Справа № 308/431/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2025 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , захисників адвокатів ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000298, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.10.2023, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307 Кримінального кодексу України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307 Кримінального кодексу України,

встановив:

у провадженні суду знаходиться вказане кримінальне провадження.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 31.07.2025 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_12 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 строком до 60 днів, а саме до 19 вересня 2025 року включно без визначення розміру застави. Водночас продовжити строк дії обов`язків, покладених на обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_13 до строком до 60 днів, а саме до 19 вересня 2025 року включно.

Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 20.08.2025 ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23 липня 2025 року в частині продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та ОСОБА_12 змінено. Клопотання прокурора про продовження строку застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та ОСОБА_12 задоволено частково. Продовжено щодо обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та ОСОБА_12 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 19 вересня 2025 року включно. Визначено розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та ОСОБА_12 , обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 200 (двісті) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605600,00 (шістсот п`ять тисяч шістсот двадцять) грн. У разі внесення застави, покладено на обвинувачених обов`язки, передбачені ч. 5ст. 194 КПК України. У решті ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23 липня 2025 року, залишено без змін.

Прокурор 15.09.2025 подав до суду клопотання про продовження обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також клопотання про продовження відносно обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_12 , ОСОБА_6 , ОСОБА_11 та ОСОБА_13 строку дії обов`язків, покладених на них згідно з ухвалами Закарпатського апеляційного суду від 05.03.2025, 14.04.2025 та від 20.08.2025, з тих підстав, що строк дії запобіжних заходів, продовжених відносно обвинувачених згідно з ухвалою Ужгородського міськрайонного суду, закінчується.

Прокурор обґрунтовує клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з посиланням на ті обставини, що на даний час у кримінальному провадженні № 0000298 від 10.10.2023 дослідження доказів сторони обвинувачення по суті ще не розпочато. Зазначає, що ухвалами Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 обрано та у подальшому продовжено запобіжні заходи у вигляді тримання під вартою без права внесення застав. При цьому, ухвалами Закарпатського апеляційного суду від 05.03.2025, 14.03.2025 та 20.08.2025 стосовно ОСОБА_4 , ОСОБА_12 , ОСОБА_6 , ОСОБА_11 та ОСОБА_13 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із можливістю внесення застави, у разі сплати застави із покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України. Обвинувачені сплатили визначену заставу, і щодо них діє запобіжний захід у вигляді застави.

Зазначає, що злочини, які інкримінуються обвинуваченим, є особливо тяжкими і передбачають призначення покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для обвинувачених переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Вказує про наявність ризику спроби незаконно впливати на свідків, експерта у кримінальному провадженні. Даний ризик обґрунтовує існуванням вірогідності незаконного впливу зі сторони обвинувачених на свідків, їх родичів, в тому числі із застосуванням психологічного та фізичного насильства або ж шляхом підкупу з метою зміни чи відмови від раніше наданих ними показань, приховування їх від органів досудового розслідування та суду, що утруднить встановлення дійсних обставин справи.

Прокурор також зазначає про наявність ризику запобігання спробам перешкоджати кримінальному провадженню.

Перебуваючи на волі, обвинувачені можуть перешкоджати кримінальному провадженню іншим способом, зокрема, підшукуючи осіб, що можуть надати неправдиві показання, чи штучно створити докази, які б підвереджували їх невинуватість у вчиненні інкримінованих злочинів.

Зазначає про наявність ризику вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачуються.

Вважає, що інші більш м`які запобіжні заходи не забезпечать запобігання існуючим ризикам з огляду на тяжкість висунутого обвинувачення, не в змозі забезпечити належний контроль за поведінкою обвинувачених та не сприятимуть виконанню обвинуваченими покладених на них процесуальних обов`язків, що не надасть стороні обвинувачення можливість контролювати обов`язки, які покладені на обвинувачених судом.

