Справа № 191/3420/22
Провадження № 1-кп/191/250/22
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2025 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в порядку спеціального судового провадження за відсутності обвинуваченого (in absentia) кримінальне провадження №0000378 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Старобільськ Луганської області, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України,

ВСТАНОВИВ :

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

Під час воєнних дій у березні 2022 року збройними силами російської федерації незаконно окуповано м. Старобільськ Луганської області.

У подальшому в невстановлені досудовим розслідуванням дату та час, проте не пізніше 07.03.2022 року, невстановленими особами з числа співробітників військової адміністрації російської федерації та так званої луганської народної республіки на території тимчасово окупованого м.Старобільська Луганської області створено незаконний правоохоронний орган: так званий «Старобельский городской отдел внутренних дел Министерства внутренних дел Луганской Народной Республики» (мовою оригіналу), що розташований за адресою: Луганська область, м.Старобільськ, вул.Айдарська (Фрунзе), 20, для функціонування якого залучено невстановлених осіб з числа місцевих мешканців, представників адміністрації російської федерації та так званої луганської народної республіки.

Після цього, в невстановлені досудовим розслідуванням дату та час, проте не пізніше 11.03.2022 року, невстановлені особи з числа співробітників військової адміністрації російської федерації, з метою забезпечення функціонування попередньо створеного незаконного правоохоронного органу - так званого «Старобельского городского отдела внутренних дел Министерства внутренних дел Луганской Народной Республики» (мовою оригіналу) запропонували громадянину України ОСОБА_5 взяти на себе функції та обійняти посаду начальника кримінального розшуку у незаконному правоохоронному органі: «Старобельском городском отделе внутренних дел Министерства внутренних дел Луганской Народной Республики» (мовою оригіналу), який створений на тимчасово окупованій території України.

Тоді у невстановлені досудовим розслідуванням дату та час, проте не пізніше 11.03.2022 року, ОСОБА_5 , знаходячись на території тимчасово окупованого міста Старобільська Луганської області, достовірно усвідомлюючи, що Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан, діючи за власним бажанням, без фізичного та психологічного примусу, підтримуючи воєнну агресію російської федерації на території України, маючи певний досвід та навички роботи у правоохоронних органах у період з 01.10.1998 року по 09.08.2005 року, добровільно погодився на пропозицію невстановлених осіб з числа співробітників військової адміністрації російської федерації щодо зайняття посади начальника кримінального розшуку у незаконному правоохоронному органі: «Старобельском городском отделе внутренних дел Министерства внутренних дел Луганской Народной Республики» (мовою оригіналу), створеному на тимчасово окупованій території України, після чого склав присягу на вірність народу так званої луганської народної республіки.

Далі, починаючи з 15.03.2022 року, громадянин України ОСОБА_5 , перебуваючи на території тимчасово окупованого міста Старобільська Луганської області, усвідомлюючи неправомірність, а також суспільну небезпеку своїх дій, що полягали у подальшому зайнятті посади начальника кримінального розшуку у створеному на тимчасово окупованій території України незаконному правоохоронному органі в розумінні ст.2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», а саме: так званому «Старобельском городском отделе внутренних дел Министерства внутренних дел Луганской Народной Республики» (мовою оригіналу), продовжуючи обіймати наведену посаду, реалізуючи свій єдиний злочинний умисел, діючи умисно та протиправно, здійснював діяльність та виконував функціональні обов`язки, як начальник цього структурного підрозділу.

Щодо здійснення спеціального судового провадження за відсутності обвинуваченого (in absentia)

Судовий розгляд у межах даного кримінального провадження здійснювався за відсутності обвинуваченого ОСОБА_5 (in absentia), який показань суду не надавав, та будь-яких клопотань від останнього на адресу суду також не надходило.

Відповідно до ухвали Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01.09.2023 року судом було постановлено здійснювати спеціальне судове провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст.111-1 КК України.

