Номер провадження 1-кс/754/179/26
Справа № 754/549/26
У Х В А Л А

Іменем України

22 січня 2026 року місто Київ

Слідчий суддя Деснянського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваної ОСОБА_4 , захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання у кримінальному провадженні № 0000252 від 16.04.2025 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженці м. Києва, українці, громадянці України, зареєстрованій за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючій за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судій,

підозрюваній, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 127, ст. 126-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Деснянського районного суду міста Києва 22.01.2026 надійшло клопотання слідчого СВ Деснянського УП ГУНП у місті Києві ОСОБА_6 , погоджене прокурором Деснянської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 0000252 від 16.04.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 127, ст. 126-1 КК України.

Обґрунтовуючи клопотання слідчий зазначає, що ОСОБА_4 у період з серпня 2024 по 04.04.2025, більш точного часу та дати розслідуванням не встановлено, за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , систематично, протягом тривалого часу, за період спільного проживання зі своїм малолітнім сином ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , грубо порушуючи гарантовані державою конституційні права і свободи людини, передбачені ч. 1 ст. 3 Конституції України, згідно з якою людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; ч. 1 ст. 28 Конституції України, згідно з якою ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню; ст. 10 Закону України «Про охорону дитинства», де передбачено, що кожній дитині гарантується право на свободу та особисту недоторканість та захист гідності, а також захист від усіх форм фізичного та психічного насильства, систематично, умисно, вчиняла протиправні дії, спрямовані на вчинення катування свого малолітнього сина ОСОБА_7 , за небажані форми його поведінки, тобто такі, що є невимушеними та неумисними, як методи покарання та спонукання до виконання вказівок, при цьому усвідомлюючи його вікову, фізичну та психологічну нездатність протистояти таким діям та чинити їм адекватний опір, та, розуміючи, що такі діяння супроводжуються для малолітньої дитини стресом, почуттям страху за своє життя та здоров`я, почуттям жаху та неспокою, здатні принизити та зламати її морально, за наступних обставин.

Так, ОСОБА_4 у період з серпня 2024 по 04.04.2025, більш точного часу та дати розслідуванням не встановлено, за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на вчинення катування, тобто вчинення умисних дій спрямованих на заподіяння морального страждання своєму малолітньому сину ОСОБА_7 , з метою його покарання за небажану поведінку та спонукання до його належної на її думку поведінки, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дії, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи настання таких наслідків, усвідомлюючи власну значущість в його сприйняті, будучи значимим дорослим і найближчою людиною для нього, посягаючи на його волю, честь і гідність, систематично закривала в приміщенні туалету вказаної квартири, свого малолітнього сина ОСОБА_7 , поза часом навчального процесу, примушуючи його залишатися там весь час, тобто фактично проживати та спати в приміщенні туалету, тим самим обмежуючи його у вільному пересуванні та позбавляючи дитину можливості достатнього рівня життя.

Крім того, ОСОБА_4 у період з серпня 2024 по 04.04.2025, більш точного часу та дати розслідуванням не встановлено, за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на вчинення катування, тобто вчинення умисних дій спрямованих на заподіяння морального страждання своєму малолітньому сину ОСОБА_7 , з метою його покарання за небажану поведінку та спонукання до його належної на її думку поведінки, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дії, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи настання таких наслідків, усвідомлюючи власну значущість в його сприйняті, будучи значимим дорослим і найближчою людиною для нього, посягаючи на його волю, честь і гідність, побачивши малолітнього ОСОБА_7 вночі, сплячого на підлозі в одязі, сприйнявши це за небажану їй поведінку, примусила малолітнього ОСОБА_7 зняти з себе свій одяг, залишивши його в одній спідній білизні, від чого він, не маючи доступу до іншого одягу, будучи закритим у холодному приміщенні туалету вказаної квартири, відчував холод і не міг зігрітися.