До суду від захисника, адвоката ОСОБА_14 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 надійшло клопотання від 17.09.2025 про зміну запобіжного заходу. У клопотанні зазначає, що ОСОБА_10 вже більше 17 місяців перебуває під вартою без визначення застави. При цьому досудове розслідування у справі закінчилось, а обвинувальний акт передано до суду. ОСОБА_10 не має наміру переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Також ОСОБА_10 не може знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки всі докази та речі, на думку прокурора, зібрані та досудове розслідування завершене. ОСОБА_10 не має наміру і змоги впливати на інших учасників процесу, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він обвинувачується. Жодних доказів існування вказаних ризиків немає. Вказує, що цілодобовий домашній арешт з електронними засобами контролю або визначення застави повністю нівелює вищевказані ризики.

Просить звернути увагу на наявність у ОСОБА_10 постійного місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , а також на те, що на його утриманні перебуває його хвора цивільна дружина ОСОБА_19 , яка має серцеві та психічні розлади, через що потребує догляду та допомоги її чоловіка. Згідно з консультативним висновком спеціаліста (психіатра) від 15.01.2025 ОСОБА_19 має діагноз F23.11 (гострий поліморфний психічний розлад) та у цьому висновку зазначено як рекомендацію нагляд рідних. Водночас захисник подав заперечення на клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Просить змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.

18.09.2025 від захисника, адвоката ОСОБА_15 , надійшло клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_8 . Клопотання мотивовано тим, що ухвалою слідчого судді ОСОБА_8 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави. Однак, стан здоров`я ОСОБА_8 не дозволяє перебувати в установі виконання покарань, оскільки там неможливо проходити належне діагностування та лікування, просить змінити застосований обвинуваченому запобіжний захід на домашній арешт.

Також 18.09.2025 адвокатом ОСОБА_15 , подано клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 , мотивоване тим, що останній більше року перебуває під вартою. Вказує, що у матеріалах справи відсутні докази винуватості ОСОБА_7 у інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях. Зазначає, що мати та дружина обвинуваченого хворіють та перебувають на постійному контролі лікарів. Крім того, у ОСОБА_7 також діагностовано ішемічну хворобу серця, гіпертонічну хворобу 2 ст., атеросклероз, серцеву недостатність, кардіовіскулярний ризик. Просить змінити запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт.

18.09.2025 від захисника, адвоката ОСОБА_18 , надійшло клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 . Клопотання мотивовано тим, що ОСОБА_6 вже тривалий час перебуває під вартою без визначення розміру застави. Просить врахувати, його стан здоров`я, те що обвинувачений хворів на туберкульоз, також його сімейний стан, оскільки ОСОБА_6 має на утриманні двох неповнолітніх дітей, матір похилого віку, а також його майновий стан, який не дозволяє сплатити заставу. Просить змінити застосований запобіжний захід до обвинуваченого на цілодобовий домашній арешт.

Також 18.09.2025 адвокатом ОСОБА_18 , подано клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_9 , мотивоване тим, що останній тривалий час перебуває під вартою. Просить врахувати те, що обвинувачений має на утриманні матір похилого віку, а також його майновий стан, який не дозволяє сплатити заставу. Просить змінити застосований запобіжний захід до обвинуваченого на цілодобовий домашній арешт.

Захисник адвокат ОСОБА_20 у судовому засіданні подав докази здачі на зберігання до органу ДМС паспортів для виїзду за кордон обвинуваченими ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на виконання вимог ухвал Закарпатського апеляційного суду.

Прокурор подані ним клопотання про продовження строків дії обраних відносно обвинувачених запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою та продовження строків дії обов`язків підтримав, просив клопотання задовольнити повністю.

У судовому засіданні захисники обвинувачених проти клопотань прокурора про продовження запобіжного заходу вигляді тримання під вартою заперечили, подані ними заперечення та клопотання про зміну запобіжного заходу підтримали та просили їх задовольнити.

Зазначили про те, що обвинувачені, яким згідно з обвинувальним актом визначено роль організаторів, звільнені з-під варти під заставу Закарпатським апеляційним судом. Обвинувачені, які продовжують утримуватися під вартою без застави - ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 згідно з обвинувальним актом є виконавцями. Враховуючи наведену обставину, тривалий строк перебування під вартою, особу кожного обвинуваченого, а також те, що майновий стан обвинувачених не дозволяє, у разі визначення розміру застави, її сплатити, просять змінити обвинуваченим запобіжний захід тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.

У судовому засіданні обвинувачені підтримали своїх захисників.

Обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_12 , ОСОБА_6 , ОСОБА_11 та ОСОБА_13 , а також їх захисники просили суд продовжити строк покладених на них обов`язків, визначених згідно з ухвалами суду апеляційної інстанції.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд доходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 176 КПК України запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування та до початку підготовчого судового засідання - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

У відповідності до вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а саме запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Суд враховує, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу чи особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Відповідно до рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 по справі «Харченко проти України» (Заява N 40107/02) питання про те, чи є тривалість тримання під вартою обґрунтованою, не можна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися в кожній справі з урахуванням конкретних обставин, підстав, якими національні органи мотивували свої рішення, та належно задокументованих фактів. Таке, що продовжується, тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи (див., серед інших джерел, рішення у справі "Лабіта проти Італії" (980_009 ) (Labita v. Italy), [GC], N 26772/95, п. 153, ECHR 2000-IV).

Суд бере до уваги наявність обґрунтованої підозри про вчинення обвинуваченими, інкримінованих їм кримінальних правопорушень, які за правилами ст. 12 КК України, є особливо тяжкими злочинами.

На переконання суду, на даний час обґрунтованість підозри у кримінальному провадженні об`єктивно не може оспорюватись у зв`язку з тим, що обвинувальний акт скеровано до суду. При цьому правова позиція прокурора може бути перевірена лише під час судового розгляду. Питання щодо обґрунтованості та доведеності обвинувачення суд зможе вирішити лише за результатами судового розгляду і не вправі оцінювати докази з цього приводу наперед.

Разом із тим, беручи до увагу стадійність кримінального провадження, суд вказує на достатність повідомлених прокурором відомостей під час судового розгляду для висновку про існування раціональних підстав для обвинувачення ОСОБА_4 , ОСОБА_12 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_13 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень.

Жодних доказів про необґрунтованість підозри у вчиненні обвинуваченими кримінальних правопорушень суду не надано.

Доцільно також зауважити про те, що санкція ч. 3 ст. 307 КК України передбачає допустимість застосування покарання у вигляді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.

У свою чергу, ч. 1 та 2 ст. 255 КК України встановлено можливість застосування основного покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 12 та від 5 до 12 років відповідно.

Перевіряючи доводи прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, суд доходить до висновку про наявність підстав вважати, що з огляду на обставини кримінального провадження, тяжкість інкримінованих обвинуваченим правопорушень, а також характер та методику розслідування кримінальних правопорушень у сфері обігу наркотичних засобів на даний час існують ризики того, що обвинувачені можуть переховуватися від суду та незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальні правопорушення, у яких обвинувачуються.

Заперечення захисників, викладені у поданих ними клопотаннях, запереченнях, які озвучені в судовому засіданні, означених висновків не спростовують.

При вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_8 суд бере до уваги, що такий раніше притягувався до кримінальної відповідальності, у тому числі за злочини у сфері незаконно обігу наркотичних засобів, суд вважає, що обставини, які були підставою для обрання та продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою не змінились, наведені прокурором ризики не зменшились і продовжують існувати.

При вирішенні питання про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу суд бере до уваги тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України, віднесено до особливо тяжких злочинів та покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі доведення його вини за пред`явленим обвинуваченням, що судовий розгляд не закінчено, а також що кримінальні правопорушення, передбачені статтею 307 КК України, є злочинами у сфері обігу особливо небезпечних наркотичних засобів, що створює загрозу для здоров`я населення, що свідчать про їх підвищену суспільну небезпеку.

Тому, виходячи з тяжкості кримінальних правопорушень, у вчиненні яких ОСОБА_8 обвинувачується, конкретних обставин, за яких скоєні діяння та даних про особу обвинуваченого, є обґрунтовані підстави вважати, що перебуваючи на волі, з метою ухилення від кримінальної відповідальності, останній може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків або інших осіб у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується.

Продовження обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою є необхідним з метою забезпечення дієвості кримінального провадження та належної його процесуальної поведінки.

При цьому, суд зазначає, що застосований щодо ОСОБА_8 запобіжний захід з урахуванням його тривалості та у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення на даний час не виходить за межі розумного строку й кореспондується з характером суспільного інтересу, в зв`язку з чим, з урахуванням сукупності викладених обставин щодо тривалості перебування обвинуваченого під вартою, даних про особу обвинуваченого, у силу характеру інкримінованих йому діянь та одночасної потреби у проведенні судом дій, спрямованих на встановлення всіх обставин кримінальних правопорушень, суд доходить висновку про задоволення клопотання прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки інші більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не будуть достатніми для запобігання встановленим у кримінальному провадженні ризикам та забезпечення його належної процесуальної поведінки, а також дієвості кримінального провадження.

Будь яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для зміни стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу із тримання під вартою на більш м`які запобіжні заходи, судом не встановлено. Переконливих доказів на підтвердження обставин, які б вказували на зменшення або зникнення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які приймались до уваги при обранні та продовженні обвинуваченому запобіжного заходу, суду не надано.

Водночас суд приймає до уваги надані захисником-адвокатом ОСОБА_15 медичні документи, які свідчать про те, що обвинувачений ОСОБА_8 має значні проблеми зі здоров`ям, однак суд вважає, що на даний час такі не впливають на висновок суду про необхідність продовження ОСОБА_8 строку тримання під вартою і не дають підстав для зміни йому запобіжного заходу на більш м`який.

Крім того, суд звертає увагу на те, що особам, котрі утримуються у слідчому ізоляторі, забезпечується надання первинної лікувально-профілактичної допомоги, яка включає консультацію лікаря, діагностику і лікування основних найпоширеніших захворювань, травм та отруєнь, профілактичні заходи, направлення хворого ув`язненого чи засудженого для надання спеціалізованої та високоспеціалізованої допомоги.

За правилами ч. 4 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема, щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України, та щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Враховуючи встановлені обставини, кваліфікацію злочинів, які інкримінуються обвинуваченому ОСОБА_8 , беручи до уваги їх тяжкість та високий ступінь суспільної небезпеки, дані про особу обвинуваченого, суд не знаходить підстав для визначення йому застави у даному кримінальному провадженні.

Підсумовуючи викладене в сукупності, суд доходить до висновку про необхідність задоволення клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 .. З огляду на наведене у задоволенні клопотання захисника адвоката ОСОБА_15 про зміну запобіжного заходу більш м`яким слід відмовити.

Щодо клопотань захисників захисників адвокатів ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_18 про зміну запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_6 .

Статтею 29 Конституції України регламентовано, що кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

За вимогами ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Частиною 2 ст. 331 КПК України передбачено, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 201 КПК України обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього судом, чи про зміну способу їх виконання.

Як встановлено судом, стосовно обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_6 під час досудового розслідування у даному кримінальному провадженні було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави, який неодноразово продовжувався слідчим суддею та судом. Строк тримання під вартою вказаних обвинувачених на час проведення судового засідання триває більше 17 місяців.

Відповідно до ст. 131 КПК України запобіжний захід є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

За приписами ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу судом встановлено, що стороною обвинувачення ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_6 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307 КК України.

Як вже було зазначено судом, дані злочини у відповідності до ст. 12 КК України відносяться до категорії особливо тяжких злочинів, доказів про необґрунтованість підозри у вчиненні обвинуваченими кримінальних правопорушень суду не надано, а ризики, про які зазначає прокурор, на теперішній час продовжують існувати, зокрема, це ризики того, що обвинувачені можуть переховуватися від суду та незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальні правопорушення, у яких обвинувачуються.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу суд враховує вимоги п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення. Між тим, тяжкість інкримінованого особі злочину, так само як суворість можливої санкції не можуть слугувати єдиними підставами для тримання особи під вартою. Існування обґрунтованої підозри у вчиненні особою тяжкого правопорушення хоч і є важливим фактором, не може бути єдиною підставою для виправдання тривалого періоду запобіжного ув`язнення (рішення ЄСПЛ у справі «Калашников проти Росії, Kalashnikov v. Russia» від 24 червня 2002 року, заява №47095/99, п. 116). Ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового вироку. У цьому контексті мають враховуватися, зокрема, особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, а також міжнародні контакти (рішення ЄСПЛ у справі «W. проти Швейцарії, W v. Shitzerland» від 26 січня 1993 року Серія А, №254-А, п. 33).

