Провадження №1-кп/523/1821/25
В И Р О К

І м е н е м У к р а ї н и

03.12.2025 року Пересипський районний суд міста Одеси в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Одесі матеріали кримінального провадження №0000548 від 01.02.2025 року відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Іванівка Одеської області, громадянина України, маючого середню освіту, зі слів перебуває у цивільному шлюбі, на момент вчинення кримінального правопорушення проходив службу у військовій частині НОМЕР_1 , у військовому званні солдат, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , не має судимості,

по звинуваченню в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

24.02.2022 року відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про ведення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-ІХ, згідно з яким в Україні запроваджено воєнний стан з 05:30 години 24.02.2022 строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово був продовжений та діє на території України по теперішній час.

06.08.2022 року ОСОБА_6 призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 по загальній мобілізації для проходження військової служби під час мобілізації в особливий період.

Згідно положень п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» початком проходження військової служби для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період вважається день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Відтак, з 06.08.2022 року, тобто з моменту відправлення ОСОБА_6 до військової частини, останній набув статусу військовослужбовця - особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку - проходження військової служби.

В подальшому 23.04.2024 року ОСОБА_6 не маючи на те поважних причин не з`явився до дислокації своєї військової частини, у зв`зку із чим був ухвалою Херсонського міського суду від 27.11.2024 року був звільнений від кримінальної відповідальності та направлений для проходження військової служби до в/ч НОМЕР_2 .

В подальшому , відповідно до наказу командира в/ч НОМЕР_1 №398 від 09.12.2024 року ОСОБА_6 призначено на посаду майстра ремонтної майстерні ремонтного взводу озброєння ремонтної роти зенітного та радіолокаційного озброєння ремонтно-відновлювального батальйону військової частини НОМЕР_1 .

У невстановлений час, але не пізніше 08.00 години 25.12.2024 року ОСОБА_6 будучи військовослужбовцем військової служби за призовом по загальній мобілізації, в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 9, 11, 16, 127- 130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1 - 4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від обов`язків військової служби в умовах воєнного стану, самовільно залишив дислокацію військової частини НОМЕР_1 у АДРЕСА_2 та ухилявся від проходження військової служби проводячи час на власний розсуд не пов`язуючи його з обов`язками військової служби, до моменту його затримання 16.08.2025 року.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 винним себе визнав повністю, підтвердивши всі обставини зазначені в обвинувальному акті. По суті справи пояснив, що він дійсно, будучи мобілізованим, наприкінці 2024 року покинув розташування військової частини НОМЕР_1 та перебував за місцем свого мешкання. Також пояснив, що раніше він вже одного разу був звільнений від кримінальної відповідальності за аналогічний злочин. У скоєному кається, просить суворо не карати, та не позбавляти його свободи.

Так як обвинувачений свою вину визнав повністю, підтвердив обставини скоєного ним злочину, погодився на спрощену форму судового розгляду, а саме просив не досліджувати докази які він не оспорює, що передбачено ст.349 ч.3 КПК України, наслідки застосування якої роз`яснені учасникам розгляду, суд з`ясувавши думку учасників, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Таким чином, згідно викладеного, суд вважає, що дії ОСОБА_6 необхідно кваліфікувати:

- по ч.5 с.407 КК України за ознаками: самовільне залишення місця служби, без поважних причин військовослужбовцем, вчинене в умовах воєнного стану та винуватість обвинуваченого у скоєному злочині доказана повністю.

При призначенні виду і міри покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд, враховує характер і ступень тяжкості скоєного злочину, що відноситься згідно ст.12 КК України до категорії тяжких злочинів, обставини злочину, а саме той факт, що обвинувачений раніше притягався за аналогічний злочин та був звільнений від відповідальності, також повною мірою вивчена особа обвинуваченого, який перебуває у цивільному шлюбі, офіційно не працює, має середню освіту, відношення обвинуваченого до вчиненого злочину, провину визнав повністю, щиро покаявся, має фактичне місце мешкання у Одеській області.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватись вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обгрунтованості та індивідуалізації покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Згідно з п.3 вищезазначеної Постанови, визнаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали).

Відповідно до вимог ст.50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а при його призначенні суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, та обставини що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставин, згідно ст.67 КК України, що обтяжують покарання судом не виявлено.

Обставинами, згідно ст.66 КК України, що пом`якшують покарання щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Питання про долю речових доказів по провадженню, суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Цивільний позов не заявлявся.

Витрати на залучення експертів - відсутні.

Під час винесення вироку, судом прийняті до уваги всі вище зазначені обставини, ставлення обвинуваченого до скоєного злочину, думку прокурора, який вважав необхідним призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі строком на 5-ть років, думку обвинуваченого та його захисника, які просили надати йому шанс та обрати покарання не пов`язане із позбавленням волі.

На підставі вищевикладеного, приймаючи до уваги постанову Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», та керуючись ст.ст.369-371, 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України та призначити йому покарання у вигляді 5-ти (п`яти) років позбавлення волі;

Строк відбуття покарання ОСОБА_6 рахувати з моменту його фактичного затримання, а саме з 16.08.2025 року.

Міру запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили залишити без змін у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Копію вироку, негайно після оголошення, вручити учасникам процесу.

На вирок може бути подано апеляцію до Одеського апеляційного суду через Пересипський районний суд м.Одеси протягом тридцяти діб з моменту його проголошення, для осіб які перебувають під вартою, тридцять діб з моменту вручення копії вироку.

Суддя: