ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження: 11-сс/819/ 8/26
Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2026 року Херсонський апеляційний суд у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

за участі

прокурора: ОСОБА_6

адвоката: ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0001452 за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 11 грудня 2025 року , якою застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Приозерне Херсонської області, громадянина України, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 317 та ч.1 ст. 307 КК України , -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 11 грудня 2025 року застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 05.02.2026 року включно.

Час тримання під вартою відраховано з моменту фактичного затримання, тобто з 10.12.2025 року.

Визначено підозрюваному ОСОБА_8 заставу 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 121120 грн.

У разі внесення застави зобов`язано ОСОБА_8 прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора чи суду, в провадженні яких перебуває кримінальне провадження №0001452 та покладено на нього обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання;

- не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначено до 05.02.2026 року (включно).

Вимоги та узагальнені доводи апеляційної скарги .

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді від 11.12.2025 року скасувати, обравши більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем проживання : АДРЕСА_1 .

На обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що ухвала слідчого судді є незаконною, такою, що прийнята у порушення вимог КПК.

Вказує, що приймаючи рішення про застосування до підозрюваного найсуворіший запобіжний захід слідчий суддя зазначив про наявність обґрунтованої підозри, яка підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами та наявність ризиків, які передбачені ст. 177 КПК України.

Будь яких доказів( фактичних даних) на підтвердження реального існування ризиків, які б слугували підставою для застосування до підозрюваного найсуворішого запобіжного заходу слідчим не надано.

Судом не враховано, що підозрюваний раніше не судимий, має зареєстроване місце проживання, де проживав разом із матір`ю, перебуває на обліку у лікаря невропатолога з діагнозом « епілепсія» та потребує постійної медикаментозної підтримки та вживання ліків на постійній основі, що підтверджено наданими медичними документами.

Сама по собі тяжкість кримінального правопорушення у якому підозрюється ОСОБА_8 не є достатньою підставою для застосування найсуворішого запобіжного заходу, прокурором не доведено неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

З посиланням на Рішення Конституційного Суду України № 14-рп/2003 від 08.07.2003 року зазначає, що тяжкість злочину, законом не визначається як підстава для застосування будь-якого виду запобіжного заходу.

Судом безпідставно відмовлено у застосуванні більш м`якого запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту.

Позиції учасників .

Адвокат ОСОБА_7 підтримала доводи та вимоги апеляційної скарги.

Підозрюваний ОСОБА_8 про дату, час та місце апеляційного розгляду був повідомлений, заяву про свою участь під час апеляційного розгляду не подавав.

Захисник вважав можливим здійснити апеляційний розгляд за відсутності підозрюваного.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційних вимог, посилаючись на їх необґрунтованість. Зазначив, що ОСОБА_8 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та додатково повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 317 КК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження, які надійшли із суду першої інстанції та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Мотиви суду.

Частина 1 ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний, може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

За приписами ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Крім тяжкості покарання, що загрожує особі у разі визнання його винуватим, на стадії обрання запобіжного заходу враховується і сукупність обставин, які визначені ст. 178 КПК України, зокрема: вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; репутацію підозрюваного, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний.

Застосування запобіжних заходів стає можливим при наявності ризиків. Ризик - це невизначена подія, яка по суті, представляє собою ймовірність отримання несприятливих для досудового слідства та суду подій, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

З матеріалів провадження вбачається, що 03.11.2025 року до ЄРДР за № 0001452 були внесені відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, 19.11.2025 року до ЄРДР були внесені відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 317 КК України.

10.12.2025 року ОСОБА_8 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

10.12.2025 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 317 та ч.1 ст. 307 КК України

Слідчий звернувся із клопотанням про застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів із визначенням застави - 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб з покладенням передбачених ч. 5 ст. 194 КПК обов`язків. Мотивував клопотання тим, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 317 та ч.1 ст. 307 КК України, існуванням ризиків, передбачених п. 1, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, для запобігти яким неможливо шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Із повідомлення про підозру вбачається, що ОСОБА_8 підозрюється у тому , що він, переслідуючи прямий умисел, направлений на порушення встановленого правового режиму обігу наркотичних засобів, діючи з корисливих мотивів, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, місці та часі, але до 14.11.2025, незаконно придбав з метою подальшого збуту наркотичний засіб «канабіс».

У подальшому вищезазначений наркотичний засіб ОСОБА_8 переніс до місця свого проживання, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , де незаконно зберігав з метою подальшого збуту.

