Справа № 635/3556/23
Провадження № 1-кп/635/102/2025
УХВАЛА

01 жовтня 2025 року смт. Покотилівка

Колегія суддів Харківського районного суду Харківської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 ,

- ОСОБА_3 ,

секретар судового засідання ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисників адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

представника потерпілої адвоката ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Покотилівка Харківського району Харківської області кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.6 ч.2 ст.115, ч.2 ст.28, ч.4 ст.187, ч.3 ст.289, ч.1 ст.263 КК України, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28, ч.4 ст.187, ч.1 ст.396 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А :

У провадженні Харківського районного суду Харківської області перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.6 ч.2 ст.115, ч.2 ст.28, ч.4 ст.187, ч.3 ст.289, ч.1 ст.263 КК України, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28, ч.4 ст.187, ч.1 ст.396 КК України.

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою, посилаючись на наявність ризиків, передбачених п.п. 1,2,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, які дають підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_6 може переховуватись від суду, знищити, сховати або спотворити речові докази у справі, впливати на свідків, потерпілу та іншого обвинуваченого, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Також, прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , посилаючись на продовження існування ризиків, передбачених п.п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що обвинувачений може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

Захисник ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_9 звернувся до суду з клопотанням, в якому просив змінити ОСОБА_7 запобіжний захід з тримання під варту на особисту поруку. В обґрунтування клопотання зазначив, що ОСОБА_7 з першого дня давав правдиві показання, сприяв розкриттю злочину. Натомість, його відсутність в період перебування під домашнім за місцем проживання, пояснюється знаходженням в ТЦК. Також, ОСОБА_7 має батька інваліда, який потребує постійної допомоги.

Захисник ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_8 в судовому засіданні проти клопотання прокурора заперечувала, посилаючись на відсутність нових обґрунтувань наявних ризиків, тривалість перебування під вартою; вважала, що цілодобовий домашній арешт здатний забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого. Клопотання адвоката ОСОБА_9 підтримала.

Обвинувачений ОСОБА_6 проти клопотання прокурора заперечував, просив змінити запобіжний захід, на домашній арешт. Клопотання адвоката ОСОБА_9 підтримав.

ОСОБА_7 проти клопотання прокурора заперечував, підтримав клопотання адвоката ОСОБА_9 .

Його захисник адвокат ОСОБА_9 проти клопотання прокурора заперечував, просив застосувати запобіжний захід у вигляді особистої поруки.

Представник потерпілої клопотання прокурора підтримав та просив задовольнити, проти клопотання адвоката ОСОБА_9 заперечував.

При вирішенні питання про продовження запобіжних заходів колегія суддів виходить з наступного.

Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 13.01.2023 ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який продовжено ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 01.06.2023 до 30 липня 2023 року, від 25 липня 2023 р. до 22 вересня 2023 р., від 19.09.2023 до 17.11.2023, від 07.11.2023 до 05.01.2024, від 04.01.2024 до 03.03.2024, від 22 лютого 2024 р. до 21.04.2024, від 16.04.2024 до 14.06.2024, від 13.06.2024 до 11.08.2024, від 29.07.2024 до 26.09.2024, від 29.10.2024 по 27.12.2024, від 04.12.2024 до 01.02.2025, від 27.01.2025 до 27.03.2025, від 21.03.2025 до 19.05.2025, від 02.05.2025 до 30.06.2025, від 09.06.2025 до 07.08.2025, від 06.08.2025 до 04.10.2025.

Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 13.01.2023 ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, який продовжено ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 01.06.2023 до 30 липня 2023 року, від 25 липня 2023 р. до 22 вересня 2023 р., від 19.09.2023 до 19.11.2023, від 07.11.2023 до 07.01.2024, від 04.01.2024 до 03.03.2024.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 22.02.2024 обрано обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який полягає в забороні обвинуваченому до 22.04.2024 залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , з 21 год. 00 хв. по 07 год. 00 хв. наступного дня, який продовжено ухвалою від 16.04.2024 до 14.06.2024, від 13.06.2024 до 13.08.2024, від 29.07.2024 до 29.09.2024, від 29.10.2024 по 29.12.2024, від 01.02.2025 до 04.02.2025, від 27.01.2025 до 27.03.2025

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 14.03.2025 застосовано відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на шістдесят днів - до 11 травня 2025 року включно, без визначення розміру застави, який продовжено ухвалою від 02.05.2025 до 30.06.2025, від 09.06.2025 до 07.08.2025, від 06.08.2025 до 04.10.2025.

У зв`язку із спливом строку запобіжних заходів прокурор звернувся із клопотанням про їх продовження.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення. Під час здійснення судового провадження судом присяжних питання, передбачене цією частиною, вирішує головуючий.

Згідно з вимогами ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від слідства та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших учасників судового процесу та інше.

Вимогами ст. 178 КПК України передбачені обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу, зокрема тяжкість покарання, яке загрожує відповідній особі, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, в тому числі наявність родини та утриманців, наявність постійного місця роботи, наявність судимостей, дотримання обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувались раніше та інші обставини.

Характер та фактичні обставини інкримінованих обвинуваченим кримінальних правопорушень свідчать про їх підвищену суспільну небезпеку.

Санкція найтяжчого інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_6 злочину передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі, з конфіскацією майна.

Санкція найтяжчого інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_7 злочину передбачає покарання у позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років із конфіскацією майна.

У контексті практики Європейського суду з прав людини слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

Щодо продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 колегія суддів зазначає наступне.

Суд бере до уваги, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених п.6 ч.2 ст.115, ч.2 ст.28, ч.4 ст.187, ч.3 ст.289, ч.1 ст.263 КК України, найтяжчий з яких відповідно до ст. 12 КК України відносяться до особливо тяжкого злочину.

Отже, враховуючи дані про особу обвинуваченого, тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання його винуватості, колегія суддів погоджується з доводами прокурора, що ризик, передбачений п.1 ч.1 ст. 177 КПК України, існує.

При цьому, надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватись від суду, колегія суддів враховує, що саме внаслідок суспільної небезпечності дій обвинуваченого є об`єктивні підстави вважати, що обвинувачений може переховуватись від суду, в тому числі з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованих йому злочинів.

Крім того, на думку колегії суддів, має місці наявність ризиків, передбачених п.2 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки на даний час не знайдено знаряддя вчинення злочину, автоматичну зброю, а тому, обвинувачений може сховати чи спотворити зазначений доказ.

Враховуючи, що свідки та потерпіла на даний час допитані, суд вважає відсутнім ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України.

Вирішуючи питання про продовження застосування запобіжного заходу, колегія суддів оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі тяжкість злочинів, які інкримінують обвинуваченому, ту обставину, що обвинуваченому інкримінується злочин проти життя та здоров`я. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що обвинувачений схильний до вчинення правопорушень, а тому існує ймовірність вчинення ним інших кримінальних правопорушень, тобто існує ризик, передбачений п.5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Зазначені обставини у сукупності свідчать про продовження існування ризиків, передбачених п.п. 1,2, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, які стали підставою для обрання та продовження запобіжного заходу, вірогідність їх настання є досить високою, що виправдовує тримання обвинуваченого під вартою.

Вищевказані обставини у сукупності свідчать також про неможливість запобігання встановленим ризикам шляхом застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, та є всі підстави вважати, що ця міра запобіжного заходу зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

На думку колегії суддів, доводи сторони захисту заслуговують на увагу, водночас, у сукупності з тяжкістю покарання, яке загрожує в разі доведення провини обвинуваченого, не можуть бути підставою для зміни запобіжного заходу на інший, не пов`язаний з триманням під вартою, та не спростовують висновків суду.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне продовжити тримання обвинуваченого під вартою строком на шістдесят днів без визначення суми застави на підставі п.п.1,2 ч.4 ст.183 КПК України.

Щодо продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з вимогами ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від слідства та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших учасників судового процесу та інше.

Вимогами ст. 178 КПК України передбачені обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу, зокрема тяжкість покарання, яке загрожує відповідній особі, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, в тому числі наявність родини та утриманців, наявність постійного місця роботи, наявність судимостей, дотримання обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувались раніше та інші обставини.

Санкція найтяжчого інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_7 злочину передбачає покарання у позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років із конфіскацією майна.

У контексті практики Європейського суду з прав людини слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

Суд бере до уваги, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.28, ч.4 ст.187, ч.1 ст.396 КК України, найтяжчий з яких відповідно до ст. 12 КК України відноситься до особливо тяжкого злочину.

Отже, враховуючи дані про особу обвинуваченого, тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання його винуватості, переховування ОСОБА_7 та порушення запобіжного заходу, колегія суддів погоджується з доводами прокурора, що ризик, передбачений п.1 ч.1 ст. 177 КПК України, існує.

Вирішуючи питання про продовження застосування запобіжного заходу, колегія суддів оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі тяжкість злочинів, які інкримінують обвинуваченому, ту обставину, що обвинуваченому інкримінується злочин проти життя та здоров`я. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що обвинувачений схильний до вчинення правопорушень, а тому існує ймовірність вчинення ним інших кримінальних правопорушень, тобто існує ризик, передбачений п.5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Зазначені обставини у сукупності свідчать про продовження існування ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Вищевказані обставини у сукупності свідчать також про неможливість запобігання встановленим ризикам шляхом застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, та є всі підстави вважати, що ця міра запобіжного заходу зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, а тому наявні підстави для задоволення клопотання прокурора.

На думку суду, у зв`язку з викладеним вище, відсутні підстави для задоволення клопотання адвоката ОСОБА_9 про зміну запобіжного заходу.

Колегія суддів вважає продовжити запобіжний захід без визначення розміру застави на підставі п.1 ч.4 ст.183 КПК України.

Керуючись ст.ст. 197, 199, 217, 331 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Клопотання прокурора про продовження ОСОБА_6 та ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 -адвоката ОСОБА_9 про зміну запобіжного заходу відмовити.

Строк тримання під вартою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити на шістдесят днів - до 29 листопада 2025 року включно, без визначення розміру застави.

Строк тримання під вартою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , продовжити на шістдесят днів - до 29 листопада 2025 року включно, без визначення розміру застави.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Харківського апеляційного суду, а обвинуваченими в той же строк з моменту вручення копії ухвали суду.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору.

Повний текст ухвали оголошено 03.10.2025.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3