскільки вважає, що відсутні ризики, передбачені статтею 177 КПК України, на які посилається слідчий у клопотанні; підозра є необґрунтованою; клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо ОСОБА_7 не містить обґрунтування потреби саме такого ступеня втручання у права і свободи особи.

Слідчий суддя, частково задовольняючи клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, зазначив, що долучені до матеріалів клопотання докази об`єктивно доводять можливу причетність підозрюваного до інкримінованих йому кримінальних правопорушень, підозра є обґрунтованою та відповідає стандарту переконання «обґрунтована підозра» тією мірою, щоб виправдати подальше розслідування; прокурором та слідчим доведено, що на даній стадії досудового розслідування існує ризик, передбаченийп. 3 ч.1 ст.177 КПК України, незаконного впливу на свідків, інших підозрюваних, яким можуть бути відомі обставини, що підлягають доказуванню під час кримінального провадження з метою уникнення кримінальної відповідальності.

З огляду на викладене, слідчий суддя, враховуючи наявний ризик, визначені ст.178 КПК України обставини, мету та підстави застосування запобіжних заходів (забезпечення належної процесуальної поведінки), вагомість наявних доказів, що дають підстави підозрювати особу у вчиненні даного кримінального правопорушення, обґрунтування прокурора та слідчого наведені у поданому клопотанні, тяжкість можливого призначеного покарання, особу підозрюваного ОСОБА_7 , міцність його соціальних зв`язків, дійшов висновку, що належну процесуальну поведінку останнього забезпечить запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту, який полягав би у заборонні залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , у період з 23:00 год. до 06:00 год. наступного дня без дозволу слідчого, прокурора або суду з покладенням зобов`язання прибувати до слідчого, прокурора, суду, слідчого судді за кожною вимогою, з покладенням на нього визначених ст.194 КПК України обов`язків.

Частиною 1 статті 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до частини 3 статті 176 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що рішення слідчим суддею ухвалено з дотриманням зазначених вимог національного законодавства та з урахуванням практики ЄСПЛ, тому колегія суддів погоджується з вказаним висновком слідчого судді.

Відповідно до вимог статті 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити вище перелічені дії.

Слідчим суддею встановлено, щослідчим СУ ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_10 здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001463 від 29.10.2024 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч. 3 ст. 358, ч. 1 ст. 263 КК України.

22.01.2026 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185, ч. 1 ст.263 КК України.

Зібрані під час досудового розслідування матеріали кримінального провадження (докази), дають підстави вважати, що на даній стадії досудового розслідування підозрюваний обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.4 ст. 185, ч. 1 ст.263 КК України.

На переконання колегії суддів, слідчий суддя, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання про застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_7 , відповідно до вимог статей 193, 194 КПК України, вислухав доводи учасників судового провадження, належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого і дійшов вмотивованого висновку, що надані сторонами кримінального провадження докази доводять обставини, які свідчать як про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185, ч. 1 ст.263 КК України, так і існування ризику, передбаченого статтею 177 КПК, зазначеного слідчим в клопотанні.

У колегії суддів не виникає сумнівів у висновках слідчого судді щодо обґрунтованості на цій стадії досудового розслідування підозри, пред`явленої ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень з боку органу досудового розслідування, оскільки існує інформація, що він міг вчинити вказані правопорушення, про що свідчать матеріали кримінального провадження, додані до клопотання слідчого і доведено прокурором.

З системного аналізу статті 194 КПК України вбачається, що якщо надані сторонами кримінального провадження докази не доводять обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, то жоден із запобіжних заходів не може бути застосований.

У відповідності до частини 5 статті 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Норми кримінального процесуального закону не містять визначення поняття «обґрунтованої підозри», тому колегією суддів враховується практика Європейського суду з прав людини з питання визначення поняття «обґрунтованої підозри» (по справі «Нечипорук і Йонкало проти України» та «Луканов проти Болгарії» (Lukanov v. Bulgaria)), відповідно до якої слідчий суддя, оцінюючи докази на предмет доведеності обставин, передбачених п.1 ч.1 ст.194КПК,повинен виходити з того, що підозра визнається обґрунтованою лише у тому випадку, якщо «існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про котру йдеться, могла вчинити правопорушення».

Стандарт доказування «обґрунтована підозра» вважається досягнутим, якщо фактів та інформації достатньо, аби переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення (рішення ЄСПЛ «Фокс, Кембел і Хартлі проти Сполученого Королівства», «Лабіта проти Італії», «Мюррей проти Сполученого Королівства», «ІльгарМаммадов проти Азейбарджану», «Нечипорук і Йонкало проти України»).

Стандарт доказування «обґрунтована підозра» вважається досягнутим, якщо фактів та інформації достатньо, аби переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення (рішення ЄСПЛ «Фокс, Кембел і Хартлі проти Сполученого Королівства», «Лабіта проти Італії», «Мюррей проти Сполученого Королівства», «ІльгарМаммадов проти Азейбарджану», «Нечипорук і Йонкало проти України»).

При вирішенні питання щодо обґрунтованості підозри з метою застосування заходу забезпечення кримінального провадження, оцінка наданих доказів здійснюється не з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а лише для визначення певної вірогідності причетності особи до вчинення кримінального правопорушення, а також того чи є підозра обґрунтованою настільки, щоби виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення, оскільки на стадії досудового розслідування слідчий суддя не вирішує питання, які повинен вирішувати вже суд під час розгляду кримінального провадження за суттю.

Факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Таким чином, колегія суддів, враховуючи також і практику Європейського суду з прав людини з цього питання, вважає, що така інформація щодо ОСОБА_7 в матеріалах справи існує та доведена прокурором, існують факти та інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що ОСОБА_7 міг вчинити правопорушення, ця стадія розслідування не передбачає сукупності доказів, достатньої для прийняття процесуального рішення за суттю кримінального провадження, тому обґрунтованість підозри на цій стадії досудового розслідування у колегії суддів не викликає сумнівів.

З викладених вище підстав, колегія суддів вважає апеляційні доводи захисника підозрюваного щодо відсутності обґрунтованої підозри неспроможними та не підлягаючими задоволенню.

Твердження щодо безпосередньої оцінки наявних в матеріалах провадження доказів не впливають на визначення обґрунтованості підозри, а повинні оцінюватись судом при розгляді кримінального провадження по суті.

Щодо існування ризиків, передбачених статтею 177 КПК Кодексу, слідчий суддя, враховуючи ступінь тяжкості кримінальних правопорушень, у скоєнні яких підозрюється ОСОБА_7 , даних про особу підозрюваного, міцні соціальні зв`язки, а також те, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання, забезпечений роботою, раніше не судимий, на розгляд клопотання з`явився самостійно за першою вимогою, довгий час був обізнаний із фактом розслідування зазначеного кримінального провадження, з`являвся на усі виклики слідчого, від органу досудового розслідування не переховувався, дійшов висновку, що існує ризик, що підозрюваний моженезаконно впливати на свідків, інших підозрюваних, яким можуть бути відомі обставини, що підлягають доказуванню під час кримінального провадження з метою уникнення кримінальної відповідальності.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків слідчий суддя врахував, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначеного статтею 615 цього Кодексу (ч. 4 ст. 95 КПК України). За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при збиранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Враховуючи викладене, слідчий суддя дійшов висновку, що прокурором та слідчим доведено, що на поточній стадії досудового розслідування існує ризик, передбачений статтею 177 КПК України, незаконного впливу на свідків, інших підозрюваних, яким можуть бути відомі обставини, що підлягають доказуванню під час кримінального провадження з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Колегія суддів погоджується з наведеними висновками слідчого судді, вважає, що слідчий суддя дотримався вимог кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_7 , тоді як не знайшли підтвердження доводи апеляційної скарги захисника підозрюваного щодо неповноти судового розгляду, необґрунтованості недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам.

