УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2025 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

адвоката ОСОБА_3 ,

детектива ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Вінницького міського суду Вінницької області, клопотання адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_5 , про скасування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, що застосовано ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 25.11.2025 (справа № 127/36706/25) в рамках кримінального провадження № 0000016 внесеного до ЄРДР 23.10.2024, за фіксації судового розгляду технічними засобами,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_5 , про скасування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, що застосовано ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 25.11.2025 (справа № 127/36706/25) в рамках кримінального провадження № 0000016 внесеного до ЄРДР 23.10.2024.

Клопотання мотивовано тим, що Територіальним управлінням Бюро економічної безпеки України у Вінницькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000016 від 23.10.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 199, ч. 1 ст. 204 КК України.

Нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням здійснюється Вінницькою обласною прокуратурою.

Адвокатом ОСОБА_3 , як представником, на підставі договору про надання правничої допомоги від 25.11.2025, здійснюється представництво, а також захист прав, свобод і законних інтересів ОСОБА_5 .

За версією сторони обвинувачення, на території Вінницької області, через мережу магазинів «POD HUB «VAPE SHOP», здійснює незаконну діяльність група осіб, учасники якої отримують фінансовий прибуток від збуту незаконно виготовлених підакцизних товарів, зокрема, нікотиновмісних сумішей та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, які відповідно до п. 215.1 ст. 215 Податкового кодексу України належать до підакцизних.

Так, 20.11.2025, на підставі ухвали слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 18.11.2025 у судовій справі № 127/36098/25, детективом ТУ БЕБ у Вінницькій області проведено обшук за місцем здійснення ОСОБА_5 підприємницької діяльності - магазині роздрібної торгівлі «POD HUB «VAPE SHOP», розташованому за адресою: Вінницька область, м. Бар, вул. Святого Миколая, 1А.

В ході проведення зазначеного обшуку детективом виявлено та вилучено харчові ароматизатори, харчовий гліцерин, нікотиновмісні рідини, POD-системи, ноутбук та карту пам`яті.

Після цього, 25.11.2025, за клопотанням сторони обвинувачення, у судовій справі № 127/36706/25 слідчим суддею Вінницького міського суду Вінницької області на предмети, речі та документи, які 20.11.2025 виявлено та вилучено під час проведення обшуку приміщення роздрібної торгівлі - магазину «POD HUB «VAPE SHOP», накладено арешт.

При цьому, при розгляді питання про арешт майна володільці майна або їх представники присутні не були.

Крім того, зазначені предмети, речі та документи, в порушення вимог положень ст. 98 КПК України, слідчим незаконно визнано речовими доказами, оскільки вони не були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, не зберегли на собі його сліди або не містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі, вони не є предметами, що були об`єктом кримінально протиправних дій, грошима, цінностями та іншими речами, набутими кримінально протиправним шляхом або отриманими юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення

Положеннями ч. 1 ст. 174 КПК України встановлено, що власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

На думку заявника та його представника, на даній стадії досудового розслідування відсутні підстави для продовження арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 25.11.2025 у справі № 127/36706/25, а також арешт накладено необґрунтовано, з наступних підстав.

Надані стороною обвинувачення матеріали не містять достатніх даних про те, що майно відповідає вимогам та критеріям, передбаченим ст. 170 КПК України, а саме: відсутні підстави чи розумні підозри вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Арештоване майно, є необхідним для здійснення господарської діяльності здійснення законної діяльності суб`єктів підприємницької діяльності та бухгалтерського обліку.

Зазначене майно не містять ознак, передбачених ст. 170 КПК України.

Основним видом діяльності «POD HUB «VAPE SHOP» є торгівля POD-системами та картриджами до них, а також гліцерином та харчовими ароматизаторами. Крім того, гліцерин, нікотин, ароматизатор, суміш запашних речовин, окремі компоненти для рідин, що використовуються в електронних сигаретах, не передбачено статтею 215 Податкового кодексу України, як підакцизний товар.

Разом з тим, зазначена продукція не реалізовується поєднана у одному пакунку («наборі»), а виключно окремо.

Водночас, положеннями п. 21 ч. 2 ст. 73 ЗУ «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» встановлено, що до суб`єктів господарювання за вчинені правопорушення застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу в таких розмірах: роздрібна торгівля або безоплатне розповсюдження тютюнової сировини, сировини для рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та/або нікотину (токсичного алкалоїду, екстрагованого з тютюну або отриманого шляхом хімічного синтезу), який відповідає товарній позиції 2939 згідно з УКТЗЕД, окремо чи в наборах - 200 відсотків вартості реалізованих або безоплатно наданих товарів (продукції), але не менше 3 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року.

