печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2025 року м. Київ

Печерський районний суд міста Києва у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання прокурора другого відділу першого управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0001170 від 20.08.2019 про накладення арешту,

УСТАНОВИВ:

Короткий виклад обставин клопотання

До слідчого судді надійшло клопотання сторони кримінального провадження про накладення арешту на нерухоме майно, власником якого є ТОВ «Девелопмент Солюшн» , а саме: 1. побутова будівля /со. щитова/ (літера Э), загальна площа (кв.м): 64.2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000); 2. газобалонна (літера У), загальна площа (кв.м): 64.8 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000); 3. корпус №3 (літера Л), загальна площа (кв.м): 2470.8 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000); 4. адміністративний корпус (літера К), загальна площа (кв.м): 663.7 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000);

5. котельня (літера Х), загальна площа (кв.м): 419.6 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000); 6. теплиця (літера Ц), загальна площа (кв.м): 376.3 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000); 7. склад красок (літера Ю), загальна площа (кв.м): 258.2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000); 8. побутове приміщення (літера Ш), загальна площа (кв.м): 143.8 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000); 9. туалет (літера Ы), загальна площа (кв.м): 25.2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000); 10. гараж корпусу №3 (літера Ч), загальна площа (кв.м): 56.5 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000); 11. хозблок (пральня, гараж, матеріальний склад) (літера П), загальна площа (кв.м): 482.3 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000); 12. гараж, зварочна, столярна майстерня (літера Р), загальна площа (кв.м): 325.6 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000); 13. земельну ділянку рекреаційного призначення, площею 7,9056 га з кадастровим номером :90:400:0006, розташовану у Голосіївському районі м. Києві на 27 км. Столичного шосе, з метою забезпечення збереження речових доказів.

Позиція сторін кримінального провадження

Прокурор подав заяву про розгляд клопотання без його участі. Вимоги клопотання підтримав у повному обсязі.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 172 КПК України слідчий суддя здійснює розгляд клопотання без повідомлення власника майна з метою забезпечення арешту.

Згідно з ч. 4 ст. 107 КПК України фіксація за допомогою технічних засобів під час розгляду клопотання слідчим суддею не здійснювалась.

Правове обґрунтування

Процесуальні правовідносини регулюються главою 17 «Арешт майна» розділу ІІ «Заходи забезпечення кримінального провадження» КПК України.

Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (ч. 3 ст. 170 КПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Обставини, встановлені слідчим суддею

Слідчими Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань

за процесуального керівництва Офісу Генерального прокурора проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001170 від 20.08.2019 за підозрою ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 255, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 209 КК України, ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 255 ч. 5 ст. 191 КК України ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 255, ч. 5 ст. 27 ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 209 КК України, ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 255, ч. 5 ст. 27 ч. 5 ст. 191 КК України, ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 255, ч. 5 ст. 27 ч. 5 ст. 191 КК України та за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, ч. 1 ст. 15, ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 255,

ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 367, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 191, ч. 2 ст. 366, ч. 3 ст. 240, ч. 3 ст. 209 КК України.

Досудовим розслідуванням, що з метою незаконного заволодіння державним майном, а саме цілісними майновими комплексами, пансіонатами, спортивними комплексами, адміністративними будівлями, концертними залами, готелями, іншими об`єктами нерухомості, що розташовані на території України, невстановлені на даний час особи, у тому числі керівники та працівники Федерації професійних спілок України, акціонерних товариств «Укрпрофоздоровниця», «Укрпрофтур», та інших, заснованих ними суб`єктів господарювання, розробили злочинний план, згідно з яким, крім іншого, місцеві органи виконавчої влади, в порушення вимог Указу Президії Верховної Ради України № 1452-XII від 30.08.1991 «Про передачу підприємств, установ та організацій союзного підпорядкування, розташованих на території України, у власність держави», Закону України від 10.09.1991 «Про підприємства, установи та організації союзного підпорядкування, розташовані на території України», Постанови Верховної Ради України № 3943 від 04.02.1994-ХІІ «Про майно загальносоюзних громадських організацій колишнього Союзу РСР» та інших нормативних актів, протиправно оформили та видали представникам Федерації профспілок України, акціонерних товариств «Укрпрофоздоровниця», «Укрпрофтур», та інших, заснованих ними суб`єктів господарювання, свідоцтва про право власності на вищевказані державні об`єкти нерухомого майна, яке перебувало в їх віданні.

