СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кс/759/247/26
ун. № 759/612/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2026 року м. Київ

Слідчий суддя Святошинського районного суду міста Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого слідчого відділу Святошинського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві, яке погоджене прокурором та подане в кримінальному провадженні №0000076 від 08.01.2026 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець села Лосятин Васильківського району Київської області, громадянин України, з середньою освітою, офіційно не працевлаштований, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

підозрюваного за ч. 4 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий за погодженням з прокурором звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , підозрюваного за ч. 4 ст. 186 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , приблизно о 03 год. 20 хв., 03.01.2026року знаходячись у приміщенні будинку АДРЕСА_2 , в умовах воєнного стану, діючи умисно із застосуванням насильства яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, відкрито викрав майно яке належить ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , завдавши потерпілому матеріальну шкоду на суму 5850 грн.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом прийняття заяви про вчинення злочину від ОСОБА_6 , протоколом огляду місця події, протоколом допиту потерпілого ОСОБА_6 , протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками з участю потерпілого, протоколом проведення слідчого експерименту за участю потерпілого, протоколом огляду мобільного телефону потерпілого, протоколом огляду, під час якого ОСОБА_4 видав власний мобільний телефон до огляду, протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_4 , іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Підставою застосування підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення та наявність ризиків, які дають підстави вважати, що підозрюваний матиме можливість: переховуватися від слідства та суду, незаконно впливати на свідків та потерпілого у кримінальному провадженні, продовжити злочинну діяльність, шляхом вчинення нових кримінальних правопорушень.

Про наявність перелічених вище ризиків, на переконання слідчого, свідчить таке.

ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, яке згідно ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів та за вчинення якого, передбачене покарання у вигляді виключно позбавлення волі на строк від семи до десяти років. Тобто тяжкість покарання, яка загрожує підозрюваному у разі визнання судом його винуватим, вже обґрунтовує ризик того, що з метою уникнення покарання він може вчинити спробу переховування. Також, підозрюваний не одружений, дітей не має, тобто в останнього фактично відсутні міцні соціальні зв`язки, які могли б його утримати від переховування від органу досудового розслідування та суду.

Не перебуваючи під вартою, підозрюваний ОСОБА_4 може чинити спроби незаконного впливу на потерпілого та свідків, оскільки йому відомо адреса їх проживання. Вказане обґрунтовується тим, що ОСОБА_4 може здійснювати вплив на свідків та потерпілого у кримінальному провадженні не лише шляхом прохань, а й залякування, примусу, погроз або застосування насильства з метою зміни або ненадання ними викривальних показів, щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, що в свою чергу може призвести до неможливості притягнення підозрюваного до кримінальної відповідальності.

Також є підстави вважати, що перебуваючи на волі, підозрюваний ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення оскільки розглядається обвинувальний акт Бориспільським міськрайонним судом Київської області, за обвинуваченням у вчиненні останнім кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, та відповідно до ухвали вказаного суду від 23.12.2025, в якій зазначено, що «у підготовчі судові засідання, призначені на 02.09.2025, 02.10.2025, 22.10.2025, 20.11.2025 і 23.12.2025, обвинувачений ОСОБА_4 не з`явився, про причини свого неприбуття суд не повідомив» та відповідно до даної ухвали ОСОБА_4 оголошено в розшук.

Ураховуючи перелічені ризики, слідчий вважає, що лише запобіжний захід, що пов`язаний з ізоляцією від суспільства, може забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Прокурор у судовому засіданні клопотання слідчого підтримав, посилаючись на викладені у ньому обставини, та просив слідчого суддю застосувати щодо підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб без можливості внесення застави, оскільки ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення із застосуванням насильства.

Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник заперечували проти застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, вважали, що клопотання не є обґрунтованим, а ризики не доведені. Наявність іншого кримінального провадження, у якому ОСОБА_4 оголошено у розшук судом, не свідчить про його неналежну процесуальну поведінку у даному провадженні. Вважали достатнім запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі.

Вислухавши думку прокурора, підозрюваного, його захисників, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Як вбачається з матеріалів клопотання, 09.01.2026 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, згідно зі ст. 178 КПК України, враховується: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; міцність соціальних зав`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Таким чином, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194 КПК України).

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення, слідчий суддя враховує практику Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права. У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, зокрема, «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

З огляду на зазначене, слідчий суддя вважає, що зібрані у кримінальному провадженні докази, які додані до клопотання, у їх сукупності, дають підстави вважати, що підозра про причетність ОСОБА_4 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, за викладених у клопотанні обставин, є обґрунтованою.

Вирішуючи питання наявності ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя відмічає, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.

Надаючи оцінку можливості підозрюваним вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя враховує те, що хоча ОСОБА_4 раніше не судимий, однак відносно нього наразі у провадженні Бориспільського міськрайонного суду Київської області перебуває кримінальне провадження за ч. 1 ст. 122 КК України, яке судом зупинене у зв`язку з ухиленням обвинуваченого від суду. Вказане свідчить про систематичність застосування насильства підозрюваним щодо інших осіб, а також про його схильність до ігнорування судових викликів.

Крім того, санкція інкримінованого йому правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, яке належить до категорії тяжких, передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років.

Підозрюваний ОСОБА_4 офіційно не працює, не навчається, неодружений, дітей на утриманні не має, тобто не має міцних соціальних зав`язків.

З огляду на зазначене, слідчий суддя приходить до висновку, що існує ризик того, що ОСОБА_4 з метою уникнення покарання, може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, оскільки у останнього відсутні достатні стримуючі фактори, а також існує ризик того, що підозрюваний, будучи на волі, може незаконно впливати на свідків та потерпілого, а також вчинити інші кримінальні правопорушення, оскільки він вже не вперше притягається до кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно зі сформованої практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес. Тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства (рішення у справі «Летельє проти Франції»).

Враховуючи сукупність обставин, на підставі яких встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та запобігти встановленим ризикам, а тому клопотання слідчого підлягає задоволенню.

Також в судовому засіданні не встановлено правових підстав для визначення підозрюваному розміру застави, враховуючи положення ч. 4 ст. 183 КПК України.

Керуючись ст. ст. 176, 177, 178, 183, 193, 194, 196, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого задовольнити.

Застосувати стосовно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 09 березня 2026 року (включно), без визначення розміру застави та утримувати його в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України. Взяти підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,під варту в залі суду.

Копію ухвали вручити підозрюваному та прокурору.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали буде оголошено 12 січня 2026 року.

Cлідчий суддя ОСОБА_7