14.11.2025 приблизно о 10:10 год. ОСОБА_8 , переслідуючи прямий умисел, направлений на збут вищезазначеного наркотичного засобу «канабісу», діючи з корисливих мотивів, перебуваючи по АДРЕСА_2 , незаконно збув ОСОБА_9 (відомості про особу змінено на підставі Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві») шляхом продажу за грошові кошти у розмірі 500 (п`ятсот) гривень вищезазначений наркотичний засіб «канабіс» масою в перерахунку на суху речовину 2,596 г.

Крім цього, ОСОБА_8 , переслідуючи прямий умисел, направлений на надання приміщення для незаконного вживання наркотичного засобу, 14.11.2025 приблизно в період часу з 10:52 год. по 12:11 год. надав ОСОБА_9 (відомості про особу змінено на підставі Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві») приміщення господарської споруди за місцем свого проживання: АДРЕСА_1 , для незаконного вживання наркотичного засобу «канабісу» шляхом паління через саморобний пристрій з полімерної пляшки.

Дії ОСОБА_8 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 1 ст. 307 КК України незаконне придбання та зберігання з метою збуту, а також незаконний збут наркотичних засобів , за ч. 1 ст. 317 КК України надання приміщення для незаконного вживання наркотичного засобу.

Слідчий суддя під час розгляду клопотання перевірив достатність доказів, що свідчить про вірогідність причетності підозрюваного до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, навів зміст доказів та належним чином мотивував свої висновки.

У випадку вирішення питання про застосування заходу забезпечення кримінального провадження причетність особи до вчинення кримінального правопорушення не повинна мати категоричного висновку, а свідчити лише про її можливість. Слідчий суддя не повинен встановлювати причетність особи поза розумним сумнівом, обґрунтована підозра має підтверджуватися фактами та обставинами, що можуть переконати об`єктивного спостерігача, тобто непрофесіонала у сфері права, в існуванні зв`язку між діями особи та подією.

Під час здійснення досудового розслідування шляхом проведення певних слідчих дій проводиться перевірка та повне і об`єктивне встановлення всіх обставин кримінального провадження, та визначається остаточна кваліфікація дій особи.

Доводів про необґрунтованість підозри апеляційна скарга не містить. Законність затримання ОСОБА_8 в апеляційній скарзі захисником не оскаржується.

Як видно зі змісту ухвали, обираючи щодо підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою, слідчий суддя, аналізуючи обставини, які підлягають врахуванню при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу відповідно до положень ст. 178 КПК України, дійшов висновку про доведеність існування ризиків , передбачених п. 1, 5 ч.1 ст. 177 КПК, для запобіганню яким необхідно застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою. Слідчий суддя дійшов до переконання про неможливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою для запобігання встановленим ризикам .

Слідчий суддя визнав недоведеним існування та конкретизації ризику, передбаченого п.4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

З урахуванням наведених обставин обґрунтованої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 317 та ч.1 ст. 307 КК України, а також враховуючи тяжкість інкримінованого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, слідчий суддя вважає доведеним, що з метою уникнення кримінальної відповідальності підозрюваний може переховуватись від органів досудового слідства та суду, слідчий суддя зазначив, що наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Також слідчий суддя встановив існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого умисного кримінального правопорушення у сфері обігу наркотичних речовин , що з урахуванням даних про особу підозрюваного, свідчить про можливість, у разі не застосування відповідних обмежень, продовження та повторення протиправної поведінки шляхом вчинення інших кримінальних правопорушень.

Мотивуючи своє рішення слідчий суддя, як видно, врахував обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 317 та ч.1 ст. 307 КК України , тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, початкову стадію здійснення досудового розслідування, що потребує проведення необхідних слідчих дій, соціальні зв`язки та сукупність відомостей про особу підозрюваного, вік та стан здоров`я , те що він на обліку у психіатра та лікаря нарколога не перебуває, інвалідність не встановлювалась, перебуває на обліку у лікаря невропатолога .

Слідчим суддею при визначенні міцності соціальних зв`язків ОСОБА_8 в місці постійного проживання, взято до уваги, що він має середню спеціальну освіту, одружений, але з дружиною не проживає, має дитину 2008 року народження, яка проживає разом з дружиною, зі слів проживає з матір`ю похилого віку, утриманців не має, не працевлаштований, раніше не судимий, вчинив злочин за місцем проживання.