Судом вживалися заходи для виклику обвинуваченого ОСОБА_5 для забезпечення доступу до правосуддя, у зв`язку із чим останній викликався в судові засідання в порядку ст.323 КПК України: повістки про виклики та інформація про процесуальні документи публікувалися у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження у газеті «Урядовий кур`єр» та на офіційному веб-сайті судової влади.

Таким чином, суд вважає, що ОСОБА_5 повинен був знати про розпочате кримінальне провадження, відмовився від здійснення свого права предстати перед українським судом за діяння вчинене на території суверенної України, юрисдикцію якої обвинувачений над собою не визнає, та міг захищати себе безпосередньо в такому суді, що так само свідчать про його наміри на ухилення від кримінальної відповідальності.

У той же час, ухилення обвинуваченого ОСОБА_5 від правосуддя, суд розцінює як реалізацію останнім його невід`ємного права на свободу від самозвинувачення чи самовикриття (п/п. «g» п. 3 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, ст. 63 Конституції України), як одну з ключових гарантій презумпції невинуватості.

Суд вважає, що стороною обвинувачення та судом вживалися достатні заходи щодо дотримання прав обвинуваченого ОСОБА_5 на захист та доступ до правосуддя, з урахуванням здійснення спеціального досудового розслідування та спеціального судового провадження за обов`язкової участі захисника, який був забезпечений державою.

Позиція сторони обвинувачення

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні обставини, зазначенні в обвинувальному акті підтримав у повному обсязі, в обґрунтування винуватості обвинуваченого зазначив, що показання свідка ОСОБА_6 та подані письмові докази підтверджують протиправність злочинних дій ОСОБА_5 , а кваліфікація кримінального правопорушення є вірною для того, щоб довести винуватість останнього у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст.111-1 КК України, поза розумним сумнівом.

Відтак, прокурор просив суд визнати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст.111-1 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах, в органах державної влади, органах місцевого самоврядування та в органах, що надають публічні послуги, строком на 10 років.

Позиція сторони захисту

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні зазначив, що під час розгляду кримінального провадження він з об`єктивних причин не мав можливості спілкуватися з обвинуваченим ОСОБА_5 . Його правова позиція не відома. Також невідомо, чи визнає обвинувачений свою провину, чи ні. Не встановлені пом`якшуючі обставини. Відсутня інформація, чи застосовувалися до обвинуваченого погрози, чи він вчиняв свої дії добровільно. Також не встановлено відсутність обставин, що виключають кримінальну відповідальність можливо він вчинив дане діяння у стані крайньої необхідності. Всі наявні сумніви суд повинен трактувати на користь обвинуваченого. Просив ОСОБА_5 виправдати.

Досліджені судом докази

У ході судового розгляду були досліджені наступні письмові докази:

- протокол огляду від 28.05.2022 р., відповідно до якого були оглянуті дві публікації за участі свідка ОСОБА_6 . Зокрема, оглянуто веб-сторінку у мережі Інтернет на якій розміщено відео файл під назвою «Луганщина: зрадники! 20 співробітників Нацполіції Старобільська склали присягу на вірність лнр», де на відео з 1:00 хвилини до 01:14 хвилини свідок ОСОБА_6 впізнав ОСОБА_5 , який був одягнений у військову форму рф та зачитував текст присяги на вірність так званої лнр. Також було оглянуто відеозапис у телеграм каналі «Луганськ 24», де з 0:18 хвилин до 0:20 хвилин свідок ОСОБА_6 впізнав ОСОБА_5 , який одягнений у форму народної міліції так званої лнр з погонами капітана та стрічкою кольорами прапора т. з. лнр;

- протокол огляду від 31.05.2022 р., згідно з яким були оглянуті дві публікації за участі свідка ОСОБА_7 . Так, було оглянуто веб-сторінку у мережі Інтернет на якій розміщено відео файл під назвою «Луганщина: зрадники! 20 співробітників Нацполіції Старобільська склали присягу на вірність лнр», де на відео з 1:00 хвилини до 01:14 хвилини свідок ОСОБА_7 впізнав ОСОБА_5 , який був одягнений у військову форму рф та зачитував текст присяги на вірність так званої лнр. Також було оглянуто відеозапис у телеграм каналі «Луганськ 24», де з 0:18 хвилин до 0:20 хвилин свідок ОСОБА_6 впізнав ОСОБА_5 , який одягнений у форму народної міліції так званої лнр з погонами капітана та стрічкою кольорами прапора т. з. лнр;