Реалізуючи такий план, спрямований на заволодіння державним майном

та його подальше незаконне відчуження, службові особи зазначених акціонерних товариств та Федерації професійних спілок України (далі - ФПУ), використовуючи вищевказані, незаконно видані, свідоцтва про право власності, діючи за попередньою змовою групою осіб, здійснили протиправне відчуження низки курортно-оздоровчих, спортивних та інших державних комплексів, та продовжують свою незаконну діяльність.

Встановлено, що Федерація професійних спілок України, , є засновником ПрАТ «Укрпрофоздоровниця», , на 92,92 % та

ПрАТ «Укрпрофтур», , на 96 %.

Актом прийому-передачі майна Федерації незалежних профспілок України

у власність Акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» з додатком від 24.01.1992 передано ряд незаконно набутого нерухомого майна.

Під час проведення слідчих (розшукових) дій органом досудового розслідування отримано відомості про об`єкти незаконно відчужено нерухомого майна

ПрАТ «Укрпрофоздоровниця» третім особам.

У ході досудового розслідування встановлено, що у період 2019 року

ТОВ «УБК Каштан» у ПрАТ «Укрпрофоздоровниця» на підставі договорів купівлі-продажу придбано 12 частин об`єкту нерухомого майна за реєстраційним номером 000, який розташований за адресою: майновий комплекс - санаторій «Жовтень» (Конча-Заспа, Столичне шосе, 27 км.).

У подальшому вказані 12 частин на підставі договорів купівлі-продажу придбано

ТОВ «Вертікс-Компані». Пізніше, вказані 12 частин на підставі договорів купівлі-продажу придбано ТОВ «Девелопмент Солюшн» , яка і є власником вказаних об`єктів станом на сьогодні.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна ТОВ «Девелопмент Солюшн» є власником наступного майна: 1. побутова будівля /со. щитова/ (літера Э), загальна площа (кв.м): 64.2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000); 2. газобалонна (літера У), загальна площа (кв.м): 64.8 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000); 3. корпус №3 (літера Л), загальна площа (кв.м): 2470.8 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000); 4. адміністративний корпус (літера К), загальна площа (кв.м): 663.7 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000);

5. котельня (літера Х), загальна площа (кв.м): 419.6 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000); 6. теплиця (літера Ц), загальна площа (кв.м): 376.3 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000); 7. склад красок (літера Ю), загальна площа (кв.м): 258.2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000); 8. побутове приміщення (літера Ш), загальна площа (кв.м): 143.8 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000); 9. туалет (літера Ы), загальна площа (кв.м): 25.2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000); 10. гараж корпусу №3 (літера Ч), загальна площа (кв.м): 56.5 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000); 11. хозблок (пральня, гараж, матеріальний склад) (літера П), загальна площа (кв.м): 482.3 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000); 12. гараж, зварочна, столярна майстерня (літера Р), загальна площа (кв.м): 325.6 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000).

Разом з цим, відповідно до матеріалів досудового розслідування, у цьому кримінальному провадженні встановлено, що Київська міська рада в порушення чинного законодавства України, у зв`язку з тим, що ТОВ «Девелопмент Солюшн» є власником вказаного нерухомого майна, планує передати зазначеному підприємству земельну ділянку рекреаційного призначення, площею 7,9056 га з кадастровим номером :90:400:0006, в оренду для експлуатації та обслуговування об`єктів у Голосіївському районі м. Києві на 27 км. Столичного шосе.

Передача цієї земельної ділянки в оренду ТОВ «Девелопмент Солюшн» впритул підходить до об`єктів нерухомого майна, які є складовою об`єкта нерухомого майна за реєстраційним № 000. Більш того, деякі будівлі зі складу комплексу за реєстраційним № 000 повністю будуть знаходитися на вказаній ділянки без можливості доступу, без заходження на територію, орендовану ТОВ «Девелопмент Солюшн». Серед іншого, йде мова про майно «Клінічний санаторій «Жовтень», що забезпечує функціонування майнового комплексу зазначеного санаторію, а саме: теплові мережі, огорожа території, насосних станції, огорожа території, питаючі мережі, низьковольтна лінія, каналізаційні мережі, зовнішня електромережа, зовнішнє освітлення, дорожні покриття, дороги та майданчики, водостоки внутрішні, водопровід, артезіанські свердловини тощо.

