ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 646/4307/25 Номер провадження 11-сс/814/25/26Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2026 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі:

скаржника - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Полтаві матеріали провадження за апеляційною скаргою скаржника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Основ`янського районного суду м. Харкова від 04 червня 2025 року,

ВСТАНОВИЛА :

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність уповноваженої особи Харківської обласної прокуратури щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою від 25.04.2025.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що доводи, викладені у заяві ОСОБА_6 не містять викладу тих фактичних обставин, які мають ознаки вчинення кримінальних правопорушень, а тому не є заявою про кримінальне правопорушення у розумінні ст.214 КПК України.

Заява заявника від 25.04.2025 містить незгоду заявника з тим, що протягом 2024 та 2025 років відповідно до його заяв, Харківською обласною прокуратурою не внесені відомості до ЄРДР щодо можливого вчинення кримінальних злочинів згідно ст.126-1 та ч.1 ст.382 КК України - систематичне вчинення домашнього насильства та умисне невиконання рішення суду з боку громадянки ОСОБА_7 над малолітньою дитиною ОСОБА_8 , 2015 року народження, та його батьком ОСОБА_6 , 1976 року народження, влітку 2024 року, та по обставинам викладеним у поданні державного виконавця від 08.07.2025 у виконавчому провадженні № 71792814.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді та ухвали нову, якою вирішити питання про законний розгляд скарги.

Вказує про тривале порушення проведення досудового розслідування з 2018 року.

Прокурор будучи належним чином повідомленим про місце, дату та час розгляду в судове засідання не з`явився, від прокурора відділу Харківської обласної прокуратури надійшла заява про проведення розгляду справи без його участі.

Заслухавши доповідь судді, заявника ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу, вивчивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого в порядку, передбаченому КПК України.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Зазначена бездіяльність виникає у зв`язку з невиконанням слідчим, дізнавачем чи прокурором передбаченого ч. 1 ст. 214 КПК України обов`язку внести відомості про вчинення кримінального правопорушення до ЄРДР, і таким чином розпочати проведення досудового розслідування за відповідними фактами.

Згідно з ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до ч. 2 ст. 214 КПК України досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

За змістом п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України, до Єдиного реєстру досудових розслідувань, зокрема, має бути внесено короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела. При цьому, об`єктивними даними, які можуть свідчити про наявність ознак злочину є відомості, що підтверджують реальність конкретної події кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення).

Вказані положення ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому наявність фактичних даних, які вказують на ознаки складу злочину кримінального правопорушення, має бути критерієм внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань та початку досудового розслідування.

З наведених положень вбачається, що слідчий та прокурор хоча і не проводять до моменту внесення відомостей у ЄРДР перевірку обставин, викладених у заяві, однак аналізує її зміст, і саме ця інформація дає змогу визначити, чи містить заява достатньо відомостей про вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, внесенню до ЄРДР в порядку ч. 1 ст. 214 КПК України підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять відомості про кримінальне правопорушення.

Саме такий механізм початку досудового розслідування надає кожній особі право заявляти про їх вчинення та очікувати, що за відповідними фактами буде розпочате розслідування, водночас забезпечує можливість здійснювати досудове розслідування виключно за фактами вчинення кримінальних правопорушень та захищає інших осіб від необґрунтованого кримінального переслідування та процесуального примусу.

Така позиція узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 30.09.2021 року у справі № 556/450/18, в якій суд зазначив, що слідчий, прокурор після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого, ним приймається рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР.

З урахуванням викладеного, бездіяльність, передбачена п.1. ч.1 ст. 303 КПК України, може бути констатована лише у випадку, якщо відповідна заява чи повідомлення містять відомості саме про кримінальне правопорушення.

Як встановлено слідчим суддею, 25.04.2025 ОСОБА_6 до Харківської обласної прокуратури електронною поштою направив заяву про вчинення, на його думку, систематичних злочинів, передбачених ст. 126-1, ч.1 ст. 382 КК України громадянкою ОСОБА_7 , а саме: домашнє насильство, невиконання рішення суду над малолітньою дитиною ОСОБА_8 та його батьком ОСОБА_6 по поданню державного виконавця від 08.07.2024 у виконавчому провадженні №71792814, про що просив внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, відповідь на яку ним не було отримано.