- протокол огляду від 12.05.2022 року, відповідно до якого був оглянутий інтернет ресурс «DeepState» та встановлено, що м.Старобільськ на інтерактивній карті України знаходиться на тимчасово окупованій території;

- довідка на капітана міліції ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (С-462954), згідно якої вказана особа проходила службу в органах внутрішніх справ з 01.10.1988 р. (зарахований курсантом до Донецької ССШМ МВС СРСР) по 09.08.2005 р. (звільнений за п.65 «а» - за віком) на посадах атестованого складу;

- протокол огляду від 13.06.2022 р., згідно з яким було оглянуто сайт під назвою мовою оригіналу «Луганский информационный центр», де 10.03.2022 року о 22:23 год. була розміщена публікація про те, що більше 20 колишніх українських поліцейських присягнули на вірність т.з. лнр в Старобільську;

- протокол огляду від 30.06.2022 року, згідно з яким було оглянуто публікацію на офіційному веб сайті т.з. міністерства внутрішніх справ лнр під назвою мовою оригіналу «В Старобельске сотрудники полиции присягнули на верность республике», де на відео з 1 хвилини 6 секунд особа зовні схожа на ОСОБА_5 на фоні прапорів рф та т.з. лнр, одягнута у військову форму рф зачитує російською мовою текст присяги на вірність т.з. лнр;

- висновок експерта №СЕ-19-22/20192-ВЗ від 06.07.2022 р., відповідно до якого експертом встановлено, що:

1. У відеофонограмі у файлі з назвою «В старобельске сотрудники полиции присягнули на верность республике watch online_720.mp4» у часовому проміжку з 1 хв 06 с до 1 хв 20 с, що міститься на диску для лазерних систем зчитування Verbatim CD-R 700 MB 52х 80 min з позначками на прозорій частині «LII3152YD05195511D4» ознак монтування не виявлено.

2. Голос та мовлення особи є придатними для ідентифікаційного дослідження у часовому проміжку із 1 хв 06 с до 1 хв 20 с на відеофонограмі файлу з назвою «В старобельске сотрудники полиции присягнули на верность геспубликеї watch online_ 720», що міститься на диску для лазерних систем зчитування Verbatim CD-R 700 MB 52х 80 min з позначками на прозорій частині «LII3152YD05195511D4» лише за наявності відповідного, зіставного зразка голосу та мовлення диктора якого потрібно ідентифікувати.

3. Слова та фрази промовлені особою у часовому проміжку з 1 хв 06 до 1 хв 20 с, що міститься на диску для лазерних систем зчитування Verbatim CD-R 700 MB 52х 80 min з позначками на прозорій частині «LII3152YD05195511D4»: «Мужественно и решительно, не щадя своих сил и самой жизни, бороться с преступностью, защищать от противоправных посягательств: жизнь, здоровье, права и свободы граждан, интересы республики»;

- довідка про витрати на проведення судової експертизи відео-, звукозапису від 06.07.2022 року №СЕ-19-22/20192-ВЗ, згідно з якою витрати на проведення вказаної експертизи становлять 4530,72 грн.;

- висновок експерта №СЕ-19-22/20195-ФП від 26.10.2022 року, відповідно до якого експертом встановлено, що:

1. Зображення особи у файлі з назвою «В старобельске сотрудники полиции присягнули на верность республике watch online_720.mp4» у часовому проміжку з 1 хв 06 с до 1 хв 20 с (згідно показників медіаплеєра), що міститься на диску для лазерних систем зчитування «Verbatim CD-R 700 MB 52х 80 min» придатне для портретної ідентифікації за ознаками елементів зовнішності.

