Справа № 363/4281/20
Провадження №1-кп/367/230/2025
УХВАЛА

Іменем України

24 листопада 2025 року Ірпінський міський суд Київської області у складі: судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_6 ОСОБА_7

представника служби у справах дітей ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконфенцзв`язку ( з представником служби у справах дітей - ОСОБА_8 та захисником обвинуваченого ОСОБА_6 ОСОБА_7 ) в приміщенні Ірпінського міського суду кримінальне провадження, внесене 22.05.2020 р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000676, по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 296 КК України,

в с т а н о в и в:

В судовому засіданні прокурор заявила клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту обвинуваченому ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , заборонивши останньому в нічний час залишати місце свого проживання строком на 2 місяці. Клопотання мотивує тим, що в провадженні Ірпінського міського суду Київської області перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000676 від 22.05.2020 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України та ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 296, ч. 2 ст. 121 КК України.

Вирішуючи питання про доцільність застосування запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_4 необхідно врахувати, що відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України наявне обґрунтоване обвинувачення у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 296, ч. 2 ст. 121 КК України, а також наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які заявлялись при обранні щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу та на даний час не зменшились і продовжують існувати.

Продовжує існувати ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, який обґрунтовується тим, що обвинувачений ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 296, ч. 2 ст. 121 КК України, один з яких відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину та у разі визнання його винуватим, ОСОБА_4 загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років.

Аналізуючи ризик переховування від органу досудового розслідування в контексті практики Європейського суду із захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись із посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику або вказати, що вона маловірогідна (Panchenkov. Russia (Панченко проти Росії). Ризик втечі може оцінюватись у світлі факторів, пов`язаних із характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciew. Moldova (Бекчиев проти Молдови).

До інших факторів, які можуть підтвердити існування даного ризику можна вказати те, що обвинувачений ОСОБА_4 офіційно не працює та не навчається, отже не має джерел для існування, не одружений, не має на утриманні дітей або осіб похилого віку, не підтримує зв`язки із родиною, зареєстрований в іншій області, в Київській області та м. Києві не має постійного місця проживання, отже, у нього відсутні стійкі соціальні зв`язки та як наслідок він може переховуватись від суду.

В обґрунтування існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України слід звернути увагу суду на те, що ОСОБА_4 може незаконно впливати шляхом вмовляння або залякування на покази потерпілих і свідків, яких ще не допитано у судовому засіданні та які можуть піддаватись вмовлянню або залякуванню з боку обвинуваченого і змінити свої показання на його користь, що призведе до спотворення показів потерпілих і свідків, які вони даватимуть під час судового розгляду даного кримінального провадження. Обвинувачений ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки на даний час судом у кримінальному провадженні не проведено всіх необхідних дій спрямованих на з`ясування обставин події та перевірку їх доказами, зокрема, не допитано потерпілих, свідків, не досліджено всіх письмових доказів, що дає підстави прокурору вважати, що обвинувачений перебуваючи на волі може вчиняти ряд дій, для того щоб уникнути кримінальної відповідальності тобто наявні ризики, передбачені п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України - перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Продовжує існувати ризик передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України - вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується. Даний ризик обґрунтовується насильницьким характером кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , тяжкістю тілесних ушкоджень спричинених потерпілим, отже ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Ураховуючи викладене та аналізуючи зібрані в сукупності докази сторона обвинувачення приходить до висновку, що менш суворі запобіжні заходи ніж домашній арешт з забороною покидати місце свого проживання з 22 год 00 хв до 07 год 00 хв не зможуть забезпечити уникнення зазначених ризиків та виконання обвинуваченим ОСОБА_4 покладених на нього обов`язків, у зв`язку з чим є достатні підстави для продовження застосування такого виду запобіжного заходу, як домашній арешт з забороною покидати місце свого проживання з 22 год 00 хв до 07 год 00 хв.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні при вирішенні клопотання покладається на розсуд суду.

Захисник ОСОБА_5 щодо вирішення клопотання поклався на розсуд суду, але зазначив, що зазначені прокурором ризики не підтверджені.

Представник служби у справах дітей ОСОБА_8 в судовому засіданні підтримала клопотання прокурора.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених главою 18 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

У відповідності до ч. 1 ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; вік та стан здоров`я обвинуваченого; наявність у обвинуваченого постійного місця роботи; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; репутацію обвинуваченого; наявність судимостей.

Суд не вбачає зменшення ризиків, які визначені ст. 177 КПК України та наведені в попередній ухвалі суду від 02 вересня 2025 року, в тому числі щодо можливого ухилення від суду, незаконного впливу на свідків, можливості продовження вчиняти кримінальні правопорушення, оскільки ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених частиною другою статті 121, частиною другою статті 296 КК України, які у відповідності до частини п`ятої статті 12 Кримінального кодексу України, відносяться до тяжких злочинів.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України у разі, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Під час розгляду справи в суді встановлено наявність ризику, передбаченого ч.1. ст. 177 КПК України, зокрема обвинувачений ОСОБА_4 може ухилитися від суду (п.1 ч.1 ст.177 КПК України), оскільки, неодноразово не з`являвся за викликом до суду, про причини неявки суд не повідомляв, документів, які б підтверджували б поважність неприбуття у судові засідання суду не надавав. Крім того, до обвинуваченого ОСОБА_4 було застосовано примусове доставлення у судове засідання, зокрема, даний факт підтверджено ухвалою суду від 29 жовтня 2025 року.

Неявка обвинуваченого ОСОБА_4 перешкоджає продовженню слухання справи.

В обґрунтування існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України слід звернути увагу суду на те, що ОСОБА_4 може незаконно впливати шляхом вмовляння або залякування на покази потерпілих і свідків, яких ще не допитано у судовому засіданні та які можуть піддаватись вмовлянню або залякуванню з боку обвинуваченого і змінити свої показання на його користь, що призведе до спотворення показів потерпілих і свідків, які вони даватимуть під час судового розгляду даного кримінального провадження. Обвинувачений ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки на даний час судом у кримінальному провадженні не проведено всіх необхідних дій спрямованих на з`ясування обставин події та перевірку їх доказами, зокрема, не допитано потерпілих, свідків, не досліджено всіх письмових доказів, що дає підстави прокурору вважати, що обвинувачений перебуваючи на волі може вчиняти ряд дій, для того щоб уникнути кримінальної відповідальності тобто наявні ризики, передбачені її. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України - перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Обвинувачений ОСОБА_4 може вчинити ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме - вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки, будучи офіційно не працевлаштованим та не маючи постійного законного джерела доходів, вчинив кримінальне правопорушення насильницького характеру. Враховуючи, що на даний час законні та постійні джерела доходів у обвинуваченого відсутні, не має сталих соціальних зв`язків, вказані обставини можуть спонукати останнього на вчинення нового злочину.

Приймаючи до уваги, що згідно обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0000676 від 22.05.2020 обвинувачений ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушеня, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, за який законом передбаченого покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років та у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином, за який законом передбаченого покарання у вигляді позбавлення волі на строк до чотирьох років, та враховуючи той факт, що обвинувачений не одружений, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , офіційно не працевлаштований, тому потребує створення умов пошуку роботи, для того щоб мати гідні умови життя, що в своїй сукупності свідчать про те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, доведені прокурором до обвинуваченого ОСОБА_4 може бути застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час.

У відповідності до ч. 1, 2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби, який може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту відносно обвинуваченого ОСОБА_4 суд враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою та вважає достатнім застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши залишати ОСОБА_4 житло за адресою: АДРЕСА_1 у період часу з 22 год. 00 хв. по 07 год. 00 хв.

При обранні запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на обвинуваченого ОСОБА_4 слід покласти обов`язки, передбачені п.п. 1, 2, 3, 4 ч. 5 ст. 194 КПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 177, 178, 181, 331 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора Бучанської окружної прокуратури Київської області про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - задовольнити.

Обрати обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 296 КК України запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з забороною залишати своє місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 з 22:00год до 07:00год. строком на 60 (шістдесят) днів

Зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 296 КК України:

- прибувати до слідчого, прокурора та суду за кожною вимогою;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватись від спілкування із свідками та потерпілим у даному кримінальному провадженні.

Строк дії ухвали суду про запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, обчислювати з 24.11.2025 року до 22.01.2026 року, включно.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що відповідно до частини 5 статті 181 КПК України, працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків, використовувати електронні засоби контролю.

На ухвалу може бути подано апеляцію до Київського апеляційного суду через Ірпінський міський суд Київської області протягом семи днів з дня проголошення ухвали.

Суддя: ОСОБА_1