Як убачається із відповіді начальника відділу захисту інтересів дітей та протидії домашньому насильству Харківської обласної прокуратури, щодо двох звернень ОСОБА_6 від 11.04.2025 та 25.04.2025, які надійшли в тому числі з Офісу Генерального прокурора, щодо розгляду подання державного виконавця та з інших питань вбачається, що 10.07.2024 до ВП № 3 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області надійшло подання державного виконавця у виконавчому провадженні № 71792814 про невиконання ОСОБА_7 рішення суду.

Вказане подання розглянуто згідно із Законом України «Про звернення громадян» та за відсутністю ознак кримінального правопорушення відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань не вносились. Про що повідомлено Дергачівський відділ державної виконавчої служби у Харківській області у встановлений законом строк.

Окрім цього прокурором Харківської обласної прокуратури зазначено, що на час розгляду провадження в суді апеляційної інстанції вже існує кримінальне провадження за аналогічними фактами щодо яких скаржник звертається із заявою про внесення відомостей до ЄРДР.

Крім того, триває досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000608 від 24.10.2021 за фактами ст. 126-1, ч.1 ст. 382 КК України, про що надано відповідний витяг.

Перевіривши наданий витяг з ЄРДР по кримінальному провадженню №0000608 від 24.10.2021 колегія суддів зауважує, що в межах вказаного вище кримінального провадження розслідуються обставини щодо вчинення ОСОБА_7 зокрема: домашнього насильства щодо малолітнього сина ОСОБА_6 - ОСОБА_8 ; створення перешкод у вихованні, спілкуванні сина з батьком; невиконання рішень суду, в т.ч. по справі 619/3051/17; невиконання рішення суду зокрема й №619/4720/18, тобто за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 382 та ст. 126-1 КК України.

Отже, наведені кримінальні провадження фактично стосуються одних і тих самих обставин, які на думку заявника мали місце, а саме переховування ОСОБА_7 малолітнього ОСОБА_8 від ОСОБА_6 та перешкоджання спілкування батька із сином, яке є триваючим у часі, невиконання судових рішень ОСОБА_7 з цього приводу.

Злочин, передбачений ч.1 ст. 382 КК України є триваючим злочином, оскільки особа, будучи зобов?язаною рішенням суду, що набрало законної сили, вчинити певні дії, умисно утрималася від їх учинення, тобто об?єктивна сторона злочину полягає у формі протиправної бездіяльності, яка тривала протягом певного періоду часу.

А тому вимоги викладені у скарзі ОСОБА_6 про повторне внесення відомостей до ЄРДР за фактом ч.1 ст. 382 КК України за новий період невиконання рішення суду чинним кримінальним законодавством не передбачено.

Колегія суддів вважає, що наведені у заяві ОСОБА_6 обставини не можуть слугувати підставою для ініціювання нового кримінального провадження та проведення досудового розслідування.

Крім того, колегія суддів критично ставиться до посилання скаржника на норму ст. 214 КПК України, яка, на його думку, встановлює не право, а обов`язок слідчого або прокурора внести відомості до ЄРДР та розпочати досудове розслідування. Так, дана норма свідчить лише про те, що правова оцінка заяви про кримінальне правопорушення не може бути надто детальною (щодо кожної з ознак складу кримінального правопорушення) з урахуванням початкового етапу дослідження події імовірного кримінального правопорушення та обмеженістю правових можливостей щодо не тільки пізнання тих чи інших обставин, але й можливості детального обґрунтування наявності повного складу кримінального правопорушення, що характерно для підсумкових рішень у кримінальному провадженні (винесення вироку чи закриття кримінального провадження).

Ураховуючи зазначене, апеляційний суд враховує також правовий висновок Верховного Суду, який викладено в постановах від 24.04.2019 року (справа № 818/15/18), від 30.09.2021 року (справа №556/450/18), згідно яких при розгляді скарги слідчий суддя вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Тому, колегія суддів вважає безпідставними доводи апелянта про те, що слідчий суддя не дотримався вимог ст.2, ч.1 ст.303, ст.214 КПК України.

Апеляційний суд, перевіривши доводи апеляційної скарги та дотримання слідчим суддею вимог положень ст. 303 КПК, вважає обґрунтованим висновок слідчого судді про те, що заявник у своїй скарзі не довів існування бездіяльності органу досудового розслідування, що, як наслідок, свідчить про необґрунтованість та безпідставність вимог скарги.

Оскільки істотних порушень вимог кримінального процесуального закону не встановлено, ухвала слідчого судді є законною, а підстав для її скасування за доводами апеляційної скарги не вбачається.

На підставі викладеного та керуючись ст. 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу скаржника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Основ`янського районного суду м. Харкова від 04 червня 2025 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4