Справа № 681/459/24
Провадження 1-кп/681/35/2025
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" грудня 2025 р. м. Полонне

Полонський районний суд Хмельницької області

в складі головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретарів судових засідань - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 , його захисника - адвоката ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Полонне матеріали кримінального провадження № 0000424 від 07.03.2024 по обвинуваченню:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новоселиця Полонського району Хмельницької області, що проживає в АДРЕСА_1 , освіта повна середня, громадянина України, непрацюючого, раніше не судимого,

за ч. 2 ст. 286 КК України,

в с т а н о в и в:

07.03.2024 приблизно о 00:20 год ОСОБА_8 керував автомобілем марки «ВАЗ» моделі «2108», номерний знак НОМЕР_1 та рухався зі сторони вул.Гончарної в напрямку вул. Правохоморної зі швидкістю в межах 76,6 -79,8 км/год по автодорозі місцевого значення Т-06-12 сполученням «Звягель-Полонне-Старокостянтинів», яка проходить по вул. Академіка Герасимчука в м. Полонне Шепетівського району Хмельницької області. Неподалік будинку № 84 по вул. Академіка Герасимчука обвинувачений не дотримався вимог п.п. 1.5, 1.7, 2.3 (б), 12.2, 12.3, 12.4, 12.9 (б) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 (далі - ПДР) відповідно до яких:

п. 1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю чи здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;

п.1.7. Водії зобов`язані бути особливо уважними до таких категорій учасників дорожнього руху, як велосипедисти, особи, які рухаються в кріслах колісних, та пішоходи. Усі учасники дорожнього руху повинні бути особливо обережними до дітей, людей похилого віку та осіб з явними ознаками інвалідності;

п.2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

п.12.2. У темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги;

п.12.3. У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди;

п.12.4. У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год;

п.12.9. Водієві забороняється:

б) перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил.

Внаслідок перевищення ОСОБА_8 допустимої швидкості руху в межах населеного пункту, а також його неуважності та неналежного стеження за дорожньою обстановкою, особливо в умовах темної пори доби, обвинувачений не зреагував на її зміну, а саме не виявив, що в попутному напрямку рухається велосипедист, не вжив заходів щодо безпечного для інших учасників руху об`їзду останнього, або ж зниження швидкості керованого ним транспортного засобу до швидкості руху велосипедиста, у зв`язку з чим здійснив наїзд передньою правою частиною автомобіля на задню частину велосипеда марки «Ardis» моделі «Либідь» на якому рухався ОСОБА_10 .

В результаті цієї дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП) ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження у вигляді: черепно-мозкової травми із садном та підшкірним крововиливом в правій потилично-тім`яній ділянці голови, переломом кісток основи черепа, забоєм речовини правої півкулі головного мозку, раною на поверхні правої брови, синцями навколо обох очей, саден на поверхні носа та підборіддя, грудної клітки, правого плеча; перелом тіла грудини, переломи восьми ребер правої половини грудної клітки та двох ребер лівої половини грудної клітки, закритий перелом діафіза правої плечової кістки, садна на поверхнях верхніх та нижніх кінцівок, садна на поверхні живота та попереку, які за своїм характером мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент їх спричинення, а в цьому випадку, що призвели до смерті.

Смерть потерпілого ОСОБА_10 настала від поєднаної травми голови, грудної клітки та правого плеча, що супроводжувалась переломом кісток основи черепа, забоєм головного мозку, переломами грудини та ребер обох половин грудної клітки, закритим переломом діафіза правої плечової кістки, які ускладнились травматичним шоком.

Допущені ОСОБА_8 порушення вимог пункту 12.3 ПДР перебували в прямому причинному зв`язку із настанням ДТП та її наслідками, а недотримання вимог пунктів 1,5, 1.7, 2.3 (б), 12.2, 12.4, 12.9 (б) ПДР - сприяло виникненню ДТП.

Зазначеними діями обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Дані фактичні обставини ніким не оспорюються і підтверджуються показаннями самого ОСОБА_8 , який свою вину визнав повністю та розповів суду, що він дійсно у вище зазначений час та місці керував автомобілем «ВАЗ» моделі «2108», номерний знак НОМЕР_1 , рухався з світлом фар у ближньому режимі, при цьому не помітив, що попереду в попутному напрямку їде велосипедист, на якого він наїхав передньою правою частиною керованого ним транспортного засобу, оскільки відволікся на зустрічний автомобіль. Після зіткнення він зупинився і вжив заходів до виклику швидкої медичної допомоги та поліції. У скоєному щиро розкаявся, попросив вибачення у потерпілих. Заявлені цивільні позови визнав частково, вказавши, що на відшкодування моральної шкоди може сплатити 150 тис. грн. для кожної з потерпілих.