Крім того, ОСОБА_4 у період з серпня 2024 по 04.04.2025, більш точного часу та дати розслідуванням не встановлено, за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на вчинення катування, тобто вчинення умисних дій спрямованих на заподіяння морального страждання своєму малолітньому сину ОСОБА_7 , з метою його покарання за небажану поведінку та спонукання до його належної на її думку поведінки, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дії, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи настання таких наслідків, усвідомлюючи власну значущість в його сприйняті, будучи значимим дорослим і найближчою людиною для нього, посягаючи на його волю, честь і гідність, зв`язувала останнього підручними засобами - зарядним шнуром від мобільного телефону, тим самим позбавляючи його можливості вільно рухатися та пересуватися.

Крім того, ОСОБА_4 у період з серпня 2024 по 04.04.2025, більш точного часу та дати розслідуванням не встановлено, за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на вчинення катування, тобто вчинення умисних дій спрямованих на заподіяння морального страждання своєму малолітньому сину ОСОБА_7 , з метою його покарання за небажану поведінку та спонукання до його належної на її думку поведінки, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дії, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи настання таких наслідків, усвідомлюючи власну значущість в його сприйняті, будучи значимим дорослим і найближчою людиною для нього, посягаючи на його волю, честь і гідність, використовуючи страх дитини, погрози, примусила малолітнього ОСОБА_7 з`їсти зачерствілий шматок хліба, що він не зміг зробити, за відведений йому матір`ю ОСОБА_4 час, в силу своїх фізичних і вікових можливостей.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у катуванні, тобто у вчиненні умисних дій, спрямованих на заподіяння морального страждання своєму малолітньому сину ОСОБА_7 , вчинених з метою покарати його за дії, вчинені ним, тобто у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 127 КК України.

Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 у період з серпня 2024 по 04.04.2025, більш точного часу та дати розслідуванням не встановлено, за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на вчинення катування, тобто вчинення умисних дій спрямованих на заподіяння сильного фізичного болю своєму малолітньому сину ОСОБА_7 , з метою його покарання за небажану поведінку та спонукання до його належної на її думку поведінки, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дії, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи настання таких наслідків, усвідомлюючи власну значущість в його сприйняті, будучи значимим дорослим і найближчою людиною для нього, посягаючи на його волю, честь і гідність, після того, як малолітній ОСОБА_7 не зміг з`їсти зачерствілий шматок хліба, за відведений йому матір`ю ОСОБА_4 час, в силу своїх фізичних і вікових можливостей, сприйнявши дану поведінку малолітнього ОСОБА_7 як за небажану, з метою його покарання, умисно, протиправно, взяла до рук кухонний ніж та здійснила ним порізи по голові малолітнього ОСОБА_7 , внаслідок чого спричинила останньому тілесне ушкодження у вигляді рани у тім`яній ділянці голови, що відноситься до ЛЕГКОГО тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Крім того, ОСОБА_4 у період з серпня 2024 по 04.04.2025, більш точного часу та дати розслідуванням не встановлено, за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на вчинення катування, тобто вчинення умисних дій спрямованих на заподіяння сильного фізичного болю своєму малолітньому сину ОСОБА_7 , з метою його покарання за небажану поведінку та спонукання до його належної на її думку поведінки, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дії, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи настання таких наслідків, усвідомлюючи власну значущість в його сприйняті, будучи значимим дорослим і найближчою людиною для нього, посягаючи на його волю, честь і гідність, діючи умисно, систематично била його по тілу руками та ногами, а також підручними засобами, а саме: ременем, зарядним шнуром від мобільного телефону та кухонними приладами.

Крім того, ОСОБА_4 у невстановлений досудовим розслідуванням дату та час, але не пізніше 04.04.2025, більш точного часу та дати розслідуванням не встановлено, за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умисел, спрямованого на вчинення катування, тобто вчинення умисних дій спрямованих на заподіяння сильного фізичного болю своєму малолітньому сину ОСОБА_7 , з метою його покарання за небажану поведінку та спонукання до його належної на її думку поведінки, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дії, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи настання таких наслідків, усвідомлюючи власну значущість в його сприйняті, будучи значимим дорослим і найближчою людиною для нього, посягаючи на його волю, честь і гідність, діючи умисно, з метою покарання свого малолітнього ОСОБА_7 , за небажану поведінку, вставила кисть його лівої руки в дверний отвір, після чого закрила двері, внаслідок чого спричинила останньому тілесне ушкодження у вигляді синця 3-го пальця лівої кисті, що відноситься до ЛЕГКОГО тілесного ушкодження.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у катуванні, тобто у вчиненні умисних дій, спрямованих на заподіяння сильного фізичного болю своєму малолітньому синові ОСОБА_7 , вчинених з метою покарати його за дії, вчинені ним, тобто у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 127 КК України.

Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що в порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству» №2229-УІІІ, з серпня 2024 ОСОБА_4 , умисно, систематично протягом тривалого часу вчинила домашнє насильство відносно свого малолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з яким спільно проживала в одній квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , що призвело до психологічних страждань та погіршення якості життя малолітнього потерпілого ОСОБА_7 .

Так, 16.08.2024 близько 21 год. 15 хв., за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_4 , вчинила домашнє насильство фізичного характеру по відношенню до свого малолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим завдала шкоди та порушила ч. 1 п. 14, п. 17 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», тим самим скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП України. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 18.09.2024 у справі №754/12153/24, ОСОБА_4 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.173-2 КУпАП України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 170, 00 гривень.

Таким чином, ОСОБА_4 будучи особою, яка раніше притягувалася до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП України за вчинення фізичного домашнього насильства щодо свого малолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , діючи умисно, з мотивів явної неповаги до існуючих норм співжиття в сім`ї, продовжила вчиняти відносно свого малолітнього сина ОСОБА_7 психологічне домашнє насильство.

Так, ОСОБА_4 у невстановлений досудовим розслідуванням час та дату, але не пізніше 04.04.2025, більш точного часу та дати розслідуванням не встановлено, за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , реалізуючи прямий умисел, спрямований на вчинення психологічного домашнього насильства відносно свого малолітнього сина ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дії, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи настання таких наслідків, з мотивів явної неповаги до існуючих норм співжиття у сім`ї, систематично вчиняла домашнє насильство психологічного характеру відносно ОСОБА_7 , що виразилось у висловлюванні до нього брутальною лайкою, голосних криках, приниженні честі та гідності дитини, висловлювала бажання скорішої його смерті та поміщення до інтернату, словесно погрожувала зарізати його та винести тіло дитини у пакетах на смітник або ліс, чим завдала йому психологічних страждань.

Зазначені умисні, систематичні, протиправні дії ОСОБА_4 утворили у малолітнього ОСОБА_7 комплекс негативних психоемоційних змін у вигляді переживання страху з своє життя та здоров`я, почуття напруги, тривожності очікування нових покарань та побиття, знижений настрій, почуття приниженої гідності, та як наслідок руйнують у ОСОБА_7 відчуття сімейної захищеності, сприяють формуванню тривалого відчуття образи та приниження, безпорадності та беззахисності, чим істотно порушують його соціальне функціонування та погіршують якість життя, розвитку та дорослішання.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється, вчиненні домашнього насильства, тобто умисного систематичного вчинення психологічного насильства щодо свого малолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що призводить до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи, тобто у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 126-1 КК України.

20.01.2026 старшим слідчим слідчого відділу Деснянського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві за погодженням із прокурором Деснянської окружної прокуратури м. Києва повідомлено ОСОБА_4 .

Обґрунтовуючи клопотання слідчий посилається на існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризиків того, що підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на малолітнього потерпілого та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні нетяжкого і тяжкого злочину, відповідальність за останній з яких передбачена у виді позбавлення волі на строк від 3 до 6 років, інкриміновані кримінальні правопорушення вчинено стосовно малолітньої особи.

Розгляд клопотання розпочато за минуванням трьох годин з моменту вручення підозрюваній копії клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу.

У судовому засіданні прокурор підтримала вказане клопотання, просила його задовольнити з підстав, викладених у ньому, застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Захисник - адвокат ОСОБА_5 заперечував проти застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Підозра не відповідає фактичним обставинам справи. Просив застосувати нічний домашній арешт, оскільки підозрювана має на утриманні ще одну дитину.

Підозрювана ОСОБА_4 заперечувала проти задоволення клопотання, зазначила, що підозра не відповідає дійсності, таких обставин не було.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якого підозрюється особа.

Згідно з ч. 4 ст. 194 КПК України у разі, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені ч. 5 цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, його зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Заслухавши думку прокурора, захисника, пояснення підозрюваної, вивчивши клопотання та докази, якими обґрунтовується клопотання, слідчий суддя робить такий висновок.

Не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_4 , а виходячи лише з фактичних даних, зазначених у доданих до клопотання документах, слідчий суддя доходить висновку про наявність обґрунтованої підозри про причетність ОСОБА_4 , до вчинення кримінального правопорушення, за викладених у клопотанні обставин.

Отже, у кримінальному провадженні наявні обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання особі одного із запобіжних заходів, передбачених ст.176 КПК України.

Долучені до клопотання докази, містять дані виключно щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованих їй діянь, однак не містять достатніх переконливих доказів стосовно наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які б беззаперечно передбачали застосування до підозрюваної виняткового запобіжного заходу.

Органом досудового розслідування шляхом внесення відповідного клопотання ініційовано питання про застосування до підозрюваної ОСОБА_4 найсуворішого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Проте, доводи клопотання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним вище ризикам не підтверджені належними та об`єктивними даними і прокурором в судовому засіданні не доведено.

Згідно з ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якої підозрюється особа.

Слідчим суддею встановлено, що підозрювана, хоч і обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, одне з яких відносяться до тяжких, однак є особою раніше не судимою, на утриманні має малолітню дитину щодо якої не позбавлена батьківських прав і негативних дій, з пояснень учасників засідання, не вчиняла.

Потерпілий ОСОБА_8 , після його тимчасового влаштування до дитячого будинку сімейного типу (18.09.2025), із підозрюваною не проживав, не спілкувався. Суд також враховує показання педагогів щодо отримання тілесних ушкоджень потерпілим в закладі освіти, що також узгоджується з поясненнями підозрюваної.

Також, після внесення 16.04.2025 до ЄРДР відомостей щодо обстави викладених в повідомленні про підозру (період з серпня 2024 по 04.04.2025) по дату звернення до суду із клопотанням про обрання запобіжного заходу - 22.01.2026 пройшов значний проміжок часу, що суттєво зменшує ризики на які посилається сторона обвинувачення.

Окрім цього прокурором в судовому засіданні не доведено, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваної, а тому слідчий суддя вважає за доцільне застосувати до підозрюваної передбачений ст. 181 КПК України запобіжний захід у виді домашнього арешту, що полягає в забороні залишати в період часу з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. наступної доби місце проживання в АДРЕСА_2 , за виключенням відвідування місць для укриття під час оголошення сигналу «Повітряна тривога», одночасно поклавши на підозрювану обов`язки, визначені ч. 5 ст. 194 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 177, 178, 181, 183, 194, 196, 206, 309 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу до підозрюваної ОСОБА_4 у виді тримання під вартою - відмовити.

Застосувати до підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту, в межах строку досудового розслідування, до 21.03.2026 (включно), із забороною залишати в період часу з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. наступної доби місце проживання в АДРЕСА_2 , за виключенням відвідування місць для укриття під час оголошення сигналу «Повітряна тривога».

Покласти на ОСОБА_4 , на підставі ч. 5 ст. 194 КПК України, обов`язки протягом часу до 21.03.2026 (включно):

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора чи суду, в залежності від стадії кримінального провадження;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд, в залежності від стадії кримінального провадження, про зміну місця проживання та роботи;

- утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні та потерпілим;

- здати на зберігання слідчому, якому доручено проведення досудового розслідування у даному кримінальному провадженню, свій паспорт та інші документи, що дають право на виїзд за межі України.

Ухвалу слідчого судді для виконання передати до органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваної для виконання.

Працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваної, яка перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтись в її житло, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на підозрювану зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Визначити строк дії ухвали до 21.03.2026 (включно).

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Час оголошення повного тексту ухвали: 27.01.2026 о 09 годині 00 хвилин.

Слідчий суддя ОСОБА_1