Мотиви слідчого судді

Згідно ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною другою статті 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Частиною другою статті 173 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

При розгляді клопотання про накладення арешту на майно для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні слідчого, прокурора та відповідати вимогам закону.

Вказана норма узгоджується з ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Згідно з Конституцією України та Законом України «Про міжнародні договори і угоди», чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України і підлягає застосуванню поряд з національним законодавством України.

До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини (1948 р.) та Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (1950 р.), учасником яких є Україна.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Як свідчить практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст.1 Першого Протоколу до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.

Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польщі» від 22.06.2004р.).

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Як убачається з матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням Державного бюро розслідувань за процесуального керівництва Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001170 від 20.08.2019 за підозрою ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 255, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 209 КК України, ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 255 ч. 5 ст. 191 КК України ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 255, ч. 5 ст. 27 ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 209 КК України, ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 255, ч. 5 ст. 27 ч. 5 ст. 191 КК України, ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 255, ч. 5 ст. 27 ч. 5 ст. 191 КК України та за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, ч. 1 ст. 15, ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 255, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 367, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 191, ч. 2 ст. 366, ч. 3 ст. 240, ч. 3 ст. 209 КК України.

Постановою слідчого вказане у клопотанні майно визнано речовими доказами.

Відповідно до ст. 98 КПК України, матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом є речовими доказами по справі. Якщо документи містять зазначені вище ознаки, вони теж є речовими доказами.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Отже, вжиття заходу забезпечення кримінального провадження шляхом накладання арешту на майно є необхідним запобіжним заходом, передбаченим зазначеними нормами закону, оскільки у випадку приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення та відчуження майна можуть настати негативні наслідки для здійснення завдань кримінального провадження, передбачених ст. 2 КК України.

Слідчий суддя вважає, що на даному етапі існують реальні підстави для накладення арешту на зазначене майно, які виправдовують таке втручання у право власності та є співрозмірним із завданнями кримінального провадження.

Разом з тим, клопотання прокурора в частині заборони права користування нерухомим майном не підлягає задоволенню, оскільки, на думку слідчого судді, є надмірним тягярем для власника.

На підставі викладеного вище, керуючись ст. 131, 132, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання - задовольнити частково.

Накласти в рамках кримінального провадження за № 0001170 від 20.08.2019 арешт на майно, із забороною відчуження та розпорядження, а саме на:

1. побутова будівля /со. щитова/ (літера Э), загальна площа (кв.м): 64.2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000);

2. газобалонна (літера У), загальна площа (кв.м): 64.8 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000);

3. корпус №3 (літера Л), загальна площа (кв.м): 2470.8 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000);

4. адміністративний корпус (літера К), загальна площа (кв.м): 663.7 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000);

5. котельня (літера Х), загальна площа (кв.м): 419.6 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000);

6. теплиця (літера Ц), загальна площа (кв.м): 376.3 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000);

7. склад красок (літера Ю), загальна площа (кв.м): 258.2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000);

8. побутове приміщення (літера Ш), загальна площа (кв.м): 143.8 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000);

9. туалет (літера Ы), загальна площа (кв.м): 25.2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000);

10. гараж корпусу №3 (літера Ч), загальна площа (кв.м): 56.5 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000);

11. хозблок (пральня, гараж, матеріальний склад) (літера П), загальна площа (кв.м): 482.3 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000);

12. гараж, зварочна, столярна майстерня (літера Р), загальна площа (кв.м): 325.6 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000), які є власністю ТОВ «ДЕВЕЛОПМЕНТ СОЛЮШН» ().

В іншій частині клопотання - відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню на всій території України.

В силу ст. 175 КПК України негайне виконання ухвали про арешт майна покласти на слідчих, прокурорів, які входять до відповідних груп слідчих, прокурорів у кримінальному провадженні № 0001170 від 20.08.2019.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Роз`яснити сторонам кримінального провадження, що підозрюваний, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за їх клопотанням, якщо вони доведуть, що в подальшому в застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя ОСОБА_9