Оцінюючи доводи сторони обвинувачення про необхідність застосування відносно обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд констатує, що стороною обвинувачення не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Суд встановив, що обвинувачений ОСОБА_10 має постійне місце проживання, на утриманні має хвору цивільну дружину ОСОБА_19 , яка після смерті спільного з обвинувачним сина захворіла на гострий поліморфний психотичний розлад та згідно з висновком лікаря потребує нагляду рідних. ОСОБА_10 транспортних засобів та нерухомого майна у власності не має, з 2010 року доходів не отримує.

Встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 має постійне місце проживання, хворів туберкульозом, що підтверджується випискою з картки стаціонарного хворого, має на утриманні двох дітей одну доньку цивільної дружини ОСОБА_21 та одну спільну доньку, а також матір похилого віку. Встановлено відсутність у обвинуваченого будь-якого майна та доходів.

Також встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 має постійне місце проживання. Матеріали справи містять докази того, що ОСОБА_7 встановлено діагнози: ішемічна хвороба серця, гіпертонічна хвороба 2 ст., атеросклероз, серцева недостатність та високий кардіоваскулярний ризик. На утриманні ОСОБА_7 дружина, яка також потребує лікування, та неповнолітня дитина. У власності ОСОБА_7 перебуває земельна ділянка та у спільній власності разом з іншими особами у частці 6/10 житловий будинок, які знаходяться під обтяженням. Наявність у обвинуваченого будь-яких доходів судом не встановлено.

Крім цього суд встановив, що обвинувачений ОСОБА_9 має постійне місце проживання, на його утриманні перебуває мати похилого віку. Згідно з даними органу Пенсійного фонду ОСОБА_7 на обліку не перебуває. Наявність у його власності рухомого чи нерухомого майна, доходів суд не встановив.

З обвинувального акту вбачається, що у кримінальних правопорушеннях, які інкриміновані обвинуваченим ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_6 , останні виконували роль виконавців злочинів.

Беручи до уваги дані про обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_6 , їх соціальний статус та особисті зв`язки, а також встановлені обставини на даному етапі провадження, суд дійшов до переконання про існування достатньої ймовірності ризиків зазначених у клопотанні прокурора, однак вказані ризики цілком можуть бути усунуті шляхом застосування до обвинувачених менш суворого, у порівнянні з триманням під вартою запобіжного заходу.

Враховуючи наведене, суд вважає за можливе змінити обвинуваченим ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_6 запобіжний захід з тримання під вартою на запобіжний захід у виді домашнього арешту із забороною цілодобово залишати житло із застосуванням електронних засобів контролю, оскільки саме такий запобіжний захід буде достатнім та зможе забезпечити виконання ними покладених на них процесуальних обов`язків та запобігти зазначеним ризикам.

При ухваленні даного рішення суд також враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі (ч. 2 ст. 181 КПК України).

Крім того, суд вважає за необхідне покласти на обвинувачених обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

За приписами п. 2 ч. 3 ст. 202 КПК України у разі застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту обвинувачений, який був затриманий, негайно звільняється з-під варти та зобов`язується невідкладно прибути до місця свого проживання, якщо згідно з умовами обраного запобіжного заходу йому заборонено залишати житло в певний період доби.

Щодо клопотань прокурора про продовження строку дії обов`язків покладених на обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 та ОСОБА_13 .

Положеннями ч. 4 ст. 202 КПК України визначено, що з моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Частиною 6 ст. 194 КПК України визначено, що обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

За результатами встановлених у судовому засіданні обставин та з урахуванням доводів, викладених стороною обвинувачення, суд вважає, що на даний час стороною обвинувачення доведено наявність обставин, передбачених п. п. 1-3 ч. 1 ст. 194 КПК України, а також передбачених ст. 199 КПК України, а саме, заявлені при зміні запобіжного заходу ОСОБА_11 ризики , визначені в ухвалі Закарпатського апеляційного суду від 05.03.2025, не зменшились, судовий розгляд у кримінальному провадженні триває.