Окрім показань обвинуваченого, його вина у вчиненні цього кримінального правопорушення повністю підтверджується дослідженими та перевіреними у судовому засіданні доказами.

Показання ОСОБА_8 , які він надав у судовому засіданні, узгоджуються з фактичними даними, які зафіксовані під час проведення слідчого експерименту 20.03.2024, схемі та фототаблиці (том № 2 а.с. 136-161), який проводився в темну пору доби на ділянці проїзної частини вулиці Академіка Герасимчука в м.Полонне з метою перевірки і уточнення відомостей щодо механізму ДТП. У ході проведення цієї слідчої дії обвинувачений на місці події вказав, що 07.03.2024 близько 00.20 год він рухався автомобілем «ВАЗ» моделі «2108», номерний знак НОМЕР_1 , зі швидкістю близько 80 кілометрів на годину та виявив попереду велосипедиста, який рухався в попутному напрямку на відстані близько 1-1,5 метра від правого краю дороги. Відтворюючи обставини події, водій пояснив, що після виявлення перешкоди він застосував екстрене гальмування з одночасним відворотом керма ліворуч, проте уникнути зіткнення не вдалося, і контакт відбувся передньою правою частиною автомобіля з задньою частиною велосипеда, після чого автомобіль зупинився на відстані 25-30 метрів від місця наїзду. Шляхом проведення досліджень та замірів встановлено, що в умовах місця події при увімкненому дальньому світлі фар видимість елементів дороги становить 63,1 метра, а момент об`єктивної видимості перешкоди, а саме велосипедиста з катафотом, для водія становить 48,5 метра. Також експериментальним шляхом зафіксовано розташування транспортного засобу відносно меж проїзної частини в момент наїзду, при якому відстань від переднього правого колеса до правого бордюру становила 1,2 метра, від заднього правого колеса - 1,3 метра, а ухил на вказаній ділянці дороги склав 0,9 метра.

Факт наявності в обвинуваченого права керування транспортними засобами категорії «В» підтверджується посвідченням водія, виданим 25.03.2023 Територіальним сервісним центром 6845 (том № 2 а.с. 55).

На основі фактичних даних, які зафіксовані в протоколі огляду місця події від 07.03.2024, план - схемі, а також фототаблиці до нього (том № 2 а.с. 7-47) можна відтворити послідовну картину розташування об`єктів на дорозі на вул. Академіка Герасимчука поблизу будинку № 84 в м.Полонне Шепетівського району Хмельницької області безпосередньо після ДТП. Огляд починається з фіксації слідів на проїжджій частині, де на відстані від правого краю дороги виявлено первинні ознаки зіткнення у вигляді уламків розсіювача світла, подряпин асфальту та плями крові. Від цього місця бере початок слід гальмування автомобіля загальною довжиною 28,3 метра, який починається за 1,1 метра від правого краю дороги й веде безпосередньо до переднього правого колеса автомобіля «ВАЗ» моделі «2108», номерний знак НОМЕР_1 . Уздовж траєкторії руху розкидані особисті речі потерпілого, зокрема правий кросівок, шапка та уламки транспортних засобів, а також зафіксовано слід волочіння тіла довжиною 9 метрів понад бордюром. Велосипед марки «Ardis» моделі «Либідь» синього кольору лежить на відстані 14,8 метра від виявлених уламків катафота, при цьому він розташований під кутом до узбіччя, де його переднє колесо знаходиться за 2,4 метра від правого бордюру, а заднє - за 1,6 метра. Тіло загиблого ОСОБА_10 виявлено у безпосередній близькості до велосипеда - на відстані 0,2 метра від його переднього колеса та 2,2 метра від заднього колеса. Сам автомобіль «ВАЗ» моделі «2108», номерний знак НОМЕР_1 , розміщено в кінцевому положенні попереду інших об`єктів, при цьому відстань від його переднього правого колеса до бордюру становить 1,1 метра, а від заднього правого колеса - близько 1,35 метра. Загиблий, ОСОБА_10 , лежить на спині головою на бордюрі, нижні та верхні кінцівки у напівзігнутому положенні. Також зафіксовано пошкодження автомобіля, зосереджені у правій передній частині, що відповідає характеру слідів на дорозі та пошкодженням заднього колеса велосипеда.