2. У файлі з назвою «В старобельске сотрудники полиции присягнули на верность республике watch online_720.mp4» у часовому проміжку з 1 хв 06 с до 1 хв 20 с (згідно показників медіаплеєра), що міститься на диску для лазерних систем зчитування «Verbatim CD-R 700 MB 52х 80 min», зображено особу ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зображення якого надано в якості порівняльного матеріалу;

- довідка про витрати на проведення судової експертизи від 26.10.2022 року №СЕ-19-22/20195-ФП, згідно з якою витрати на проведення вказаної експертизи становлять 3398,04 грн.;

- протокол огляду від 06.07.2025 року, згідно з яким була оглянута вилучена у оператора мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ Україна» інформація щодо абонентських з`єднань ОСОБА_5 ;

- протокол огляду від 12.07.2022 року, відповідно до якого був оглянутий інтернет ресурс «DeepState» та встановлено, що м.Старобільськ на інтерактивній карті України знаходиться на тимчасово окупованій території.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_6 , пояснив, що йому відомо, що після повномасштабного вторгнення ОСОБА_5 став начальником кримінального розшуку в окупованому Старобільську. Щодо цього є багато відео. У 1999 році у Старобільському відділі міліції, коли він (свідок) почав працювати у групі боротьби з наркотиками, то він працював оперуповноваженим, а ОСОБА_5 старшим оперуповноваженим. До 2005 року працювали разом, бо ОСОБА_5 пішов на пенсію. Інколи після цього з ним зустрічалися. 24.02.2022 року він (свідок) був у с.Підгорівка, а 25.02.2022 року виїхав. Працює заступником директора Луганського НДКЦ. Показували відео з телеграм-каналу про прийняття ОСОБА_5 присяги окупантам, а також відео, де він у міліцейській формі рф. Після повномасштабного вторгнення не спілкувався з ним.

Будь-яких інших доказів у ході судового розгляду стороною захисту, яка була вільна у використанні своїх прав у межах та у спосіб, визначений КПК України, враховуючи, що суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість у ході розгляду даного кримінального провадження створив необхідні умови для реалізації процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, надано не було.

Одночасно слід зазначити, що суд не покладає в обґрунтування даного вироку в якості доказів вини ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст.111-1 КК України, інші матеріали та процесуальні документи, що надані стороною обвинувачення, оскільки за своїм змістом вказані документи не містять ознак доказів, що мають значення для вирішення кримінального провадження, а лише засвідчують відповідність окремих проведених слідчих та процесуальних дій вимогам закону та належними процесуальними особами.

Щодо твердження захисника про те, що нічого не відомо щодо добровільності зайняття посади у незаконних правоохоронних органах, створених на тимчасово окупованій території, ОСОБА_5 суд зазначає наступне.

Згідно з ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

З матеріалів провадження вбачається, що обвинувачений повідомлявсь судом про розгляд провадження у спосіб, передбачений кримінальним процесуальним законом, а під час судового розгляду був присутній його захисник. Стороною захисту жодних доказів на підтвердження можливого впливу на обвинуваченого окупаційною владою надано не було.

Також суд приймає до уваги, що відсутні відомості щодо короткостроковості співпраці ОСОБА_5 із окупаційної владою та останній, за наявності такого бажання, міг знайти можливість припинити її, покинути окуповану територію Луганської області, втім нею не скористався до даного часу.

Крім того, ОСОБА_5 не тільки зайняв посаду у незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території України, а й зробив це на початку повномасштабного вторгнення рф на територію України будучи пенсіонером органів внутрішніх справ та отримуючи пенсію, що також спростовує вимушеність його дій.

Згідно із показаннями свідка, допитаного у судовому засіданні, він мав можливість покинути окуповану територію та безперешкодно скористався нею.