З огляду на те, що слідчим надані матеріали на обґрунтування підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованих кримінальних правопорушень, а також встановлена наявність достатніх підстав вважати, що існує ризик, передбачений пунктом 3 частини 1 статті 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий в клопотанні та прокурор під час розгляду клопотання, обґрунтована неможливість на цій стадії досудового розслідування застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу для запобігання наявномуризику, з урахуванням обставин провадження, тяжкості кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_7 , в тому числі і тяжких злочинів, вимог статті 178 КПК України, відомостей про особу підозрюваного, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про наявність підстав, передбачених КПК України, для застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, який полягаєу забороні залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , у період з 23:00 год. до 06:00 год. наступного дня без дозволу слідчого, прокурора або суду з покладенням зобов`язання прибувати до слідчого, прокурора, суду, слідчого судді за кожною вимогою, з покладенням на нього визначених судом обов`язків, що забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного та обраний запобіжний захід буде цілком достатнім для запобіганню ризику, вказаному у клопотанні.

На підставі вказаного, доводи сторони захисту щодо відсутності у клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо ОСОБА_7 обґрунтування потреби саме такого ступеня втручання у права і свободи особи, є неспроможними.

Щодо доводів апеляційної скарги про відсутність ризику незаконного впливу на свідківу кримінальномупровадженні,то такідоводи колегіясуддів вважаєнеобґрунтованими зважаючи на те, що кримінальне провадження перебуває на початковій стадії, досудове розслідування триває, не допитано осіб, яким відомі або можуть бути відомі обставини, що підлягають доказуванню під час кримінального провадження.

Доводи захисника, що ОСОБА_7 отримав копію клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу, яка не містила посилань на наявність такого ризику, як можливість незаконного впливу на свідків та інших підозрюваних з боку ОСОБА_7 , є неспроможними, оскільки подане до суду першої інстанції клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно ОСОБА_7 відповідає вимогам ст.184 КПК України, в ньому зазначений ризик, передбачений п.3 ч.1 ст. 177 КПК України, який слідчий суддя уважає доведеним.

Стосовно доводів апеляції про істотні порушення КПК через те, що примірник клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу, наданий стороні захисту, не містив прохання про покладення на ОСОБА_8 обов?язку утримуватися від спілкування зі свідками та підозрюваним ОСОБА_9 у даному кримінальному провадженні, про доповнення клопотання в частині покладення зазначеного обов?язку слідчим було заявлено безпосередньо під час судового засідання, що фактично змінило обсяг та зміст заявлених вимог після їх вручення стороні захисту та порушило право на захист та принцип змагальності, то вони не заслуговують на увагу.

Зі змісту ч.4 ст.194 КПК України вбачається, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Так, слідчий звертався до слідчого судді із клопотання про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді цілодобового арешту, слідчий суддя застосував більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а саме у вигляді домашнього арешту, який полягає в забороні залишати місце свого проживання у певний (нічний) час доби, з покладенням на нього визначених саме слідчим суддею обов`язків, що забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Враховуючи наявний ризик, а саме незаконного впливу на свідків, інших підозрюваних,яким можуть бути відомі обставини, що підлягають доказуванню під час кримінального провадження, з метою уникнення кримінальної відповідальності, слідчий суддя поклав на підозрюваного обов`язок, передбачений частиною п`ятою статті 194 КПК - утримуватися від спілкування зі свідками та підозрюваним ОСОБА_9 у даному кримінальному провадженні.

Крім того, колегією суддів враховано відомості про особу підозрюваного, те що він зареєстрований як фізична особа - підприємець та здійснює підприємницьку діяльність з надання послуг вантажного перевезення на території центральної та західної України, у власності ОСОБА_7 перебувають три вантажні транспортні засоби, а у трудових відносинах з ФОП ОСОБА_7 два наймані працівники, ОСОБА_7 безпосередньо виконує функції водія та здійснює перевезення вантажів територією України, що передбачає необхідність перебування у відрядженнях та ночівлі в інших населених пунктах, однак указане не можу визнатися достатніми підставами для відмови у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу до підозрюваного, або обраннянайбільш м`якого запобіжного заходу - особистого зобов`язання.

Таким чином, за результатами апеляційного розгляду колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 не підлягає задоволенню, оскільки викладені в ній обставини не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду. Слідчий суддя дійшов обґрунтованого та вмотивованого висновку про необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло у певний період доби. Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

Керуючись статтями 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29 січня 2026 року про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту строком до 22 березня 2026 року, з покладанням обов`язків, передбачених частиною 5 статті 194 КПК України, стосовно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3