Наявні механічні пошкодження автомобіля «ВАЗ» моделі «2108», номерний знак НОМЕР_1 , деталізовані в протоколі огляду речового доказу від 13.03.2024 та фототаблиці до нього (том № 2 а.с. 68-75), з якого встановлено, що вони зосереджені переважно в передній правій частині. Лобове скло розбите, вкрите тріщинами та втиснуте в салон зі сторони пасажира, а дах має деформацію у місці з`єднання зі склом. Також зафіксовано деформацію переднього правого крила, розлом решітки радіатора та пошкодження правої частини номерного знака. Світлосигнальне обладнання пошкоджене, про що свідчить відсутність переднього правого покажчика повороту. Інші елементи кузова та колеса транспортного засобу видимих пошкоджень не мають.

Також згідно з даними, зафіксованими у протоколі огляду речового доказу від 13.03.2024 та фототаблиці до нього (том № 2 а.с. 79-86), під час візуального обстеження велосипеда марки «Ardis» моделі «Либідь» синьо-сірого кольору встановлено наявність механічних пошкоджень. Зокрема, оглядом зафіксовано, що основні пошкодження зосереджені в задній частині транспортного засобу, де повністю розламане заднє колесо, включаючи обід, покришку та камеру, а також наявна деформація рами велосипеда, задньої каретки та заднього крила, яке повністю деформоване. Крім того, виявлено пошкодження багажника, який деформований та ввігнутий у ліву сторону, із залишками кріплення світловідбивача на металевій пластині. У передній частині велосипеда зафіксовано деформацію переднього крила, яке вигнуте в праву сторону, та часткову деформацію з механічними вм`ятинами закріпленої спереду корзини для перевезення вантажу, при цьому переднє колесо явних механічних пошкоджень не має.

Окрім того, у протоколі огляду речових доказів від 19.03.2024 та фототаблиці до нього (том № 2 а.с. 87-90), встановлено характеристики чорної чоловічої шапки з відворотом, яка виготовлена зі змішаної тканини, перебуває у дещо брудному стані та не містить жодних написів. Також зафіксовано індивідуальні ознаки шести уламків неправильної форми червоного кольору, які є частинами сітловідбивального елемента (катафота) велосипеда.

Відповідно до висновку експерта № 56 від 07.03.2024 (том № 2 а.с. 94-97), за результатами судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_10 , 1967 року народження, у потерпілого виявлено ряд тілесних ушкоджень. Експерт зафіксував черепно-мозкову травму із садном та підшкірним крововиливом в правій потилично-тім`яній ділянці голови, перелом кісток основи черепа, забій речовини правої півкулі головного мозку, рану на поверхні правої брови, синці навколо обох очей, а також садна на поверхні носа та підборіддя. Встановлено наявність травм грудної клітки та правого плеча, перелом тіла грудини, переломи восьми ребер правої половини грудної клітки та двох ребер лівої половини грудної клітки, закритий перелом діафіза правої плечової кістки. Крім того, виявлено садна на поверхнях верхніх та нижніх кінцівок, поверхні живота та попереку. Ці тілесні ушкодження утворилися незадовго до настання смерті від дії тупих твердих предметів, якими були частини кузова автомобіля, що рухався, з послідуючим відкиданням тіла на тупе тверде покриття дороги. Зазначені ушкодження мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент їх спричинення, а в цьому випадку таких, що призвели до смерті. Безпосередньою причиною смерті ОСОБА_10 стала поєднана травма голови, грудної клітки та правого плеча, що супроводжувалась переломом кісток основи черепа, забоєм головного мозку, переломами грудини та ребер обох половин грудної клітки, закритим переломом діафіза плечової кістки та ускладнилась травматичним шоком. Смерть потерпілого настала приблизно за 816 годин до моменту проведення судово-медичної експертизи його трупа. Згідно з результатами судово-токсикологічної експертизи, у крові та сечі з трупа етилового алкоголю не виявлено.

Окрім того, у висновку експерта № 81 від 01.04.2024 (том № 2 а.с. 101-104) уточнено, в якому положенні знаходився та якою частиною тіла відбувся контакт ОСОБА_10 з автомобілем. Так експерт зазначив, що в момент первинного контакту кузова автомобіля з велосипедом потерпілий, ймовірно, перебував у положенні сидячи на велосипеді під час його руху та був обернений задньою поверхнею свого тіла до автомобіля.

Згідно з висновком експерта № СЕ-19/123-24/3148-ІТ від 18.03.2024 (судова інженерно-транспортна експертиза технічного стану транспортного засобу) (том № 2 а.с. 116-119), об`єктом дослідження був автомобіль марки «ВАЗ» моделі «2108», номерний знак НОМЕР_2 . Експертизою підтверджено, що на момент огляду робоча гальмова система автомобіля марки «ВАЗ» моделі «2108», номерний знак НОМЕР_2 , виконувала свої конструктивні функції. Рульове керування автомобіля перебувало в працездатному стані та виконувало свої конструктивні функції. Ознак, які б свідчили про непрацездатність чи відмову досліджуваних систем до моменту ДТП, застосованими методами дослідження, не встановлено.

Відповідно до висновку судової транспортно-трасологічної експертизи № СЕ-19/123-24/3419-ІТ від 20.03.2024 (том № 2 а.с. 123 129) експерт встановив механізм та місце зіткнення транспортних засобів. У момент первинного контакту автомобіль «ВАЗ» моделі «2108», номерний знак НОМЕР_2 , контактував своєю передньою правою частиною із задньою частиною велосипеда марки «Ardis» моделі «Либідь». Саме зіткнення між вказаним автомобілем та велосипедом відбулося в межах смуги руху вул. Академіка Герасимчука, що призначена для руху в напрямку вулиці Лесі Українки.

Згідно з повідомленням Хмельницького обласного центру з гідрометеорології № 3922 9922 01-15/144 від 19.03.2024 (том № 2 а.с. 58)за даними спостережень аерологічної станції Шепетівка 07.03.2024 опади були відсутні, а максимальна швидкість вітру досягала 10 м/с. У період часу, наближений до моменту ДТП, температура повітря коливалася в межах від 0,8 градуса тепла до 0,8 градуса морозу, вологість повітря становила 73-80 відсотків, вітер був східним, при цьому до 24.00 год - фіксувалися атмосферні явища у вигляді інею та серпанку.

Відповідно до висновку експерта Хмельницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України № СЕ-19/123-24/3836-ІТ від 27.03.2024 (том № 2 а.с. 167 173), за результатами проведення судової інженерно-транспортної експертизи встановлено, що в умовах такої погоди події сліду гальмування автомобіля «ВАЗ» моделі «2108», номерний знак НОМЕР_2 , довжиною 28,3 метра відповідала швидкість руху, значення якої визначаються в межах 76,6-79,8 кілометра на годину. У дорожньо-транспортній ситуації, що досліджувалася, водій цього автомобіля ОСОБА_8 повинен був діяти відповідно до нормативних вимог пунктів 12.2, 12.4, 12.9б, 12.3 Правил дорожнього руху . Належні дії велосипедиста ОСОБА_10 в аспекті безпеки дорожнього руху регламентувались нормативними вимогами пункту 6.2 Розділу 6 ПДР. Встановлено, що водій автомобіля ОСОБА_8 мав технічну можливість уникнути наїзду на велосипедиста ОСОБА_10 шляхом належного виконання нормативних вимог пунктів 12.4, 12.9б, 12.3 ПДР. В умовах цієї події, при загальній видимості елементів дороги 63,1 метра, безпечна швидкість руху автомобіля під керуванням водія ОСОБА_8 складала 94-97 кілометрів на годину. У діях водія автомобіля ОСОБА_8 вбачаються невідповідності вимогам пунктів 12.4, 12.9б, 12.3 ПДР, які з технічного погляду перебували у причинному зв`язку з настанням цієї ДТП.

Потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 в судовому засіданні підтвердили факт отримання повідомлення про загибель ОСОБА_10 . Заявлені цивільні позови підтримали, однак повідомили, що Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» виконала свої зобов`язання за страховим полісом у повному обсязі.

Окрім того, висновком судово медичної експертизи зразка крові ОСОБА_8 № 515 від 13.03.2024 (том 2 а.с. 113), яка отримана згідно з протоколом отримання зразків для експертизи від 07.03.2024 (том 2 а.с. 111), встановлено, що в ній етилового алкоголю не виявлено.

Оцінивши досліджені в судовому засіданні докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суд дійшов до висновку, що вина ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю доведена та не викликає жодних сумнівів, виходячи з наступного.

Показання обвинуваченого ОСОБА_8 щодо обставин події, зокрема обраної ним швидкості руху близько 80 км/год, моменту виявлення велосипедиста та механізму наїзду, повністю узгоджуються з об`єктивними даними, зафіксованими у протоколі огляду місця події, протоколі слідчого експерименту та висновками судових експертиз, що виключає можливість самообмови чи викривлення дійсності.

Так, факт руху автомобіля зі швидкістю, що перевищувала дозволену в населених пунктах, підтверджується не лише словами водія, а й висновком інженерно-транспортної експертизи, яка за довжиною слідів гальмування (28,3 м), розрахунковим шляхом встановила швидкість у межах 76,6-79,8 км/год. Це свідчить про свідоме порушення водієм швидкісного режиму, що стало однією з передумов настання тяжких наслідків.

Механізм ДТП, встановлений судом, є безспірним. Локалізація пошкоджень на транспортних засобах - передня права частина автомобіля «ВАЗ» та повністю зруйнована задня частина велосипеда - у поєднанні з висновками транспортно-трасологічної експертизи та характером тілесних ушкоджень потерпілого (поєднана травма тіла від удару ззаду) чітко вказують на те, що наїзд відбувся на смузі руху автомобіля під час попутного руху транспортних засобів. Відсутність алкоголю в крові загиблого та наявність на велосипеді сітловідбивальних елементів (катафотів) спростовують будь-які припущення про непередбачувану поведінку велосипедиста, яка могла б перешкодити водієві вчасно виявити перешкоду.

Ключовим доказом вини водія є висновок судової інженерно-транспортної експертизи, яким встановлено, що ОСОБА_8 мав технічну можливість уникнути наїзду на велосипедиста шляхом виконання вимог ПДР. Експертизою доведено, що момент об`єктивної видимості перешкоди (48,5 м) дозволяв водієві вчасно зреагувати на зміну дорожньої обстановки, однак через порушення пунктів 12.3, 12.4 та 12.9б ПДР, він допустив зіткнення. Причинний зв`язок між цими порушеннями та наслідками у вигляді смерті потерпілого є прямим та безпосереднім.

Суд також враховує, що технічний стан автомобіля до моменту ДТП був справним, погодні умови (відсутність опадів, прозора атмосфера) не перешкоджали руху, а дорожнє покриття було сухим. Це виключає вплив непереборної сили чи раптової технічної несправності на механізм пригоди та підтверджує, що аварійна ситуація була створена виключно протиправними діями водія.

Таким чином, сукупність досліджених доказів створює цілісну картину події, де дії ОСОБА_8 , який, керуючи джерелом підвищеної небезпеки, проявив злочинну недбалість, порушив Правила дорожнього руху, що призвело до смерті ОСОБА_10 , та його вина доведена поза розумним сумнівом.

Призначаючи покарання, суд враховує ступінь тяжкості та наслідки вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, причини його скоєння, характер і кількість допущених ним порушень ПДР, ставлення ОСОБА_8 до цих порушень, його поведінку після вчинення кримінального правопорушення, дані про особу, сімейний та матеріальний стан, думки потерпілих, дані висновку органу пробації, викладені у досудовій доповіді.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_8 не встановлено.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого є повне визнання ним вини, щире каяття, активне сприяння у розкриттю злочину.

Окремо суд надає оцінку доводів потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 щодо відсутності у діях ОСОБА_8 щирого каяття та вважає за необхідне зазначити наступне.

Щире каяття - це не лише формальне визнання вини, а й певний психічний стан особи, що полягає в суворому осуді своєї поведінки та готовності нести відповідальність. У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 повністю визнав усі фактичні обставини інкримінованого йому правопорушення, не намагався уникнути відповідальності чи перекласти вину на інших осіб. Він надав суду правдиві показання, висловив жаль з приводу того, що сталося, та неодноразово просив вибачення у потерпілих, що свідчить про критичну оцінку ним своєї протиправної поведінки.

На підтвердження щирості каяття вказує і поведінка обвинуваченого безпосередньо після вчинення злочину. Як встановлено судом, ОСОБА_8 не залишив місце події, а терміново вжив заходів для надання допомоги постраждалому, зокрема викликав швидку медичну допомогу, що свідчить про його намагання відвернути або мінімізувати тяжкі наслідки своїх дій.

Щодо аргументів сторони потерпілих про недостатність дій обвинуваченого щодо відшкодування шкоди як ознаки відсутності каяття, суд зауважує наступне. Добровільне відшкодування завданого збитку або усунення заподіяної шкоди є самостійною обставиною, що пом`якшує покарання, передбаченою п. 2 ч. 1 ст. 66 КК України. Хоча відшкодування шкоди може додатково свідчити про розкаяння винної особи, воно не є вирішальним критерієм при встановленні наявності чи відсутності щирого каяття. Щире каяття є оцінним поняттям і встановлюється судом, виходячи з усієї сукупності матеріалів справи, поведінки особи під час та після вчинення злочину, а також під час судового розгляду.

Враховуючи викладене, суд доходить до переконання, що визнання вини ОСОБА_8 та його поведінка є щирими, а тому визнає цю обставину такою, що пом`якшує покарання.

Водночас враховуючи позицію потерпілих щодо призначення обвинуваченому суворого покарання, а також вчинення ОСОБА_8 злочину, внаслідок якого загинув ОСОБА_10 , не відшкодування обвинуваченим у добровільному порядку протягом тривалого періоду досудового розслідування та судового розгляду справи завданої потерпілим моральної шкоди, суд вважає, що ОСОБА_8 має бути обране покарання у виді реального позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами.

Разом з тим, беручи до уваги наявність у діях обвинуваченого зазначених вище обставин, які пом`якшують покарання, позитивні характеристики з місця проживання, роботи та навчання, його молодий вік, а також те, що ОСОБА_8 раніше не судимий, страждає захворюваннями, тому строк основного покарання суд визначає ближче до мінімальної межі санкції ч. 2 ст. 286 КК України.

У справі потерпілою ОСОБА_6 заявлено цивільний позов в якому вона просила стягнути на її користь з Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» (далі Страхова компанія, Страховик) 42600 грн на відшкодування моральної шкоди, та 11970 грн на відшкодування витрат пов`язаних з похованням чоловіка; із ОСОБА_8 - 657400 грн моральної шкоди, яка не покривається страховою виплатою; з обох відповідачів понесені нею судові витрати.

Позов мотивовано тим, що у зв`язку з вказаною вище ДТП, її чоловік ОСОБА_10 загинув. Цивільна правова відповідальність володільця автомобіля марки «ВАЗ» моделі «2108» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 була застрахована у вище згаданій Страховій компанії згідно з полісом ОСЦПВВНТЗ № АР/3921494. Розмір страхової суми за шкоду заподіяну життю та здоров`ю потерпілого становить 320000, 00 грн.

Відповідно до положень Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, зокрема відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі (85200,00 грн) встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами, а отже вона як дружина загиблого в ДТП чоловіка має право на отримання від Страховика моральної шкоди у сумі 42600 грн. (85200 : 2).

Також згідно з Законом Страхова компанія повинна відшкодувати позивачці витрати, які вона понесла на поховання ОСОБА_10 в сумі 11970 грн.

Загальний розмір заподіяної ОСОБА_6 моральної шкоди у зв`язку зі смертю чоловіка вона визначала в сумі 700000 грн. Оскільки Страхова компанія повинна їй сплатити лише 42600 грн моральної шкоди, тому решту суми 657400 грн (700000 - 42600) просила стягнути з обвинуваченого, як безпосереднього заподіювача шкоди.

Потерпіла ОСОБА_7 (дочка загиблого в ДТП ОСОБА_10 ) також звернулась до суду з позовом в якому просила стягнути зі Страхової компанії 42600 грн на відшкодування моральної шкоди; із ОСОБА_8 - 657400 грн моральної шкоди, яка не покривається страховою виплатою.

Позов мотивовано аналогічними підставами та обставинами, що й позов її матері ОСОБА_6 .

Окрім того, кожна з потерпілих заявила до стягнення 10814 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Вирішуючи цивільні позови, заявлені потерпілими ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , суд дійшов до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог до обвинуваченого ОСОБА_8 та відмови у їх задоволенні до Страхової компанії з таких підстав.

Відповідно до частини 1 статті 61 КПК України цивільним позивачем у кримінальному провадженні є, зокрема, фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та/або моральної шкоди. Згідно з вимогами статей 128, 129 КПК України суд, ухвалюючи обвинувальний вирок, задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому залежно від доведеності підстав і розміру позову.

Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки «ВАЗ» моделі «2108», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , на момент ДТП була застрахована у Страховій компанії (поліс № АР/3921494). Ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю, становить 320000 (триста двадцять тисяч) гривень.

Представник відповідача ОСОБА_11 подала до суду заяву, в якій зазначено, що Страхова компанія в повному обсязі виконала свої зобов`язання перед потерпілими, сплативши страхове відшкодування під час попереднього розгляду справи, а саме: на користь потерпілої ОСОБА_6 сплачено 54570 (п`ятдесят чотири тисячі п`ятсот сімдесят) грн.; на користь потерпілої ОСОБА_7 сплачено 42600 (сорок дві тисячі шістсот) грн.

У судовому засіданні потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 підтвердили факт отримання вказаних коштів від страхової компанії в повному обсязі.

Аналізуючи розмір виплаченого відшкодування, суд зазначає, що відповідно до статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, у розмірі 12 мінімальних заробітних плат. На момент страхового випадку (березень 2024 рік) мінімальна заробітна плата становила 7100 грн, отже загальний розмір відшкодування становить 85200 грн, що у рівних частках (по 42600 гривень) належить кожній із потерпілих. Крім того, виплата на користь ОСОБА_6 включала витрати на поховання у розмірі 11970 грн (10120 гривень за ритуальні товари та 1850 грн за копання могили), що сумарно з моральною шкодою становить 54570 грн.

Оскільки Страхова компанія добровільно та в повному обсязі відшкодувало шкоду в межах лімітів своєї відповідальності та вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд доходить до висновку, що позовні вимоги до страхової компанії задоволенню не підлягають у зв`язку з їх фактичним виконанням до ухвалення цього вироку.

Щодо позовних вимог до обвинуваченого ОСОБА_8 суд зазначає, що відповідно до статей 1166, 1167, 1187 Цивільного кодексу України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, а також моральна шкода, відшкодовуються особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Страхове відшкодування (регламентна виплата) від страхової компанії покриває лише мінімальний, встановлений законом розмір моральної шкоди. Проте, згідно з ч. 3 ст. 23 ЦК України, суд визначає розмір грошового відшкодування моральної шкоди з урахуванням характеру правопорушення, глибини фізичного та душевного болю, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації.

Вирішуючи цивільні позови потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в частині відшкодування моральної шкоди, суд виходить із засад верховенства права, вимог розумності, виваженості та справедливості.

Суд враховує, що моральна шкода, завдана смертю близької людини, є незворотною, оскільки життя людини є найвищою соціальною цінністю, а втрата рідної людини не може бути відновлена жодними матеріальними благами.

Внаслідок злочинних дій обвинуваченого ОСОБА_8 ,. потерпіла ОСОБА_6 втратила чоловіка, а потерпіла ОСОБА_7 - батька. Ця втрата для них є непоправною та супроводжується глибокими душевними стражданнями. Раптова та трагічна смерть близької людини внаслідок ДТП стала для потерпілих надзвичайною психотравмувальною подією, яка докорінно змінила їхній звичний уклад життя, зруйнувала родинні зв`язки та позбавила підтримки, піклування й опори, на яку вони розраховували. Потерпілі змушені докладати значних та тривалих зусиль для організації свого життя в нових негативних умовах існування, долаючи почуття болю, відчаю та самотності.

Визначаючи розмір відшкодування, суд бере до уваги характер та обсяг душевних страждань, яких зазнали потерпілі, тяжкість вимушених змін у їхніх життєвих стосунках, а також ступінь вини обвинуваченого.

Також суд враховує факт часткового відшкодування шкоди страховою компанією. Однак, суд зазначає, що страхова виплата здійснюється в межах лімітів, визначених Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», і в цьому випадку покрила лише законодавчо встановлений мінімум, який не є тотожним реальному розміру моральної шкоди, завданої злочином. Отримання страхового відшкодування не звільняє безпосереднього заподіювача шкоди (обвинуваченого) від обов`язку відшкодувати різницю між фактичним розміром завданої моральної шкоди та здійсненою страховою виплатою, якщо остання є недостатньою для повного відшкодування страждань потерпілих.

Керуючись принципом, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди має бути не більш ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи й не повинен призводити до її збагачення, однак має бути відчутним для того, щоб хоча б частково компенсувати перенесені страждання, суд доходить до висновку про необхідність стягнення з обвинуваченого на користь потерпілих моральної шкоди у визначеному судом розмірі, вважаючи таку суму адекватною, достатньою та справедливою компенсацією за перенесені ними втрати та переживання.

Відповідач ОСОБА_8 заявлені до нього позовні вимоги про стягнення на користь ОСОБА_6 та ОСОБА_7 моральної шкоди визнав частково в сумі по 150000 грн. кожній з потерпілих. Пояснив, що він повністю визнає свою вину у скоєнні ДТП, внаслідок якої загинув ОСОБА_10 і усвідомлює необхідність відшкодувати позивачам моральну шкоду, проте визначені останніми суми такої шкоди є для нього непомірними.

Разом з тим, суд вважає обґрунтованим стягнення з обвинуваченого на користь ОСОБА_6 та ОСОБА_7 моральної шкоди в сумі по 350000 (триста п`ятдесят тисяч) грн кожній, що є адекватною компенсацією за перенесені страждання понад суму, виплачену страховиком.

Розглядаючи цивільний позов потерпілих в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з наступного.

Для вирішення питання розподілу судових витрат підлягає встановленню розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Також підлягає встановленню розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, яка встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту, а порядок його обчислення, зміни та сплати визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю, і суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта, однак суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Розглянувши вимоги потерпілих в частині компенсації їм витрат на правничу допомогу у цьому кримінальному провадженні, суд не знаходить підстав для їх задоволення. Судом встановлено, що представником потерпілих до суду було подано лише попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, який відповідно до процесуального законодавства є лише інформуванням суду про орієнтовну вартість послуг, які сторона очікує понести, і не є доказом фактичного понесення витрат.

При цьому позивачами не надано до суду жодного належного та допустимого доказу фактичного понесення ними таких витрат під час розгляду кримінального провадження у суді, зокрема у матеріалах справи відсутній детальний опис робіт (наданих послуг), відсутній акт виконаних робіт (наданих послуг) підписаний представником та клієнтом, а також відсутні квитанції, платіжні доручення або інші розрахункові документи про оплату потерпілими послуг захисника. При цьому суд враховує, що під час нового судового розгляду представник потерпілих ОСОБА_12 таких послуг представництва не надавав.

