Справа № 539/5954/25
Провадження № 1-кс/539/783/2025
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 листопада 2025 року м. Лубни
Слідчий суддя Лубенського міськрайонного суду Полтавської області - ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Лубни клопотання ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 щодо незаконного затримання особи, -
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_2 звернувся до слідчого судді в інтересах ОСОБА_3 із клопотанням в порядку ст. 206 КПК України, в якому просив негайно вжити заходів щодо доставки з ІНФОРМАЦІЯ_1 до Лубенського міськрайонного суду ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою встановлення обставин незаконного затримання та в подальшому незаконного позбавлення волі; витребувати в Лубенському РВП ГУНП в Полтавській області відеозаписи з бодікамер працівників поліції по усім викликам по заявам адвоката ОСОБА_2 та ОСОБА_3 для дослідження в судовому засіданні та залучити як докази; допитати в якості свідка під час судового розгляду в режимі відеоконференції ОСОБА_4 , яка було реальним свідком незаконного позбавлення волі, що триває до тепер; визнати незаконним затримання та тримання у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_1 в період часу з 21.00 годин 18.11.2025 року до 21.11.2025 року ОСОБА_3 незаконним; зобов`язати начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 негайно звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя вважає за необхідне відмовити заявнику у відкритті провадження, виходячи з такого.
Відповідно до статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: b) законний арешт або затримання особи за невиконання законного припису суду або для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом.
Відповідно до ст. 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.
Відповідно до ст. 28 Конституції України кожен має право на повагу до його гідності. Ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню. Жодна людина без її вільної згоди не можу бути піддана медичним, науковим чи іншим дослідам.
Відповідно до ст. 29 Конституції України кожна людина має право на свободу та особисту недоторканість. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом. У разі нагальної необхідності запобігти злочинові чи його перепинити уповноважені на те законом органи можуть застосовувати тримання особи під вартою як тимчасовий запобіжний захід, обґрунтованість якого протягом сімдесяти двох годин має бути перевірена судом. Затримана особа негайно звільняється, якщо протягом сімдесяти двох годин з моменту затримання їй не вручено вмотивованого рішення суду про тримання під вартою. Кожному заарештованому чи затриманому має бути невідкладно повідомлено про мотиви арешту чи затримання, роз`яснено його права та надано можливість з моменту затримання захищати себе особисто та користуватися правничою допомогою захисника. Кожний затриманий має право у будь-який час оскаржити в суді своє затримання. Про арешт або затримання людини має бути негайно повідомлено родичів заарештованого чи затриманого.
Відповідно до ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. У разі скасування вироку суду як неправосудного держава відшкодовує матеріальну і моральну шкоду, завдану безпідставним за судженням.
Відповідно до ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Згідно ст. 3 КПК України, зокрема терміни, що їх вжито в цьому Кодексі, якщо немає окремих вказівок, мають таке значення: 5) досудове розслідування стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності, клопотання про закриття кримінального провадження; 10) кримінальне провадження досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність; 18) слідчий суддя суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, та у випадку, передбаченому статтею 247 цього Кодексу, - голова чи за його визначенням інший суддя відповідного апеляційного суду.
Відповідно до ч. 3 ст. 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.
Згідно ч.ч. 1-4 ст. 206 КПК України кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який державний орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.
Якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав для позбавлення свободи.
Слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.
Відповідно до п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора: 1) бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування; 3) рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником; 4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи - заявником, одним із близьких родичів або членом сім`ї, коло яких визначено цим Кодексом, та/або захисником померлого, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження.
Відповідно до ч. 4 ст. 304 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, що не підлягає оскарженню.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення», зокрема, попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про попереднє ув`язнення» підставою для попереднього ув`язнення є вмотивоване рішення суду про обрання як запобіжного заходу тримання під вартою або про застосування тимчасового чи екстрадиційного арешту, винесене відповідно до Кримінального і Кримінального процесуального кодексів України та/або рішення компетентного органу іноземної держави у випадках, передбачених законом, рішенням суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на прохання Міжнародного кримінального суду про тимчасовий арешт або про арешт і передачу, а також постанова прокурора, прийнята у випадках та порядку, передбачених статтею 615 Кримінального процесуального кодексу України.
Відповідно до ст. 4 Закону України «Про попереднє ув`язнення» установами для тримання осіб, щодо яких як запобіжний захід обрано тримання під вартою або до яких застосовано тимчасовий чи екстрадиційний арешт, є слідчі ізолятори Державної кримінально-виконавчої служби України, гауптвахти Військової служби правопорядку у Збройних Силах України. В окремих випадках, що визначаються потребою в проведенні слідчих дій, ці особи можуть перебувати в ізоляторах тимчасового тримання.
20.11.2025 року адвокат ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 звертався до слідчого судді Лубенського міськрайонного суду Полтавської області з клопотанням в порядку статті 206 КПК України. Згідно якого прохав негайно вжити заходів щодо доставки з ІНФОРМАЦІЯ_1 до Лубенського міськрайонного суду ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з метою встановлення обставин незаконного затримання та в подальшому незаконного позбавлення волі; витребувати в Лубенському РВП ГУНП в Полтавській області відео записи з бодікамер працівників поліції по усім викликам по заявам адвоката ОСОБА_2 та ОСОБА_3 для дослідження в судовому засіданні та залучити як докази; допитати в якості свідка під час судового розгляду в режимі відеоконференції ОСОБА_4 , яка було реальним свідком незаконного позбавлення волі, що триває до тепер; визнати незаконним затримання та тримання у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_1 в період часу з 21.00 годин 18.11.2025 року до 20.11.2025 року ОСОБА_3 незаконним; зобов`язати начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 негайно звільнити ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 .
На підставі ухвали слідчого судді Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 20.11.2025 року у відкритті провадження за клопотанням ОСОБА_2 , яке подане в інтересах ОСОБА_3 , в порядку ст. 206 КПК України, на підставі ч. 4 ст. 304 КПК України відмовлено.
Разом з тим 21.11.2025 року адвокат ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 знову звернувся до слідчого судді Лубенського міськрайонного суду Полтавської області з аналогічним клопотанням в порядку статті 206 КПК України, в якому повідомив про незаконне позбавлення свободи його клієнта ОСОБА_3 за відсутності судового рішення та незаконне утримання його в ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Вказує, що ОСОБА_3 з 2007 року був визнаний невійськовозобов`язаним.
Адвокатом ОСОБА_2 в клопотанні не вказано, що відносно ОСОБА_3 або за його заявою про вчинення кримінального правопорушення будь-яким органом досудового розслідування здійснюється кримінальне провадження.
Крім того в клопотанні не вказано, що ОСОБА_3 є затриманим в будь-якому кримінальному провадженні.
Слідчий суддя вважає, що наявні підстави для відмови у відкритті провадження за клопотанням ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 , яку він подав в порядку статті 206 КПК України, за наступних підстав.
Згідно ст.ст. 3, 26 КПК України слідчий суддя має повноваження на здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у конкретному кримінальному провадженні на стадії досудового розслідування.
До повноважень слідчого судді не належить вирішення питань щодо законності позбавлення особи свободи для забезпечення виконання обов`язку, встановленого законом, в тому числі конституційного обов`язку громадянина України щодо захисту Вітчизни.
Глава 18 Розділу ІІ КПК України, в якій міститься стаття 206, регулює заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжні заходи та затримання особи.
За ст. 206 КПК України слідчий суддя перевіряє законність підстав для позбавлення свободи, зокрема, підозрюваного за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили.
Разом з цим ст. 206 КПК України не включає процедуру оскарження рішень, дій чи бездіяльності іншого органу, пов`язаного із утриманням особи поза межами кримінального провадження, в тому числі Законами України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», «Про військовий обов`язок і військову службу».
На теперішній час в України в зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, Указом Президента України «Про загальну мобілізацію» № 69/2022 від 24.02.2022 оголошено загальну мобілізацію, яка продовжена і до теперішнього часу.
Одним з органів, який проводить загальну мобілізацію, є територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.
Слідчий суддя зазначає, що особа в разі порушення її прав чи інтересів службовими особами ІНФОРМАЦІЯ_1 при здійсненні ними своїх повноважень, пов`язаних з мобілізацією, вправі звернутися зі скаргою на дії працівників ТЦК та СП до вищестоящого органу в порядку підпорядкованості; для судового захисту до адміністративного суду з позовом в порядку адміністративного судочинства; а у разі вчинення щодо цієї особи протиправних дій, які містять ознаки кримінального правопорушення, ця особа має право звернутися до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України особа має право звернутися до слідчого судді зі скаргою не на будь-які дії будь-яких осіб, а лише на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.
З вищевикладеного вбачається, що у поданому 21.11.2025 клопотанні ОСОБА_2 не оскаржує рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, тому слідчий суддя відмовляє у відкритті провадження на підставі ч. 4 ст. 304 КПК України.
Керуючись ст.ст. 26, 303-304, 309-310 КПК України,
У Х В А Л И В :
Відмовити у відкритті провадження за клопотанням ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 щодо незаконного затримання особи.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії ухвали слідчого судді.

Слідчий суддя ОСОБА_1