Також відсутні докази, що будь-яка особа, яка не виявила бажання зайняти посаду при окупаційній владі, була до цього примушена. Відсутні підстави ґрунтовно припускати, що саме у ОСОБА_5 окупаційна адміністрація була зацікавлена достатньою мірою для того, аби примушувати його зайняти посаду у незаконному правоохоронному органі влади, створеному на тимчасово окупованій території.

Таким чином, суд вважає за необхідне зазначити, що жодний із досліджених судом доказів та жодна з обставин, які ним підтверджуються, не вказує на те, що ОСОБА_5 вчинив інкриміноване діяння не добровільно.

Кваліфікація дій обвинуваченого за законом України про кримінальну відповідальність

Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_5 , що виразились у добровільному зайнятті громадянином України посади в незаконних правоохоронних органах, створених на тимчасово окупованій території, вчинив кримінальне правопорушення, суд кваліфікує за ч.7 ст.111-1 КК України. Вказане діяння, згідно із ст.12 КК України, відноситься до категорії особливо тяжких злочинів.

Призначення покарання

Розглянувши кримінальне провадження з дотриманням положень ч.1 ст.337 КПК України, в межах висунутого обвинувачення, дослідивши безпосередньо в судовому засіданні письмові докази та допитавши свідка, у їх сукупності, надавши їм належну правову оцінку, відповідно до вимог ст. 94 КПК України, виходячи із загальних засад кримінального судочинства, враховуючи, що показання свідка ОСОБА_6 , дані ними безпосередньо в судовому засіданні, є послідовними, відповідають іншим обставинам справи та підтверджуються дослідженими письмовими доказами, які, на думку суду, є належними та допустимими, не викликають сумнівів у їх достовірності, оскільки підстав ставити їх під сумнів у суду немає, суд приходить до висновку про винуватість ОСОБА_5 у добровільному зайнятті громадянином України посади в незаконних правоохоронних органах, створених на тимчасово окупованій території.

При обранні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характер діяння, форму й ступінь вини, мотиви вчинення кримінального правопорушення і дані про особу винного, який раніше не судимий.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , передбачених ст.66 КК України, судом не встановлено.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 суд визнає вчинення злочину з використанням умов воєнного стану, що передбачено п.11 ч.1 ст.67 КК України.

Відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Таким чином, зважаючи на той факт, що обвинувачений ОСОБА_5 , як громадянин України, вчинив особливо тяжкий злочин проти основ національної безпеки України в період встановленого в Україні воєнного стану, то суд, враховуючи особу обвинуваченого, підвищену суспільну небезпечність даного злочину, його тяжкість, наявність обставини, що обтяжує покарання та відсутність пом`якшуючих покарання обставин, вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого не можливе без ізоляції від суспільства та призначає покарання в межах санкції ч.7 ст.111-1 КК України у виді позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах, в органах державної влади, органах місцевого самоврядування та в органах, що надають публічні послуги, без конфіскації майна.

За глибоким переконанням суду, саме така міра покарання є законною, обґрунтованою, справедливою, необхідною та достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення як ним, так і іншими особами кримінальних правопорушень.

Інші питання, що вирішуються судом

Витрати на залучення експертів у кримінальному провадженні складають 7928,76 грн., які підлягають стягненню з обвинуваченого, відповідно до ч.2 ст.124 КПК України.

Відносно ОСОБА_5 не обирався запобіжний захід.

Заходи забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна не застосовувалися.

Керуючись ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, призначивши йому покарання у виді позбавлення волі на строк 14 (чотирнадцять) років з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах, в органах державної влади, органах місцевого самоврядування та в органах, що надають публічні послуги строком на 10 (десять) років, без конфіскації майна.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , рахувати з моменту приведення вироку до виконання, тобто з моменту фактичного затримання.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати на залучення експертів у сумі 7928 (сім тисяч дев`ятсот двадцять вісім) грн. 76 коп.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після проголошення негайно вручити захиснику та прокурору.

Інформацію про ухвалений вирок, опублікувати у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження згідно з положеннями статті 297-5 КПК України та на офіційному веб-сайті судової влади.

Суддя ОСОБА_1