ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2026 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Головуючого, судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря ОСОБА_5

прокурора (в режимі відеоконференції) ОСОБА_6

підозрюваного (в режимі відеоконференції) ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпра від 29 грудня 2025 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпра, із середньою освітою, одруженого, має на утриманні одну неповнолітню дитину, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 382, ч. 1 ст. 309, ч. 5 ст. 407 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпра від 29 грудня 2025 року задоволено клопотання слідчого СВ ДРУП №2 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 .

Застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, тобто до 26 лютого 2026 року включно, без визначення застави.

Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя вказав, щопідозра, про яку повідомлено ОСОБА_7 ,є обґрунтованою та наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме: переховування від органу досудового розслідування або суду, вчинення іншого кримінального правопорушення, які не можуть бути усунуті у менш обтяжливий спосіб, ніж тримання підозрюваного під вартою.

В апеляційній скарзі захисник просить поновити строк апеляційного оскарження, оскаржену ухвалу скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою змінити ОСОБА_7 застосований запобіжний захід на домашній арешт, із покладенням таких обов`язків:

- прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду за першим викликом;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування зі свідками.

В обгрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що відсутній ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки під час досудового розслідування свідки були допитані, а докази того, що вони змінювали свої показання або надавали завідомо неправдиві показання, відсутні. Таким чином у підозрюваного не має жодного інтересу чинити вплив на свідків.

Зазначає, що підозрюваний має зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , характеризується позитивно, тобто має міцні соціальні зв`язки в місці його постійного проживання. Крім того, вказує, що ОСОБА_7 раніше не судимий, про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення не повідомлявся, цивільний позов про відшкодування матеріальної або моральної шкоди до нього не пред`являвся, а тому відсутні ризики продовження або повторення протиправної поведінки, передбачені п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

У зв`язку із цим, захисник вважає, що для запобігання ризику незаконного впливу підозрюваного на свідків достатнім є застосування запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, а саме у виді домашнього арешту із покладенням на підозрюваного певних обов`язків, зокрема, отримуватись від спілкування зі свідками.

Заслухавши суддю-доповідача; підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які, кожен окремо, підтримали апеляційну скаргу з викладених у ній підстав та просили її задовольнити; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для розгляду клопотання захисника про поновлення строку апеляційного оскарження з огляду на те, що останній день вказаного строку припав на 03 січня 2026 року, яке є вихідним днем - суботою, а відтак подання апеляційної скарги наступного робочого дня, у понеділок 05 січня 2026 року, належить вважати таким, що відбулося без пропуску цього строку.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги по суті оскарженої ухвали слідчого судді, колегія суддів зважає на те, що згідно із п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України застосування запобіжного заходу є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим і застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби і може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Частиною 1 статті 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

- недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Клопотанням слідчого та доданими до нього доказами підтверджується, що СВ ДРУП №2 ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 001140 від 11.08.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.309, ч. 1 ст. 382, ч.5 ст.407 КК України, предметом досудового розслідування у якому є наступні обставини.

(1) Так, молодший сержант ОСОБА_7 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, та проходячи її в посаді військовослужбовця у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 командира бойової машини-командира відділення №5 парашутно-десантної роти 2 парашутно-десантного батальйону військової частини НОМЕР_1 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від військової служби, в умовах воєнного стану, з мотивів небажання переносити труднощі військової служби через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, в порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 14 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, достовірно знаючи, що він є військовослужбовцем і повинен проходити військову службу у військовій частині НОМЕР_1 Збройних Сил України, незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності, територіальної цілісності України та 10 січня 2023 року, приблизно о 08-00 год., самовільно, без відповідного дозволу командира та поважних на те причин, в умовах воєнного стану, залишив місце дислокації військової частини НОМЕР_1 , що дислокується біля АДРЕСА_2 , та, усвідомлюючи, що він є військовослужбовцем Збройних Сил України і не звільнений з військової служби, з того дня без поважних причин був відсутній на службі та не виконував службові обов`язки, а службовий час проводив час на власний розсуд не пов`язуючи його з виконанням обов`язків з військової служби, ввірених йому за посадою та жодних заходів для повернення до пункту дислокації військової частини НОМЕР_1 не приймав, за наявної можливості до цього, про своє місцезнаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв, та був незаконно відсутнім на військовій службі до 08:00 20 січня 2023 року, коли самостійно з`явився до військової частини НОМЕР_1 та заявив про себе, пояснивши командиру, що він бажає продовжувати військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , внаслідок чого кримінальне правопорушення було припинено, тобто ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України - самовільне залишення військової частини військовослужбовцем тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.

(2) Крім того, молодший сержант ОСОБА_7 в подальшому, будучи військовослужбовцем військової служби, призваний за призовом під час мобілізації на особливий період та проходячи її в посаді стрілець-номер обслуги 2 парашутно-десантного взводу 6 парашутно-десантної роти 2 парашутно-десантного батальйону військової частини НОМЕР_1 , достовірно знаючи, що постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 24.11.2022 (справа № 199/8667/22), що набрала законної сили 06.12.2022, його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення до останнього у виді штрафу в розмірі 3000 (трьох тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює грошовій сумі в розмірі 51000 (п`ятдесят одній тисячі) гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами строком 10 (десять) років та незважаючи на зазначену постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 24.11.2022, маючи реальну можливість її виконувати в частині позбавлення права керувати транспортними засобами, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, в порушення ч. 1 ст. 129 Конституції України, відповідно до якої судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на території України, ухилився від виконання вказаної постанови суду, що набрала законної сили та продовжував керувати транспортними засобами за наступних обставин.

Так, ОСОБА_7 , не виконуючи рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 24.11.2022, та будучи двічі протягом року притягнутим до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП 23.07.2024, о 15:50, в м. Дніпрі по вул. Щитова, 32, керував транспортним засобом HONDA CIVIC, номерний знак НОМЕР_2 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: неприродна блідість обличчя, підвищена жвавість мови. Від проходження огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку ОСОБА_10 відмовився чим порушив п.2.5 ПДР України. Відносно останнього було складено адміністративні протоколи за ч. 4 ст. 126 та ч. 3 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, які в подальшому направлено на розгляд до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська. Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 26.08.2024 (справа № 199/6307/24), що набрала законної сили 06.09.2024, ОСОБА_11 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту строком на 15 (п`ятнадцять) діб з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 10 (десять) років, без конфіскації транспортного засобу.

Умисно не виконуючи постанови суду, що набрали законної сили, 15.01.2025 о 02 год. 15 хв. ОСОБА_7 , по вул. Калинова в м.Дніпро керував транспортним засобом, а саме, автомобілем марки «HONDA CIVIC 5 DR», державний номер НОМЕР_2 , однак за порушення Правил дорожнього руху був зупинений працівниками УПП ДПП НП в Дніпропетровській області поблизу будинку 1 по вул. Калинова в м.Дніпрі та відносно останнього було складено протокол про адміністративне правопорушення (серія АБА №120279) за ч. 3 ст. 130 КУпАП, та протокол про адміністративне правопорушення (серія АБА № 122428) за ч. 4 ст. 126 КУпАП, які в подальшому були направлені до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська для розгляду. Таким чином, ОСОБА_7 15.01.2025 вчинив умисні дії, спрямовані на умисне невиконаня постанови суду, що набрала законної сили, котрою його позбавлено права керування транспортними засобами та підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України.

(3) Крім того, молодший сержант ОСОБА_7 , не обмежившись на досягнутому, будучи військовослужбовцем військової служби, призваний за призовом під час мобілізації на особливий період та проходячи її в посаді стрілець-номер обслуги 2 парашутно-десантного взводу 6 парашутно-десантної роти 2 парашутно-десантного батальйону військової частини НОМЕР_1 , у невстановлений під час досудового розслідування місці, дату та час, але не пізніше 16.12.2025 у ОСОБА_7 виник кримінально-протиправний умисел, спрямований на незаконне придбання та зберігання психотропної речовини без мети збуту. Реалізуючи кримінально-протиправний умисел, спрямований на незаконне придбання психотропної речовини без мети збуту, ОСОБА_7 , з порушенням вимог Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995 року, який визначає правові та організаційні засади державної політики щодо обігу в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, встановлює порядок державного контролю, повноваження органів виконавчої влади, права та обов`язки фізичних і юридичних осіб у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, достовірно знаючи про те, що незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів та психотропних речовин тягне за собою кримінальну відповідальність, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, з метою особистого вживання, без мети збуту, у невстановлені в ході проведення досудового розслідування дату та час, але не пізніше 16.12.2025, з невстановленого джерела, отримав, тим самим придбав сліппакет із психотропною речовиною, а саме кристалічною речовиною бежевого кольору масою 0, 3485 г., що містить психотропну речовину, обіг якої обмежено, - метамфетамін, та почав зберігати при собі , без мети збуту. Далі, 16.12.2025, ОСОБА_7 , усвідомлюючи, що вказана кристалічна речовина бежевого кольору масою 0, 3485 г., відноситься до психотропної речовини, обіг якої обмежено, продовжуючи реалізовувати злочинний умисел направлений на незаконне зберігання психотропної речовини, обіг якої обмежено, помістив її у сліппакеті із полімерного матеріалу до лівої кишені куртки, в котру був одягнений та почав переміщуватися вулицями міста Дніпра.

16.12.2025, приблизно о 13-50 год., оперуповноваженим сектору розшуку злочинців та зниклих громадян ВКП ДРУП № 2 ГУНП в Дніпропетровській області лейтенантом поліції ОСОБА_12 під час проведення оперативно-розшукових заходів на території Індустріального району, за адресою: м. Дніпро, пр. Миру, поблизу буд. 75, був помічений ОСОБА_7 , при проведені поверхневої перевірки якого, в лівій кишені куртки останнього встановлено наявність психотропної речовини, обіг якої обмежено, після чого викликано СОГ ДРУП № 2 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області.

Того ж дня, тобто 16.12.2025, у проміжок часу з 14:18 год.

по 14:59 год., поблизу буд. 75 по пр. Миру в м. Дніпрі, під час проведення огляду місця події ОСОБА_7 , у присутності двох понятих добровільно видав з лівого карману своєї куртки 1 сліп-пакет з кристалічною речовиною бежевого кольору та передав його для подальшого вилучення співробітникам поліції, відповідно до проведеної експертизи 19.12.2025, - кристалічна речовина масою 0,3485 г. містить психотропну речовину обіг якої обмежено метамфетамін. Маса метамфетаміну становить 0,1574 г, що відноситься до невеликих розмірів, у зв`язку із чим ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

28.02.2023 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 189 КК України. 26.12.2025 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 382, ч. 1 ст. 309, ч. 5 ст. 407 КК України.

З апеляційної скарги вбачається, що стороною захисту обґрунтованість підозри як підстава для застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 не оскаржується, а тому колегія суддів не вдається до детального обговорення висновків суду у цій частині та обмежується констатацією того, що наданим матеріалами обгрунтованість підозри щодо ОСОБА_7 підтверджується достатньою мірою для вирішення питання про застосування щодо нього запобіжного заходу.

Слідчим суддею враховано вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді щодо наявності підстав вважати, що підозрюваний ОСОБА_7 , усвідомлюючи суворість можливого покарання за кримінальні правопорушення, у вчиненні яких він підозрюється, дійсно може переховуватись від органу досудового розслідування та/або суду, а також може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Крім того, колегія суддів вважає, що стороною обвинувачення доведено наявність ризику незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні з метою зміни їх показань на такі, що будуть вигідні стороні захисту, оскільки ОСОБА_7 небезпідставно підозрюються в інкримінованих йому кримінальних правопорушень, а тому, з метою уникнення покарання, яке передбачене за вчинення злочинів, може вдатися до таких дій щодо свідків, які є його співслужбовцями та він з ними особисто знайомий.

Відповідно до положень ст. 178 КПК України, слідчим суддею було враховано дані про особу підозрюваного, а саме те, що він є військовослужбовцем в/ч НОМЕР_3 , має на утриманні неповнолітню дитину, одружений, раніше не судимий, а також ту обставину, що ОСОБА_7 керував транспортним засобом в стані сп`яніння, не маючи прав на керування.

Колегія суддів зважає на те, що тяжкість можливого покарання хоча сама по собі і не може бути підставою для тримання особи під вартою, втім підлягає врахуванню у сукупності з іншими встановленими ризиками та свідчить про їх особливу вагомість, оскільки ОСОБА_7 небезпідставно підозрюється у вчиненні нетяжких та тяжкого злочинів. Крім того, колегія суддів враховує, що ОСОБА_7 інкримінується вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, в умовах воєнного стану.

Також приймається до уваги сутність інкримінованого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, зокрема, яке полягає у самовільному залишенні місця служби, що додатково вказує на існування та особливу вагомість ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Враховується і те, що ОСОБА_7 одночасно підозрюється у вчиненні трьох різнотипних кримінальних правопорушень, а також на протязі короткого часу вчинив низку адміністративних правопорушень, що дозволяє грунтовно припускати антисоціальну спрямованість його особи, стійкість проти правної поведінки, а відтак вказує на особливу вагомість встановлених щодо нього ризиків.

З урахуванням обставин справи, наявності ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів погоджується з висновком слідчого суду щодо необхідності застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ст. 177 КПК України і тримання підозрюваного під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу.

Доводи апеляційної скарги у своїй сукупності не спростовують наявність і вагомість існуючих ризиків з переліку встановлених судом, не містять нових істотних для справи відомостей та полягають у переоцінці тих обставин справи та відомостей про особу обвинуваченого, які були відомі слідчому судді та, на переконання колегії суддів, дістали належну оцінку.

З огляду на викладене, істотних порушень кримінального процесуального закону при постановленні зазначеної ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому за наслідками апеляційного розгляду, колегія суддів вважає за необхідним апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді - залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Строк апеляційного оскарження поновити.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпра від 29 грудня 2025 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 382, ч. 1 ст. 309, ч. 5 ст. 407 КК України, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

_________________ __________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4