Вирішуючи питання про продовження покладених на підозрюваних ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 та ОСОБА_13 обов`язків, суд бере до уваги особу кожного обвинуваченого та інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення. Зокрема те, що ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 та ОСОБА_13 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів, зокрема, санкція ч. 3 ст. 307 КК України передбачає допустимість застосування покарання у вигляді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна, а санкція ч. 2 ст. 255 КК України України передбачає допустимість застосування покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Враховуючи наведене суд приходить до висновку, що строк дії обов`язків, покладених на обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 та ОСОБА_13 підлягає продовженню.

Керуючись ст. 176-178, 194, 202, 331, 369-372, 392 КПК України, суд

постановив:

клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляду тримання під вартою та про продовження строку дії обов`язків задовольнити частково.

Клопотання захисників адвокатів ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_18 про зміну запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_6 задовольнити.

У задоволенні клопотання захисника адвоката ОСОБА_15 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_8 відмовити.

Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_8 строком до 60 днів, а саме до 15 листопада 2025 року включно, без визначення розміру застави.

Змінити обвинуваченому ОСОБА_10 обраний відносно нього запобіжний захід - тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт з застосуванням електронних засобів контролю, строком на 60 днів - до 15 листопада 2025 року включно, заборонивши обвинуваченому цілодобово залишати житло, що за адресою: АДРЕСА_1 .

Змінити обвинуваченому ОСОБА_7 обраний відносно нього запобіжний захід - тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт з застосуванням електронних засобів контролю, строком на 60 днів - до 15 листопада 2025 року включно, заборонивши обвинуваченому цілодобово залишати житло, що за адресою: АДРЕСА_2 .

Змінити обвинуваченому ОСОБА_9 обраний відносно нього запобіжний захід - тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт з застосуванням електронних засобів контролю, строком на 60 днів - до 15 листопада 2025 року включно, заборонивши обвинуваченому цілодобово залишати житло, що за адресою: АДРЕСА_2 .

Змінити обвинуваченому ОСОБА_6 обраний відносно нього запобіжний захід - тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт з застосуванням електронних засобів контролю, строком на 60 днів - до 15 листопада 2025 року включно, заборонивши обвинуваченому цілодобово залишати житло, що за адресою: АДРЕСА_3 .

Покласти на обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_6 наступні обов`язки:

- прибувати до суду за першою вимогою;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування зі свідками в даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.

Роз`яснити обвинуваченим ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_6 , що відмова від носіння засобу електронного контролю, умисне зняття, пошкодження або інше втручання в його роботу з метою ухилення від контролю, а також намагання вчинити зазначені дії є невиконанням обов`язків, покладених судом на обвинуваченого при обранні запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі або у вигляді домашнього арешту.

Попередити обвинувачених, що в разі невиконання покладених на них обов`язків, до них може бути застосований більш суворий запобіжний захід.

ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_6 звільнити з-під варти негайно.

Продовжити строк дії обов`язків, покладених на обвинуваченого ОСОБА_11 строком до 60 днів, а саме до 15 листопада 2025 року включно:

- прибувати до суду на першу вимогу;

- не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

- здати на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Продовжити строк дії обов`язків, покладених на обвинуваченого ОСОБА_13 до строком до 60 днів, а саме до 15 листопада 2025 року включно:

- прибувати до суду на першу вимогу у визначений час;

-не відлучатися з населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу суду;

-повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

-утримуватися від спілкування зі свідками в даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Продовжити строк дії обов`язків, покладених на обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_12 , ОСОБА_6 строком до 60 днів, а саме до 15 листопада 2025 року включно: прибувати до суду на першу вимогу у визначений час; не відлучатися з населеного пункту, в якому вони зареєстровані, проживають чи перебувають, без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування зі свідками в даному кримінальному провадженні; здати на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Ухвалу в частині зміни відносно ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_6 запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт направити на виконання до Слідчого управління ГУНП в Закарпатській області, яке зобов`язане поставити на облік ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_6 , про що повідомити суд.

Працівникам Слідчого управління ГУНП в Закарпатській області з метою здійснення контролю за поведінкою обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_6 , стосовно яких обраний запобіжний захід цілодобовий домашній арешт надається право з`являтися в житло обвинувачених, та вимагати надання усних та письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на них обов`язків.

Контроль за виконанням ухвали покласти на процесуального прокурора у вказаному кримінальному провадженні.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1