Слідчий суддя зазначив про те, що належних та допустимих доказів, що свідчили б про неможливість утримання підозрюваного в умовах СІЗО стороною захисту не надано, як і доказів проживання з матір`ю похилого віку.

За вказаних вище обставин слідчий суддя дійшов висновку, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є співмірним з існуючими ризиками, відповідає особі підозрюваного та є достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантію його належної процесуальної поведінки на даній стадії кримінального провадження . В матеріалах клопотання відсутні та не надані в судовому засіданні відомості щодо власника домоволодіння за місцем проживання підозрюваного та його згоди на знаходження підозрюваного у такому житлі при застосуванні домашнього арешту.

Апеляційний суд вважає, що, розглядаючи клопотання слідчого слідчий суддя виконав вимоги ст.ст. 176-178, 183 КПК, які регламентують застосування запобіжного заходу.

Доводи апеляційної скарги захисника про недоведеність існування передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків є непереконливими, адже при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу дається оцінка сукупності обставин, які можуть свідчити про існування чи відсутність саме ризиків (можливості) вчинення дій, а не факту конкретного їх вчинення.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваною особою та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження.

Слідчий суддя навів обставини, які дали йому підстави для висновку про існування зазначених в ухвалі ризиків, проаналізував і відомості про особу підозрюваного, які підлягають врахуванню відповідно до ст. 178 КПК України, в тому числі і ті відомості, на які посилається захисник в апеляційній скарзі.

Доводи апеляційної скарги з посиланням на рішення Конституційного Суду від 08.07.2023 року про те, що тяжкість злочину та тяжкість можливого покарання не визначається як підстава для застосування будь- якого виду запобіжного заходу , колегія суддів відхиляє. Зазначеним Рішенням Конституційного Суду України № 14-рп/2003 від 08.07.2003 року визнано таким, що відповідає Конституції України положення статті 150 КПК 1960 року згідно з яким при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу разом з іншими обставинами враховується тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється, обвинувачується особа.

За положеннями ст. 178 КПК України тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, враховується у сукупності з іншими обставинами та відомостями , що передбачені ст. 178 КПК України.

Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

Врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Серйозність підозри може служити для суду підставою для постановлення рішення про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших правопорушень.

Разом із тим, всупереч доводам апеляційної скарги при обґрунтуванні висновків щодо існування ризиків, та застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою для запобігання цим ризикам , слідчим суддею взято до уваги не тільки тяжкість інкримінованого злочину, а і сукупність обставин, які підлягають врахуванню відповідно до ст. 178 КПК України.

Висновки слідчого судді щодо неможливості на даній стадії досудового розслідування кримінального провадження застосування щодо ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу належним чином мотивовані.

Відомості про особу підозрюваного не є такими беззаперечно стримуючими факторами, які би спростували існування зазначених в ухвалі ризиків .

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК, що виключають можливість застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчою суддею не встановлено.

Слідчий суддя навів переконливі мотиви прийнятого рішення, детально проаналізував обставини, передбачені ст. 178 КПК та мотивував свої висновки про те, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів аніж тримання під вартою на даному етапі досудового розслідування не зможе запобігти встановленим ризикам.

Посилання захисника на те, що слідчим суддею не було взято до уваги відомості про стан здоров`я підозрюваного не узгоджуються із мотивами прийнятого рішення, з якого вбачається , що стан здоров`я підозрюваного був врахований при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу .

Обґрунтованих доказів того, що стан здоров`я підозрюваного унеможливлює його перебування в умовах установи попереднього ув`язнення та ненадання йому необхідної медичної допомоги матеріали апеляційної скарги не містять.

В умовах слідчого ізолятора медичне обслуговування, а також лікувально-профілактична і протиепідемічна робота в організовуються і проводяться відповідно до діючого законодавства України.

Слідчим суддею було визначено, як видно, заставу у розмірі 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить - 121120 грн., отже запобіжний захід у виді тримання під вартою не є безальтернативним.

Доводів про непомірність для підозрюваного визначеного розміру застави в апеляційній скарзі не наведено.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закон, які б стали безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали під час апеляційного розгляду не встановлено.

Враховуючи викладене, ухвала слідчого судді з підстав та за доводів зазначених в апеляційній скарзі захисника, скасуванню не підлягає, тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422, 376 ч.2 КПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Залишити без змін ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 11 грудня 2025 року, якою до підозрюваного ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4