Отже, за роздрібну торгівлю або безоплатне розповсюдження нікотину законодавством передбачене покарання у вигляді штрафу і відповідальність за ст. 204 КК України наставати не може.

Також, слід звернути увагу, що заборонений саме роздрібний продаж нікотину. Зберігання, транспортування не підлягає забороні, ліцензуванню чи будь якому іншому контролю чи обмеженню.

Пункт 14.1.4 ч. 14.1 ст. 14 ПК України зазначає, що акцизний податок - непрямий податок на споживання окремих видів товарів (продукції), визначених цим Кодексом як підакцизні, що включається до ціни таких товарів (продукції).

Відповідно до положень п. 14.1.56-3 ч. 14.1 ст. 14 ПК України електронна сигарета виріб, який може бути використаний для споживання (вдихання) парів, що утворюються внаслідок нагрівання компонентами такого виробі рідин, що містять або не містять нікотин. Електронні сигарети можуть бути одноразовими або багаторазовими.

Згідно пункту 14.1.56-4 ч. 14.1 ст. 14 ПК України рідини, що використовуються в електронних сигаретах, - рідкі суміші хімічних речовин, що містять або не містять нікотин, використовуються для створення пари в електронних сигаретах та містяться, зокрема, в картриджах, заправних контейнерах та інших ємностях.

Суміш продукт змішання, механічної сполуки будь-яких сумішей, що характеризується вмістом домішків вище певної межі.

Проте, в досліджуваній ситуації щодо накладення арешту на тимчасового вилучене майно, мова йде виключно про окремі компоненти, а не про суміші.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ПК України до підакцизних товарів належать, зокрема, рідини, що використовуються в електронних сигаретах.

Тобто, окремі компоненти не є підакцизними товарами.

Як зазначено вище, відповідно до ст. 215 Податкового кодексу України до підакцизних товарів належать рідини, що використовуються в електронних сигаретах.

Така підакцизна продукція має окремо визначені коди УКТЗЕД, що визначені в Митному тарифі, а саме:

- код (рідини, що використовуються в електронних сигаретах, що містяться , зокрема в картриджах, заправних контейнерах та інших ємностях);

- код (рідини, що використовуються в електронних сигаретах, що містяться, зокрема, в картриджах, заправних контейнерах та інших ємностях).

При цьому, гліцерин, нікотин, ароматизатор, суміш запашних речовин, окремі компоненти для рідин, що використовуються в електронних сигаретах, не передбачено статтею 215 Податкового кодексу України, а, відповідно, вони не є підакцизною продукцією. Гліцерин, нікотин, ароматизатор, суміш запашних речовин мають окремі коди УКТЗЕД.

Разом з тим, ТОВ «Київська незалежна судово-експертна установа» було проведено експертні дослідження відносно зразків продукції, аналогічних тим, які було вилучено, а тому, висновки такої експертизи поширюються на тимчасово вилучене майно.

Висновком від 16.01.2024 № 3452 встановлено наступне:

- окремо одна від одної флакони з гліцерином, ароматизатором (сумішшю запашних речовин), нікотином не є рідинами, що можуть використовуватись в електронних сигаретах і не є придатними до використання в електронних сигаретах;

- визначено наступні коди відповідно до УКТЗЕД: гліцерин - ; нікотин - ; ароматизатор (суміш запашних речовин ) - .

Висновком від 03.11.2023 № 3428 встановлено наступне:

- надані зразки речовин за хімічним складом являють собою: 1) окремо водний гліцерин, 2) окремо суміш пропіленгліколю, води та ароматизаторів; 3) розчин нікотину;

- надані зразки речовин являють собою: 1) гліцерин харчовий; 2) добавки ароматичні харчові, що призначені для додавання продукції аромату; 3) розчин нікотину;

- надані зразки не містять замінників нікотину.

При цьому POD-системи та змінні картриджі не передбачено статтею 215 Податкового кодексу України, а, відповідно, вони не є підакцизною продукцією.

Таким чином, відповідно до вищевказаних експертиз:

- вилучена продукція не є рідинами, що можуть використовуватись в електронних сигаретах;

- така вилучена продукція не передбачена ст. 215 ПКУ як підакцизна продукція;

- вилучена продукція не має код УКТЗЕД ні , ні , а мають окремі коди гліцерин ; нікотин ; ароматизатор (суміш запашних речовин) .

Таким чином, доводи, зазначені в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку не знайшли свого підтвердження, вилучена продукція не є підакцизною, а, відтак, не є предметом злочину, відповідальність за який передбачена ст. 204 КК України, а тому, не є речовим доказом, не підлягає вилученню і подальшому арешту, а фактично є проявом протидії законній підприємницькій діяльності.

