У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2026 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Миколаївського районного суду Миколаївської області від 12 січня 2026 року, якою щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кірове Нікопольського району Дніпропетровської області, українця, громадянина України, тимчасово проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , який на момент вчинення кримінального правопорушення проходив військову службу на посаді водія безпілотних літальних апаратів військової частині НОМЕР_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України,

- обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 10 березня 2026 року (включно) з визначенням застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто 266 240 (двісті шістдесят шість тисяч двісті сорок) грн 00 коп.

??

Учасники судового провадження:

прокурор: ОСОБА_7

підозрюваний: ОСОБА_6

захисник: ОСОБА_5

в с т а н о в и в :

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Клопотання слідчого задоволено, застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 10 березня 2026 року (включно) з визначенням застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто 266 240 (двісті шістдесят шість тисяч двісті сорок) грн 00 коп.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Захисник вважає, що оскаржувана ухвала є необґрунтованою та незаконною.

Зазначає, що ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України стороною обвинувачення не було доведено.

Також на думку сторони захисту, враховуючи відомості про особу підозрюваного, який є військовослужбовцем, має постійне місце проживання, має намір повернутися на військову службу, наявні підстави для застосування до підозрюваного іншого, більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

Під час розгляду клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 слідчим суддею встановлені наступні обставини.

СВ відділенням поліції №5 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000012 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

Органом досудового розслідування ОСОБА_6 підозрюється у тому, що у невстановлені в ході досудового розслідування дату та час, але не пізніше 09.01.2026, ОСОБА_6 , як військовослужбовцю військової служби на посаді водія безпілотних літальних апаратів військової частини НОМЕР_1 , військової техніки та іншого військового майна військової частини НОМЕР_1 видано автомат Калашникова-74 з серійним номером НОМЕР_2 , 1986 року виготовлення та патрони калібру 5, 45 мм у кількості 115 штук.

Далі у невстановлений час та у невстановленому місті, але не пізніше 09.01.2026 року, ОСОБА_6 із ввіреним йому автоматом Калашникова-74 з серійним номером НОМЕР_2 , 1986 року виготовлення та патронами калібру 5, 45 мм у кількості 115 штук, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, без передбаченого законом дозволу, перевіз, а у подальшому переніс їх за місцем свого тимчасового проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де став незаконно зберігати, у вказаному житловому будинку до 09.01.2026 року.

У подальшому на підставі письмової добровільної згоди на дозвіл проведення огляду користувача домоволодіння ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у період часу з 23:47 годин 09.01.2026 року по 01:25 годин 10.01.2026 року, проведено огляд місця події за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого було виявлено та вилучено: автомат Калашникова-74 з серійним номером НОМЕР_2 , 1986 року виготовлення та патрони калібру 5, 45 мм у кількості 115 штук.

10.01.2026 року ОСОБА_6 затримано у порядку ст. 208 КПК України.

10.01.2026 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Слідчим до суду подано клопотання, погоджене прокурором, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , в якому зазначено, що останній підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України. Прокурор в судовому засіданні зазначив, що неможливо запобігти вказаним у клопотанні ризикам шляхом застосування до підозрюваного більш м`якого виду запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя врахував обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення, вагомість наявних доказів на підтвердження обґрунтованості підозри, послався на наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України та дійшов висновку про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового та кримінального проваджень, апеляційний суд дійшов наступного.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183, 194 КПК України.

Під час апеляційного розгляду, встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням зазначених вимог національного та міжнародного законодавства.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі "Ілійков проти Болгарії" №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що "суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".

П. 48 рішення "Чеботарь проти Молдови" № 35615/06 від 13.11.07 р. - Європейський Суд з прав людини зазначив "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання".

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Так, слідчим суддею взято до уваги, що СВ відділенням поліції №5 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000012 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

Зауважено, що 10.01.2026 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Надані суду матеріали кримінального провадження містять відомості, які свідчать на цей час про правильність висновку слідчого судді щодо обґрунтованості підозри ОСОБА_6 в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях. Підозра ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення обґрунтовується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Також, зважаючи на сукупність отриманих в процесі розгляду клопотання відомостей та даних, що характеризують особу, колегія суддів вважає, що є правильним висновок слідчого судді про існування ризиків, передбачених п.1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя вірно зазначив, що існує ризик того, що ОСОБА_6 розуміючи наслідки вчиненого, зважаючи на покарання, що загрожує йому у разі визнання винним у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, яке, відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України за ступенем тяжкості відноситься до категорії тяжких злочинів, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років, може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, а тому наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді і щодо наявності такого ризику, як ризик незаконного впливу підозрюваного на свідків кримінального правопорушення, оскільки він знайомий з їх анкетними даними та, в тому числі, знає адреси їх проживання, тобто він може здійснювати на них вплив з метою їх спонукання до ненадання показань, перекручування або спотворення обставин, які їм відомі.

Також є наявними ризики, передбачені п. п. 4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_6 , розуміючи тяжкість злочину та з метою уникнення покарання, може здійснювати заходи щодо затягування проведення досудового розслідування, шляхом не виконання покладених на нього обов`язків, та, таким чином, перешкоджати кримінальному провадженню, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, направлене на приховання обставин цього кримінального правопорушення.

За такого, не є слушними доводи апелянта відносно того, що стороною обвинувачення не було доведено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.

Враховуючи фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, відомості про особу підозрюваного, а також встановлені ризики, апеляційний суд погоджується з рішенням суду першої інстанції, що більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Тому не є слушними твердження захисника, що зважаючи на відомості про особу підозрюваного, який раніше не судимий, має постійне місце проживання, то до нього може бути застосований інший, більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою.

Істотних порушень вимог КПК України, які б перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

Апеляційний суд вважає ухвалу слідчого судді законною і обґрунтованою, а відтак не вбачає підстав для її скасування, у зв`язку з чим, апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Миколаївського районного суду Миколаївської області від 12 січня 2026 року, щодо ОСОБА_6 , залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: