Центральний районний суд м. Миколаєва
_______________________________________________________________________________
Справа № 480/1477/18
Провадження № 1-кп/490/55/2025
Ухвала

«17» вересня 2025 року м. Миколаїв

Центральний районний суд міста Миколаєва

У складі: головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2

за участі прокурора - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у селі Нововасилівка Миколаївської області, є українцем, громадянином України, мешкає за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 309 Кримінального Кодексу України

ВСТАНОВИВ:

Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається.

1. Обвинувачений у судове засідання не з`явився.

Він сповіщався про час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку, про причини своєї неявки суд не повідомив та заяв із проханням про відкладення розгляду справи до суду не надсилав.

На його адресу судом був надісланий лист, у якому йому роз`яснювалось право та порядок закриття провадження у справі та його право заперечувати проти такого під час участі у судовому засіданні або ж бодай шляхом надсилання заяви із таким запереченням. Проте, обвинувачений скористатись таким правом не побажав, у судове засідання не з`явився, заяви із запереченням проти закриття провадження у справі до суду не надіслав

2. Прокурор під час судового засідання зазначив, що наразі у судове засідання обвинувачений не з`явився, що, на його переконання, перешкоджає вирішенню питання про закриття провадження у справі.

Наполягав на тому, що розгляд справи слід відкласти та вжити додаткові заходи щодо встановлення місця перебування обвинуваченого.

Встановлених судом обставин із посиланням на докази

Щодо загальних засад звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

1. Відповідно до частини 1 статті 49 Кримінального Кодексу України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули передбачені законом строків.

Відповідно до частини 2 статті 49 Кримінального Кодексу України

Перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років.

Відповідно до частини 3 статті 49 Кримінального Кодексу України

Перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

2. Верховний суд у своїй практиці тлумачив норми статті 49 Кримінального Кодексу України неодноразово.

2.1. Зокрема, об`єднана палата Касаційного Кримінального Суду у складі Верховного Суду у Постанові від 05 квітня 2021 року у справі № 328/1109/19 виснувала, окрім іншого, про таке:

Відповідно до усталеної судової практики під ухиленням від слідства або суду з погляду застосування ст. 49 КК слід розуміти будь-які умисні дії, вчинені певною особою з метою уникнути кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, що змушує правоохоронні органи вживати заходи, спрямовані на розшук і затримання правопорушника (нез`явлення без поважних причин за викликом до слідчого або суду, недотримання умов запобіжного заходу, зміна документів, які посвідчують особу, зміна зовнішності, перехід на нелегальне становище, перебування в тайнику, імітація своєї смерті тощо). Зупинення перебігу строку давності можливе тільки щодо певної особи, обізнаної про те, що стосовно неї проводиться слідство. При з`ясуванні, які дії особи мають визнаватись юридично значущим (а не просто фактичним) ухиленням від слідства або суду, треба враховувати, крім усього іншого, кримінально процесуальний статус особи, що вчинила злочин. Це має бути особа, яка в установленому порядку визнана підозрюваним або обвинуваченим та яка зобов`язана з`являтись до правозастосовних органів за викликом, перебувати в межах їх досяжності. Зазначена особа усвідомлює, що в неї вже виник юридичний обов`язок постати перед слідством або судом, однак вона ухиляється від виконання такого обов`язку.

2.2. Велика Палата Верховного Суду у своїй Постанові від 02 лютого 2023 року у справі № 735/1121/20 зробила такі висновки про застосування частини 2 статті 49 Кримінального Кодексу України

-пункт 59 - У разі ухилення від досудового розслідування або суду особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності або покарання за давністю після спливу диференційованого строку, передбаченого частиною першою статті 49 КК, подовженого на період ухилення.

-пункт 60 - Закінчення загальних строків, установлених частиною другою цієї статті (п`ятнадцять років з моменту вчинення злочину і п`ять років - проступку), є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, коли цей строк спливає раніше за диференційований, подовжений на час ухилення.

Отже, звільнення від кримінальної відповідальності на підставі статті 49 Кримінального Кодексу України є можливим за наявності трьох умов:

-закінчення зазначених у законі строків;

-не ухилення особи від слідства або суду

-не вчинення протягом цих строків нового злочину певного ступеню тяжкості;

Застосування цих приписів до обставин цього кримінального провадження.

А. Щодо закінчення зазначених законом строків.

Вирішуючи питання про те, чи сплили передбачені законом строки давності притягнення ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності, суд, виходе з такого.

Початковим моментом перебігу строку давності є день вчинення особою діяння, що містить елементи складу кримінального правопорушення, передбаченого Особливою частиною Кримінального Кодексу України.

Тривалість строків давності відповідно до пунктів 1-5 частини 1 статті 49 Кримінального Кодексу України визначається ступенем тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Ступень тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, в свою чергу, відповідно до статті 12 Кримінального Кодексу України, визначається відповідно до санкцій статей Особливої частини цього Кодексу.

Статті Кримінального Кодексу ж, санкції яких мають враховуватись при визначенні ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, визначаються відповідно до вчиненого особою діяння та наявності в такому діянні елементів складу кримінального правопорушення, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу.

Таке доводить, що для вирішення питання про закінчення строків давності слід визначити:

I.сутність вчиненого особою діяння, час його вчинення та наявність в ньому елементів складу кримінального правопорушення, передбаченого в Особливій частині Кримінального Кодексу України;

II.ступінь тяжкості цього діяння;

III.тривалість строку давності

І……Вирішуючи питання про порядок визначення сутності вчиненого ОСОБА_5 діяння, часу його вчинення та наявність в ньому елементів складу кримінального правопорушення, передбаченого в Особливій частині Кримінального Кодексу України, суд виходе з такого.

1. Норма статті 49 Кримінального Кодексу України на відміну від норм, що регулюють звільнення від кримінальної відповідальності з інших підстав, не пов`язує звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності із визнанням цією особою своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, її каяттям у такому або відшкодуванням нею завданої нею шкоди.

Норми §2 глави 24 Кримінального Процесуального Кодексу України, що регулюють порядок звільнення особи від кримінальної відповідальності, зокрема, за цією обставиною, не передбачають, що для звільнення особи від кримінальної відповідальності за цією обставиною необхідними є встановлення внаслідок досудового розслідування або судового розгляду як самого факту вчинення кримінального правопорушення, так й усіх обставин його вчинення. При цьому відповідно до частини 1 статті 17 Кримінального Процесуального Кодексу України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом. Таким чином, діюче законодавство не пов`язує звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності й з встановленням часу та характеру вчиненого особою кримінального правопорушення внаслідок кримінального провадження.

В той же час, у частині 2 статті 285 Кримінального Кодексу України зазначається про звільнення від кримінальної відповідальності особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення.

При цьому, як розтлумачив Верховний Суд України у пункті 3 своєї Постанові від 24 листопада 2016 року у справі № 5-328 К/С-16, системно-структурний аналіз норм Кримінального Процесуального Кодексу доводить, що обвинувачення особи пов`язується з моментом складання обвинувального акта, що містить офіційну, сформовану на досудовому розслідуванні версію про вчинення особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Таке доводить, що при вирішенні питання про можливість звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності сутність діяння, час його вчинення та наявність в ньому елементів складу кримінального правопорушення, передбаченого в Особливій частині Кримінального Кодексу України, слід визначати, на підставі версії державного обвинувачення про вчинення особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, що викладена в обвинувальному акті.

2. В провадженні Центрального районного суду міста Миколаєва перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною 1 статті 309 Кримінального Кодексу України.

2.1. У наданому суду обвинувальному акті стверджується, що ОСОБА_5 вчинив протиправне діяння за таких обставин

у невстановлений час та у невстановленому під час досудового розслідуванні місці, придбав наркотичний засіб обіг, якого обмежено - метадон, у вигляді рідини в одноразовому медичному шприці та у вигляді кристалічної речовини білого кольору в трубочці із полімерного матеріалу чорного кольору, який в подальшому поклав до потайної кишені брюк, де незаконно зберігав.

28.06.2018, під час реалізації оперативної інформації оперативним відділом ДУ «Ольшанська ВК № 53» біля чергової частини установи було зупинено засудженого ОСОБА_5 за підозрою у зберіганні заборонених предметів та запропоновано пройти до приміщення контрольно-пропускного пункту № 3 установи для проведення особистого обшуку, де співробітниками ДУ «Ольшанська ВК № 53» в потайній кишені брюк ОСОБА_5 було виявлено одноразовий медичний шприц з рідиною, яка згідно висновку експерта № 979 від 27.07.2018 у своєму складі містить метадон, який відноситься до наркотичних засобів, обіг яких обмежено, масою - 0,04 г. та трубочку з полімерного матеріалу чорного кольору з кристалічною речовиною білого кольору в середині, яка згідно висновку експерта № 979 від 27.07.2018 у своєму складі містить метадон, який відноситься до наркотичних засобів, обіг яких обмежено, масою 0.211 г..

2.2. Його дії органами дізнання та публічним обвинуваченням кваліфіковані за частиною 1 статті 309 Кримінального Кодексу України.

Викладена в обвинувальному акті версія про вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення в цілому дозволяє при вирішенні питання про можливість його звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності визначити сутність відповідного діяння, час його вчинення та наявність в ньому елементів складу кримінального правопорушення, передбаченого в Особливій частині Кримінального Кодексу України, на підставі версії державного обвинувачення, за якою

не пізніше 28 червня 2018 року він вчинив кримінальне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 309 Кримінального Кодексу України.

Таке дозволяє визначити початковим моментом перебігу строку давності стосовно ОСОБА_5 28 червня 2018 року.

ІІ……Вирішуючи питання про ступінь тяжкості кваліфікованого за частиною 1 статті 309 Кримінального Кодексу України кримінального правопорушення, вчинення якого інкримінується ОСОБА_5 , суд враховує санкцію цієї норми та положення статті 12 цього Кодексу.

Ці норми дозволяють вирішити питання про ступень тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого звинувачений ОСОБА_5 , таким чином.

1. Санкція частини 1 статті 309 Кримінального Кодексу України передбачає максимальне покарання у вигляді обмеження волі строком на 05 років.

2. Відповідно до частини 2 статті 12 Кримінального Кодексу України за такого це кримінальне правопорушення є кримінальним проступком.

ІІІ……Вирішуючи питання щодо тривалості строків давності у зв`язку із вчиненням кримінального правопорушення ОСОБА_5 , суд виходе з приписів статті 49 Кримінального Кодексу України.

З огляду на ці приписи діючого законодавства, суд, повертаючись до обставин цього кримінального провадження, відзначає таке.

1. Відповідно до частини 2 статті 49 Кримінального Кодексу України «диференційований строк» давності притягнення ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності становить 03 роки.

Отже, в обставинах цього кримінального провадження «диференційований строк» сплинув 28 червня 2021 року.

2. Відповідно до частини 1 статті 49 Кримінального Кодексу України «загальний строк» давності притягнення ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності становить 05 роки.

Отже, в обставинах цього кримінального провадження «загальний строк» сплинув 28 червня 2023 року.

Таке доводить, що незалежно від того, чи вчиняв обвинувачений дії, що можуть бути розціненими, як його переховування від суду, загальний строк давності притягнення його до кримінальної відповідальності тривав до 28 червня 2023 року та наразі сплинув.

Б. Щодо питання про ухилення/неухилення обвинуваченої від слідства та суду.

1. З огляду на сплив загального строку давності притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності питання про те, чи переривався цей строк, судом не обговорюється.

2. Принагідно суд відзначає, що тривалість розгляду кримінального провадження є зумовленою повномасштабним вторгненням збройних сил Російської Федерації на територію України та пов`язаними з ним обставинами.

В. Щодо невчинення протягом цих строків нового злочину певного ступеню тяжкості.

Матеріали кримінального провадження не містять відомостей про те, що у період з 28 червня 2018 року й до 28 червня 2023 року обвинувачений вчиняв нові злочини.

Таке доводить, що в цьому випадку перебіг давності не переривався.

Мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали і положення закону, яким він керувався.

Під час вирішення питання про наявність підстав для подальшого розгляду цього кримінального провадження

І……Відповідно до частини 2 статті 288 Кримінального Процесуального Кодексу України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених Законом України про кримінальну відповідальність.

При цьому Верховний Суд у своїй Постанові від 02 липня 2025 року у справі № 202/7821/24 зазначив, окрім іншого, таке

Звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України є безумовним, оскільки приводом для нього є саме закінчення передбачених законом України про кримінальну відповідальність строків, наданих державі для доведення вини особи у вчиненні кримінального правопорушення та притягнення її до кримінальної відповідальності у встановленому кримінальним процесуальним законом порядку. Особа звільняється судом від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності незалежно від наявності чи відсутності факту примирення з потерпілим, відшкодування шкоди, щирого каяття тощо, тобто, по суті, від особи взагалі не вимагається визнання своєї винуватості шляхом здійснення будь-яких активних дій.

ІІ……З огляду на таке суд, повертаючись до обставин цього кримінального провадження, відзначає наступне.

1. Встановлені судом обставини доводять, що в цьому випадку з моменту вчинення стверджуваного кримінального правопорушення до моменту розгляду питання про звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності встановлені законом строки давності притягнення ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності в зв`язку із вчиненням вказаних автором обвинувального акту діянь сплинули.

2. У надісланому ОСОБА_5 повідомленні йому було роз`яснено, що він має право заперечувати проти закриття провадження у справі, а також що у разі йогоїї неявки у судове засідання та ненаправлення ним заперечень у визначений судом строк суд вважатиме, що проти закриття провадження у справі за спливом строку давності притягнення до кримінальної відповідальності він не заперечує.

Проте, обвинувачений у судове засідання не з`явився, заяву із запереченням проти закриття провадження у справі до суду не надіслав.

Таке дозволяє прийти до висновку про те, що обвинувачена шляхом неявки до суду висловила свою позицію у справі, яка полягає ні в чому іншому, як у тому, що він не заперечує проти закриття провадження у справі із спливом строків давності притягнення його до кримінальної відповідальності.

Відповідно до процитованих вище приписів частини 2 статті 288 Кримінального Процесуального Кодексу України за такого провадження у цій справі слід закрити, що унеможливлює подальший розгляд цього кримінального провадження.

Під час вирішення питання про можливість закриття кримінального провадження за відсутності обвинуваченої.

І……Вирішуючи питання про можливість вирішення питання про закриття кримінального провадження за відсутності обвинуваченої суд враховує такі приписи діючого законодавства та настанови судової практики.

1. Відповідно до статті 8 Кримінального Процесуального Кодексу України

Кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

/частина 1/

Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

/частина 2/

2. Відповідно до статті 2 Кримінального Процесуального Кодексу України

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

При цьому Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 31 серпня 2022 року у справі № 756/10060/17 розтлумачив, що

Послідовність викладення в диспозиції [цієї] правової норми наведених вище завдань дає підстави для висновку, що застосування належної юридичної процедури є не самоціллю, а важливою умовою досягнення результатів кримінального судочинства, визначених законодавцем як пріоритетні, захисту особи, суспільства та держави від злочинних посягань, охорони прав і свобод людини, забезпечення оперативного й ефективного розкриття кримінальних правопорушень і справедливого судового розгляду.

3. Відповідно до Резолюції Комітету Міністрів Ради Європи (75)11 від 19 січня 1973 року «Про критерії, які регламентують розгляд, що проводиться у відсутність обвинуваченого» Розгляд може бути проведений у відсутності обвинуваченого за таких умов:

-своєчасного повідомлення особи про проведення розгляду і надання йому достатнього часу для підготовки захисту;

-наявності підтвердження про фактичне отримання такого повідомлення;

-проведення розгляду в загальному порядку і наданні захисту права втручатися в цей процес;

-забезпечення надання особі судового рішення, прийнятого за наслідками розгляду, і обчислення термінів на оскарження з моменту вручення такого рішення;

-надання особі права на оскарження судового рішення;

-забезпечення права особи на повторне проведення розгляду в загальному порядку, якщо його відсутність була викликана наявністю поважних причин, про які він не міг повідомити уповноважені органи.

4. Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 132 Кримінального Процесуального Кодексу України

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, [зокрема] що:

1)існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2)потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;

5. Суд враховує також такі приписи діючого законодавства.

5.1. Відповідно до статті 22 Кримінального Процесуального Кодексу України

Кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

/частина 1/

…

Під час кримінального провадження функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган чи службову особу.

/частина 3/

Повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, звернення з обвинувальним актом та підтримання державного обвинувачення у суді здійснюється прокурором. У випадках, передбачених цим Кодексом, повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення може здійснюватися слідчим за погодженням із прокурором, а обвинувачення може підтримуватися потерпілим, його представником.

/частина 4/

Захист здійснюється підозрюваним або обвинуваченим, його захисником або законним представником.

/частина 5/

5.2. Відповідно до частини 1 статті 340 Кримінального Процесуального Кодексу України

Якщо в результаті судового розгляду прокурор дійде переконання, що пред`явлене особі обвинувачення не підтверджується, він … повинен відмовитися від підтримання державного обвинувачення…

ІІ……Вирішуючи питання про наявність в умовах цього кримінального провадження умов для розгляду справи за відсутності обвинуваченого, суд відзначає таке.

1. В цьому випадку обвинувачений був своєчасно повідомленим про час та місце розгляду питання про закриття провадження у справі.

2. Як доведено вище, в цьому випадку закриття провадження у справі відповідає позиції обвинуваченого.

3. Далі, питання про закриття провадження у справі було розглянуте у відкритому судовому засіданні у загальному порядку; при цьому у судовому засіданні брав участь захисник обвинуваченого.

4. Далі, обвинуваченому буде надано судове рішення по суті розглянутого питання, та він буде мати можливість його оскаржити у встановленому порядку, зокрема - із використанням засобів зв`язку.

Таке доводить, що в цьому випадку судом дотримані усі вимоги щодо забезпечення справедливого розгляду справи за відсутності обвинуваченого.

ІІІ……Стосовно ж заперечень прокурора проти можливості закриття провадження за відсутності обвинуваченого суд відзначає таке.

1. Системний аналіз норм діючого законодавства доводить, що:

-закінчення передбачених законом строків є безумовною підставою для закриття провадження у справі;

-доведення винуватості особи після сплинення таких строків не є можливим взагалі;

-продовження здійснення кримінального провадження після спливу строків давності притягнення особи до кримінальної відповідальності є можливим тільки відповідно до позиції самої цієї особи та тільки з метою вирішення питання про її /особи/ реабілітацію.

2. З огляду на таке суд стосовно позиції прокурора у цьому кримінальному провадженні відзначає таке.

2.1. Щойно процитовані приписи статті 22 Кримінального Процесуального Кодексу України доводять, що під час здійснення кримінального провадження у суді прокурор (до речі на відміну від захисника) не наділений ані повноваженнями, ані правом діяти в інтересах обвинуваченого та на захист його /обвинуваченого/ прав.

2.2. У разі ж, якщо в обставинах цього кримінального провадження прокурор має передбачені законом підстави діяти з метою реабілітації обвинуваченого /адже тільки з такою метою можливе подальше здійснення кримінального провадження, про що й просить прокурор/, то він зобов`язаний відмовитись від обвинувачення, але не має право наполягати на безпредметному /за його ж позицією/ судовому розгляді.

2.3. Будь-якими повноваженнями щодо «контролю» за законністю дій учасників судового розгляду прокурор не наділений.

3. Порушення прав прокурора на підтримання публічного обвинувачення в обставинах цього кримінального провадження, з огляду на єдину передбачену законом мету його продовження, виключається.

Отже, заперечення прокурора проти закриття провадження у справи в обставинах цього кримінального провадження є неприйнятними.

ІV……Приймаючи рішення про закриття провадження у справі за відсутності обвинуваченого, суд враховує й таке.

В цьому випадку будь-які підстави для твердження про те, що втручання у права та свободи обвинуваченого виправдовується потребами судового розгляду є відсутніми, адже такі твердження не відповідають вимогам кримінального закону.

Відповідно ж до процитованих приписів пункту 2 частини 3 статті 132 Кримінального Процесуального Кодексу України за таких обставин застосування до нього заходів примусу є відсутніми.

Таке доводить, що в цьому випадку суд вжив усі можливі заходи для забезпечення явки обвинуваченого у судове засідання.

V……Суд враховує й таке.

1. Розгляд справи за відсутності обвинуваченого в обставинах, що склались в межах цього кримінального провадження, дійсно прямо законом не передбачений.

2. В той же розгляд справи за відсутності обвинуваченого, як доведено вище, відповідає міжнародним стандартам справедливого судового розгляду та не призведе до порушення його /обвинуваченого/ прав.

3. За таких обставин навіть якщо пристати на позицію про те, ніби в умовах цього кримінального провадження розгляд справи за відсутності обвинуваченого є порушенням певної процедури, таке порушення матиме наслідком забезпечення інтересів ефективного судового провадження.

4. Продовження ж здійснення кримінального провадження за таких обставин призведе лише до безпідставного затягування вирішення питань кримінального судочинства та безпідставного й беззмістовного продовження судового розгляду без реальної можливості його завершення задля самого лише формального дотримання процедури.

Наведене у сукупності дозволяє в умовах цього кримінального провадження вирішити питання про закриття провадження у справі за відсутності обвинуваченого.

Керуючись статтями 369-372, 376 Кримінального Процесуального Кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В :

1.Клопотання захисника задовольнити.

2.Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності в зв`язку із вчиненням кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 309 Кримінального Кодексу України - в зв`язку з закінченням строків давності.

3.Провадження у справі про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 309 Кримінального Кодексу України - закрити.

Ухвала може бути оскарженою до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд міста Миколаєва протягом 7 (семи) днів.

Головуючий суддя = ОСОБА_6 =