Також детективом у клопотаннях про надання дозволу на проведення обшуку та про арешт майна зазначається, що ОСОБА_6 , здійснюючи діяльність із використанням найменування «POD HUB «VAPE SHOP», організував протиправну схему зі збуту незаконно виготовлених підакцизних товарів, до якої залучив низку осіб: ОСОБА_7 , ОСОБА_5 та інших невстановлених осіб. З метою надання такій діяльності законного вигляду, учасники схеми зареєструвались як фізичні особи-підприємці, які здійснюють діяльність у мережі магазинів «POD HUB «VAPE SHOP».

Проте, як фізична особа підприємець ОСОБА_5 у органах Державної податкової служби України зареєстрований лише 27.11.2024, тобто вже після внесення до ЄРДР інформації у даному кримінальному провадженні. Крім того, ОСОБА_7 як ФОП зареєстрований 20.10.2024 і на момент несення відомостей до ЄРДР працівникам правоохоронних органів про його діяльність відомо бути не могло, оскільки він її не здійснював.

Крім того, у магазині роздрібної торгівлі, де було проведено обшук, ОСОБА_5 підприємницьку діяльність здійснює одноосібно, до якої ОСОБА_6 не має жодного відношення.

Таким чином, при проведенні 20.11.2025 зазначеного обшуку, детективами ТУ БЕБ у Вінницькій області, вилучено у основній масі POD-системи та картриджі до них, які підакцизними товарами не є, чим повністю заблокували можливість здійснення господарської діяльності.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 234 КПК України, обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб.

Згідно зі змістом протоколу обшуку від 20.11.2025, під час якого було здійснене тимчасове вилучення ноутбуку марки DELL, сірого кольору із зарядним пристроєм, с/ н GZSDL-33, власники надали паролі та іншу інформацію для доступу програмнотехнічних засобів на вилученому технічному пристрої.

Вищезазначені володільці майна будь-якої протиправної діяльності не вчиняли, вилучене майно, що є їх особистою власністю, ніколи не використовувалися для здійснення протиправної діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди можливої конфіскації майна.

Проте, документів, доводів чи будь-яких інших підтверджень підстав, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України судом в ухвалі не зазначено, і в матеріалах справи не міститься.

Як визначено у ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Згідно ч. 2 ст. 168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду. Тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку для вивчення фізичних властивостей, які мають значення для кримінального провадження, здійснюється лише у разі, якщо вони безпосередньо зазначені в ухвалі суду. Забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту. У разі необхідності слідчий чи прокурор виготовляє за допомогою технічних, програмнотехнічних засобів, апаратно-програмних комплексів копії інформації, що міститься в інформаційних (автоматизованих) системах, електронних комунікаційних системах, інформаційно-комунікаційних системах, комп`ютерних системах, їх невід`ємних частинах. Копіювання такої інформації здійснюється із залученням спеціаліста. На вимогу володільця особа, яка здійснює тимчасове вилучення комп`ютерних систем або їх частин, залишає йому копії інформації з таких комп`ютерних систем або їх частин (за наявності технічної можливості здійснення копіювання) з використанням матеріальних носіїв володільця комп`ютерних систем або їх частин. Копії інформації з комп`ютерних систем або їх частин, які вилучаються, виготовляються з використанням технічних засобів, програмно-технічних засобів, апаратно-програмних комплексів володільця із залученням спеціаліста. Дія абзацу п`ятого цієї частини не поширюється на випадки, якщо обіг інформації заборонено законом. Дія абзацу п`ятого цієї частини поширюється на інформацію з обмеженим доступом у частині, що не суперечить встановленому законодавством порядку обігу та захисту такої інформації.

Проте, в протоколі обшуку не зазначено, що власником майна було обмежено доступ до носіїв інформації або копіювання інформації з носіїв не було можливим під час проведення обшуку. Більше того, в протоколі обшуку зазначено, що для дослідження вмісту ноутбуку володілець їх розблоковувала, а в подальшому добровільно надала паролі доступу до них.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 100 КПК України, речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 234 КПК України, обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб.

Після тимчасового вилучення майна уповноважена службова особа зобов`язана забезпечити схоронність такого майна в порядку, встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 19.11.2012 № 1104.

Термін з моменту вилучення є достатнім для здійснення, у разі необхідності, виготовлення за допомогою технічних, програмно-технічних засобів, апаратно-програмних комплексів копії інформації, що міститься у вилучених пристроях, відповідно до абз. 4 ч. 2 ст. 168 КПК України.

Згідно ст. 237 КПК України з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей, документів та комп`ютерних даних. Огляд комп`ютерних даних проводиться слідчим, прокурором шляхом відображення у протоколі огляду інформації, яку вони містять, у формі, придатній для сприйняття їх змісту (за допомогою електронних засобів, фотозйомки, відеозапису, зйомки та/або відеозапису екрана тощо або у паперовій формі).

У зв`язку з тим, що володільцем добровільно надано паролі доступу до ноутбуку, орган досудового розслідування має безперешкодну можливість виявити та зафіксувати комп`ютерні дані, які містяться на вилученій техніці, шляхом відображення важливих для слідства відомостей у відповідному протоколі огляду.

У зв`язку з цим, подальше утримання органом досудового розслідування ноутбуку, на переконання заявника, вбачається недоцільним.

Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканність права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню (ст. 2 КПК України).

Крім того, відповідно до приписів статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Частиною 5 статті 9 КПК України, передбачено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Так, згідно з усталеною практикою ЄСПЛ стаття 1 Першого протоколу до Конвенції містить три окремі норми: перша, що виражається в першому реченні першого абзацу та має загальний характер, закладає принцип мирного володіння майном. Друга норма, що міститься в другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності та обумовлює його певними критеріями. Третя норма, що міститься в другому абзаці, визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друга та третя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного першою нормою (див., серед інших джерел, рішення у справах «Іммобіліаре Саффі проти Італії» (Immobiliare Saffi v. Italy) [ВП], заява № 22774/93, п. 44, ECHR 1999-V, та «Вістіньш і Препьолкінс проти Латвії» () [ВП], заява № 71243/01, п. 93, від 25 жовтня 2012 року).

ЄСПЛ наголошує на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» (latridis v. Greece) [ВП], заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-П). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А № 296-А, п. 42, та«Кушоглу проти Болгарії» (Kushoglu v. Bulgaria), заява № 48191/99, пп. 49-62, від 10 травня 2007 року).

У своєму рішенні від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України» (Заява № 19336/04) ЄСПЛ також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи.

Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льон рот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden), пп. 69 і 73, Series A № 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» (James and Others v. the United Kingdom), n. 50, Series A № 98).

Таким чином, оскільки зазначене майно не є підшуканим, виготовленим, пристосованим чи використаним як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегло на собі його сліди; не призначалось (використовувалось) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або не є винагородою за його вчинення; не є предметом кримінального правопорушення; не одержано внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або не є доходами від них, а також не є майном, в яке їх було повністю або частково перетворено таке майно арешту не підлягає, а ухвала про накладення на нього арешту підлягає скасуванню.

На підставі вищевикладеного адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_5 просив слідчого суддю скасувати арешт що застосовано ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 25.11.2025 (справа № 127/36706/25) в рамках кримінального провадження № 0000016 внесеного до ЄРДР 23.10.2024.

Адвокат ОСОБА_3 під час судового розгляду клопотання підтримав за обставин викладених у ньому та просив задовольнити у повному обсязі.

В судовому засіданні детектив ОСОБА_4 заперечив проти задоволення клопотання, слідчому судді пояснив, що вказане майно є предметом вчинення кримінального правопорушення, визнано речовим доказом, на даний час відносно вказаного майна призначено комплексну судову експертизу та воно є необхідним органу досудового розслідування для встановлення об`єктивної істини у справі. Надав додаткові письмові матеріали на підтвердження своїх доводів.

Слідчий суддя заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали клопотання дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи вищенаведене, судовий розгляд здійснювався за фіксації процесу технічними засобами.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

З матеріалів клопотання встановлено, що майно, на яке накладено арешт ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 25.11.2025 (справа № 127/36706/25) в рамках кримінального провадження № 0000016 внесеного до ЄРДР 23.10.2024, є предметом вчинення кримінального правопорушення та зберегло на собі сліди правопорушення, є речовим доказом та є необхідним для проведення відповідних експертиз, а тому, з метою забезпечення запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження вказаного майна, проведення необхідних експертиз, слідчий суддя вважає, що до вирішення питання по кримінальному провадженню та розгляду справи по суті, арешт майна скасуванню не підлягає.

З огляду на вищенаведене, враховуючи, що в клопотанні не доведено підстав вважати, що в застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна відпала потреба, тому слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_5 , про скасування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, що застосовано ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 25.11.2025 (справа № 127/36706/25) в рамках кримінального провадження № 0000016 внесеного до ЄРДР 23.10.2024 є необґрунтованим та таким, що задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 169, 170 172, 174, 309, 369, 370, 372 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_5 , про скасування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, що застосовано ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 25.11.2025 (справа № 127/36706/25) в рамках кримінального провадження № 0000016 внесеного до ЄРДР 23.10.2024 відмовити.

Ухвала слідчого судді є остаточною та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя