УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 522/5330/25

Провадження№ 1-кп/522/2150/25

27 жовтня 2025 року місто Одеса

Приморський районний суд міста Одеси у складі:

Головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про закриття кримінального у зв`язку з примиренням винного з потерпілою в кримінальному провадженні № 0001470, відомості про яке внесено 18.10.2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дружне Каліновського району Вінницької області, громадянина України, із вищою освітою, пенсіонера, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001470, відомості про яке внесено 18.10.2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

Згідно обвинувального акту, ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що він 17 жовтня 2024 року, приблизно о 11 годині 08 хвилин, у денний час доби, в умовах необмеженої видимості і сухого дорожнього покриття, без опадів, керуючи технічно справним автомобілем «Ford Focus» реєстраційний номер НОМЕР_1 , позбавлений права керування транспортними засобами, здійснював рух в крайній правій смузі по напрямку руху проїзної частини вул. Водопровідна у Приморському районі м. Одеси зі сторони вул. Старосінна в напрямку пров. Ватманського.

Рухаючись через пішохідний перехід, відзначеним дорожньою розміткою 1.14.2 Правил дорожнього руху України, який призначений для переходу пішоходами проїзної частини, проявив злочинну недбалість, не в повному обсязі переконався в безпеці свого руху, був не уважним і не стежив за дорожньою обстановкою, що позбавило його можливості безпечно керувати транспортним засобом, постійно контролювати його рух та вчасно реагувати на можливу зміну для нього дорожньої обстановки, в тому числі на пішохідному переході, почав проїжджати вище вказаний нерегульований пішохідний перехід не надавши переваги в русі пішоходу ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . яка перетинала проїзну частину по вказаному нерегульованому пішохідному переході, рухаючись зліва направо по ходу напрямку руху автомобіля «Ford Focus» реєстраційний номер НОМЕР_1 в спокійному темпі руху з переходом на швидкий біг, в результаті чого на пішохідному переході правою частиною кузову автомобіль «Ford Focus» реєстраційний номер НОМЕР_1 здійснив на неї наїзд, та покинув місце пригоди.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_4 отримала тілесні ушкодження середньої тяжкості, з якими була доставлена до КНП «МКЛ 1» OMP.

Під час досудового розслідування встановлено, що у ОСОБА_4 в результаті дорожньо-транспортної пригоди малися тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому зовнішнього виростку правої великогомілкової кістки зі зміщенням уламків, гематома правої гомілки.

Перелічені ушкодження утворилися від дії тупих предметів, та могли бути отримані в умовах ДТП (контакту автомобіля, що рухається, з тілом пішохода), виникли незадовго до звернення за медичною допомогою, тобто могли бути спричинені 17.10.2024.

Вказані ушкодження складають єдиний морфологічний комплекс тілесних ушкоджень автомобільної травми, які за критерієм тривалого розладу здоров`я строком понад 21 день, згідно п.п. 2.2.2 та 4.6 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 р., відносяться до категорії тілесних ушкоджень СЕРЕДНЬОЇ тяжкості.

Також під час досудового розслідування встановлено, що швидкість руху автомобіля Ford Focus p/H BH4714ЕВ безпосередньо перед наїздом була приблизно 26.9 км/год. Водію автомобіля Ford Focus р/н НОМЕР_2 необхідно було, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека, що передбачено вимогами п. 18.1 Правил дорожнього руху України.

Водій автомобіля Ford Focus р/н НОМЕР_1 , виконуючи вимоги п. 18.1 Правил дорожнього руху України, мав технічну можливість запобігти настання даної події.

В діях водія автомобіля Ford Focus р/н НОМЕР_3 вбачаються невідповідності вимогам п. 18.1 Правил дорожнього руху України, які створювали умови для настання події і перебували з ним у причинному зв`язку.

Таким чином водій ОСОБА_6 своїми необережними діями у формі злочинної недбалості допустив порушення вимог п. п. 2.1 (а), 2.10, 2.3 (6), 18.1 Правил дорожнього руху України, які вказують на те, що:

п. 2.1 (а) ПДР «Водій механічного транспортного засобу повинен мати при

а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії»

п. 2.3 ПДР «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно гагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення антажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від грування цим засобом у дорозі»;

п. 2.10 ПДР «У разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний:

а) негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди;

б) увімкнути аварійну сигналізацію і встановити знак аварійної зупинки відповідно до вимог пункту 9.10 цих Правил;

в) не переміщати транспортний засіб і предмети, що мають причетність до пригоди;

2) вжити можливих заходів для надання першої медичної допомоги потерпілим, викликати карету швидкої медичної допомоги, а якщо це неможливо, звернутися за допомогою до присутніх і відправити потерпілих до лікувального закладу;

г) у разі неможливості виконати дії, перелічені в підпункті "г" пункту 2.10 цих Правил, відвезти потерпілого до найближчого лікувального закладу своїм транспортним засобом, попередньо зафіксувавши розташування слідів пригоди, а також положення транспортного засобу після його зупинки; у лікувальному закладі повідомити своє прізвище та номерний знак транспортного засобу (3 пред`явленням посвідчення водія або іншого документа, який посвідчує особу, реєстраційного документа на транспортний засіб) і повернутися на місце пригоди;

д) повідомити про дорожньо-транспортну пригоду орган чи підрозділ міліції,

записати прізвища та адреси очевидців, чекати прибуття працівників міліції; е) вжити всіх можливих заходів для збереження слідів пригоди, огородження їх та організувати об`їзд місця пригоди;

є) до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки)

п. 18.1 ПДР «Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.», чим спричинив потерпілій ОСОБА_4 тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, тобто органом досудового розслідування ОСОБА_6 , обвинувачується у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, за кваліфікуючими ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Під час судового розгляду сторона захисту звернулась до суду із клопотанням про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.286 КК України, на підставі ст .46 КК України, у зв`язку з примиренням з потерпілою.

Захисник ОСОБА_5 пояснив суду, що обвинуваченим було компенсовано потерпілій завдану шкоду в розмірі вісім тисяч гривень та вони досягли згоди щодо подальшого поетапного відшкодування понесених ОСОБА_4 витрат. Разом із тим, захисник зазначив, що цивільний позов в інтерасах КНП "Міська клінічна лікарня № 1" обвинувачений не визнає і вони вважають, що прокуоро не мав права його подавати, оскільки лікарня сама повинна була звернутися із позовними вимогами.

Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав свого захисника і просив його звільнити від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 286 КК України, на підставі ст.46 КК України, у зв`язку з примиренням з потерпілою. Пояснив, що цивільний позов поданий до нього прокурором Приморської окружної прокуратури м. Одеси в інтересах держави в особі КНП «Міська клінічна лікарня №1» ОМР він не визнає.

Потерпіла ОСОБА_4 підтвердила зазначені обставини та пояснила, що вона отримала від обвинуваченого вісім тисяч гривень та вони досягли згоди щодо подальшої компенсації. Претензій до ОСОБА_6 вона не має.

Прокурор ОСОБА_3 заперечувала проти задоволення клопотання сторони захисту та наголосила, що відповідно до положення ст. 46 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо відшкодувала завдані нею збитки. Питання цивільного позову вже вирішувалось судом, також був скерований запит на адресу КНП та наявна відповідь. Також прокурор наголосила, що відповідно до статті 23 Закону України "Про прокуратуру", якщо державна установа не може подати подати цивільний позов, то такий в інтересах держави може бути поданий прокурором.

Заслухавши прокурора, обвинуваченого, захисника та потерпілу, дослідивши доводи клопотання та матеріали провадження, суд приходить до наступного висновку.

Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Положеннями статей 2, 7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Відповідно до вимог ч.1, 2 ст. 44 КК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ст. 46 КК України особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Тобто, матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із примиренням винного з потерпілим є вчинення кримінального проступку або необережного нетяжкого злочину вперше, факт примирення з потерпілим та відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди (ст. 46 КК України).

Обвинувачений ОСОБА_6 подав клопотання про закриття кримінального провадження № 0001470, відомості про яке внесено 18.10.2024 року, на підставіст.46 КК України, у зв`язку з примиренням з потерпілою ОСОБА_4 , яке підтримав у судовому засіданні.

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 підтвердила, що їй обвинувачений частково відшкодував матеріальну шкоду та вони домовились щодо подальшої поетапної компенсації, вона з обвинуваченим примирилася, та не заперечувала проти звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України, так як він дійсно примирився з потерпілою.

З матеріалів провадження вбачається, що обвинувачений раніше до кримінальної відповідальності не притягувався та йому інкримінується вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, який є нетяжким злочином та який відноситься до категорії злочинів вчинених з необережності.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму ВСУ № 12 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» примирення винної особи з потерпілим (потерпілими) належить розуміти як акт прощення її ним (ними) в результаті вільного волевиявлення, що виключає будь-який неправомірний вплив, незалежно від того, яка зі сторін була ініціатором, та з яких мотивів. Звільнення винної особи від кримінальної відповідальності та закриття справи у зв`язку з примиренням із потерпілим можливе тільки в разі відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди.

Проте судом встановлено, що обвинувачений не визнає цивільний позов в інтерасах медичного закладу, де проходила лікування потерпіла через спричинені травми, внаслідок дорожньо-транспортоої пригоди, за участі обвинуваченого ОСОБА_6 , у зв`язку із чим, суд приходить до висновку, що за такої позиціі обвинуваченого не дотримані вимоги, передбаачені ст. 46 КК України, а тому клопотання про звільнення останнього від кримінальної відповідальності за а ч. 1 ст. 286 КК України задоволеню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 46 КК України, ст.ст. 8, 9, 350, 369, 370, 372, 376 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_6 про звільнення його від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі ст. 46 КК України, у зв`язку з примиренням винного з потерпілим у кримінальному провадженні № 0001470, відомості про яке внесено 18.10.2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч.1 ст.392 КПК України.

Суддя: ОСОБА_1