Враховуючи, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі, а суду не надано первинних документів, які б підтверджували реальність та обсяг виконаних робіт, суд доходить до висновку про недоведеність позовних вимог у цій частині та відмовляє у їх стягненні.

Окрім того, суд стягує з ОСОБА_8 на користь держави 10601 грн. 92 коп. витрат пов`язаних із залученням експертів.

Окремо суд зазначає, що відповідно до п. 1 ч. 9 ст. 100 КПК України, питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів вирішується судом під час ухвалення судового рішення. За змістом цієї норми, майно, яке використовувалось як знаряддя вчинення кримінального правопорушення, повертається власнику (законному володільцю), якщо він не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Судом встановлено, що згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , автомобіль «ВАЗ» моделі «2108», номерний знак НОМЕР_1 , належить на праві власності ОСОБА_13 (том № 2 а.с. 56), який також зазначений страхувальником у полісі обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності №АР/3921494.

Враховуючи, що власник транспортного засобу є указана вище особа, суд дійшов висновку про необхідність повернення цього речового доказу його законному власнику.

Щодо інших речових доказів, то відповідно до ст. 100 КПК України суд вважає за необхідне розпорядитися ними наступним чином. Велосипед марки «Ardis» моделі «Либідь» слід повернути потерпілій ОСОБА_6 . Також DVD-R диск місткістю 4,7 Gb, як носій інформації, що містить відомості, які мають значення для кримінального провадження, - зберігати в матеріалах справи. Речі, що не становлять матеріальної цінності, а саме: шапку чорного кольору, 6 уламків розсіювача світла велосипеда, поліетиленовий кольоровий пакет, фару покажчика правого повороту, а також одяг потерпілого ОСОБА_10 - знищити.

Також суд скасовує накладений арешт ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 12.03.2024 (справа № 688/1176/24, провадження №1-кс/688/603/24) на автомобіль марки «ВАЗ» моделі «2108», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , та фару покажчика правого повороту.

Окрім того, суд скасовує накладений арешт ухвалою Шепетівського міськрайонного суду від 12.03.2024 (справа № 688/1176/24, провадження №1-кс/688/604/24) на велосипед марки «Ardis» моделі «Либідь», синього кольору, шапку чорного кольору, 6 уламків розсіювача світла велосипеда, поліетиленовий кольоровий пакет.

З метою забезпечення виконання вироку суду обвинуваченому слід обрати запобіжний захід до вступу вироку у законну силу у виді тримання під вартою.

Керуючись наведеним, а також ст.ст. 100, 170, 371, 372, ч.15 ст. 615 КПК України, суд,

у х в а л и в:

ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки і 6 (шість) місяців, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 (два) роки.

Строк відбуття основного покарання обчислювати з моменту фактичного затримання.

Строк додаткового покарання поширюється на увесь час відбування основного покарання і, крім цього, протягом двох років з моменту відбуття основного покарання.

Цивільні позови потерпілих задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 350000 (триста п`ятдесят тисяч) грн моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_7 350000 (триста п`ятдесят тисяч) грн моральної шкоди.

В решті вимог позову - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь держави 10601 (десять тисяч шістсот одну) грн. 92 коп. процесуальних витрат пов`язаних із залученням у кримінальному провадженні експертів.

Арешти, накладені ухвалами Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 12.03.2024 у справі №688/1176/24 (провадження №1-кс/688/603/24) та від 12.03.2024 у справі № 688/1176/24 (провадження №1-кс/688/604/24) - скасувати.

Речові докази:

-автомобіль марки «ВАЗ» моделі «2108», номерний знак НОМЕР_1 , - повернути власнику ОСОБА_13 ( АДРЕСА_2 );

-велосипед марки «Ardis» моделі «Либідь» - передати для потерпілої ОСОБА_6 ;

-шапку чорного кольору, 6 уламків розсіювача світла велосипеда, поліетиленовий кольоровий пакет, фару покажчика правого повороту - знищити;

-DVD-R диск ємністю 4,7 Gb - зберігати в матеріалах кримінального провадження;

-одяг трупа ОСОБА_10 - знищити.

До вступу вироку в законну силу міру запобіжного заходу ОСОБА_8 обрати взяття під варту в залі суду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

На вирок суду обвинуваченим, його захисником, прокурором, потерпілими, їхнім представником може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду через Полонський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а обвинуваченому та прокурору копії вироку вручити негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_14