17.10.2025
Справа № 642/5607/25
Провадження № 1-кп/642/583/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2025 року м. Харків

Холодногірський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Новобаварської окружної прокуратури м. Харкова про закриття кримінального провадження № 0000572 від 08.12.2012 за ч. 3 ст. 286 КК України на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України,

ВСТАНОВИВ:

18.09.2025 до Холодногірського районного суду м. Харкова надійшло клопотання прокурора Новобаварської окружної прокуратури м. Харкова про закриття кримінального провадження № 0000572 від 08.12.2012 за ч. 3 ст. 286 КК України на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, в якому прокурор просить суд закрити вказане кримінальне провадження на тій підставі, що закінчилися строки давності притягнення до кримінальної відповідальності.

В обґрунтування клопотання прокурор зазначає, що у провадженні слідчих СВ ВП № 2 ХРУП № 3 ГУ НП в Харківській області перебуває кримінальне провадження № 000572 від 08.12.2012 за ч. 3 ст. 286 КК України.

Прокурор вказує у клопотанні, що в ході досудового розслідування встановлено, що 08.10.2008 близько 12:45 год. у районі перехрестя вул. Полтавський Шлях і вул. Залютинська в м. Харкові сталася дорожньо-транспортна подія за участю автомобіля «Мазда 3», водій якої, не впоравшись із керуванням в`їхав в стоячий ватажний автомобіль, у результаті чого були смертельно травмовані ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при цьому водій залишився живий.

Прокурор зазначає, що в ході досудового розслідування вказаного кримінального правопорушення протягом 17 років проведено ряд необхідних слідчих дій, допитано усіх можливих свідків, проведено слідчі експерименти, проведено всі необхідні судові експертизи, комплексні експертизи, комісійні експертизи, тобто проведено усі можливі слідчі дії, в ході яких не здобуто достатньо відомостей для повідомлення особі про підозру.

Прокурор вказує у клопотанні, що на теперішній час встановити осіб, які скоїли кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 286 КК України, не надалося можливим, про підозру будь-якій особі у вказаному кримінальному провадженні не повідомлено. Крім того з моменту вчинення кримінального правопорушення до теперішнього часу минуло більше, ніж десять років, у зв`язку із чим закінчився відповідний строк давності притягнення до кримінальної відповідальності, у зв`язку з чим прокурор просить суд закрити кримінальне провадження № 0000572 від 08.12.2012 за ч. 3 ст. 286 КК України на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

В судове засідання прокурор не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд клопотання без її участі.

Потерпілі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у судове засідання не з`явилися, повідомлені про дату, час та місце розгляду клопотання належним чином, причини неявки суду не повідомили, заяв та клопотань не подали.

Дослідивши матеріали клопотання та матеріали кримінального провадження, суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 4 ст. 38 КПК орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Відповідно до п. 1-1 ч. 2 ст. 284 КПК кримінальне провадження закривається судом, з-поміж іншого, з підстави, передбаченої пунктом 3-1 частини першої цієї статті.

Згідно з п. 3-1 ч. 1 ст. 284КПК кримінальне провадження закривається судом в разі, якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Закриття кримінального провадження є однією з форм закінчення досудового розслідування, яке відбувається за наявності обставин, що виключають кримінальне провадження або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Провадження може бути закрите після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи, оцінки прокурором всіх зібраних та перевірених доказів, а тому п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК не звільняє слідчого та прокурора від виконання завдань кримінального провадження та належного виконання ними своїх обов`язків, визначених процесуальним законом.

Аналіз норми п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК свідчить про те, що закриття кримінального провадження за вказаною правовою підставою може мати місце лише у разі доведеності події кримінального правопорушення, її юридичної кваліфікації та за умови невстановлення особи, яка його вчинила, а також закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Судом встановлено, що постановою слідчого відділу розслідування ДТП СУ ГУ МВС України в Харківській області від 08.10.2008 відкрито кримінальну справу про ДТП за ч. 3 ст. 286 КК України на розпочате досудове розслідування за фактом того, що 08.10.2008 близько 12:45 год. в районі перехрестя вул. Полтавський Шлях та вул. Залютинської у м. Харкові водій ОСОБА_7 , керуючи автомобілем «Мазда-3», реєстраційний номер НОМЕР_1 , допустив наїзд на автомобіль «КАМАЗ», що не рухався, в результаті чого пасажири автомобіля «Мазда-3» ОСОБА_3 та ОСОБА_8 смертельно травмовані.

Відомості про вказане кримінальне правопорушення внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № № 0000572 від 08.12.2012 за ч. 3 ст. 286 КК України.

Відповідно до висновку судово-медичного дослідження (обстеження) № 2250-дм/08 від 04.11.2008 причиною смерті ОСОБА_8 є тупа поєднана травма тіла. Усі ушкодження спричинені прижиттєво тупими предметами за механізмом удару-струсу-здавлення. Враховуючи їх характер та локалізацію слід вважати, що вони могли бути утворені в умовах ДТП у пасажира салону автомобіля.

Згідно з висновком судово-медичного дослідження (обстеження) № 2249-дм/08 від 24.10.2008 причиною смерті ОСОБА_3 стала несумісна із життям тупа травма тіла. Вказані ушкодження утворилися прижиттєво у короткий проміжок часу один за одним від впливу з великою силою тупих твердих предметів, індивідуальні особливості яких не відтворилися. Можливо в умовах ДТП при контакті з випираючими частинами салону автомобіля.

В ході досудового розслідування встановлено особу водія транспортного засобу «Камаз», д.н.з. НОМЕР_2 , а саме: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також водія транспортного засобу «Mazda-3», д.н.з. НОМЕР_1 , а саме: ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

ОСОБА_10 було допитано у якості свідка 30.12.2008, 10.11.2009.

Відповідно до висновку експерта від 12.03.2009 № 231 у дорожньо-транспортній ситуації, що склалася, в діях автомобіля «Мазда-3» ОСОБА_7 вбачається невідповідність вимогам п. 12.1. ПДР України, які з технічної точки зору знаходяться в наслідковому зв`язку із виникненням вказаної події.

17.06.2009 за участю ОСОБА_10 у якості свідка проведено слідчу дію відтворення обстановки та обставин події.

Згідно з висновком експерта від 17.08.2009 № 802 якщо у вказаній дорожній обстановці не був виключений контакт автомобіля Мазда з іншим транспортним засобом, який став причиною втрати його поперечної стійкості, то водій автомобіля Мазда ОСОБА_7 повинен був діяти відповідно до вимог п. 12.3. ПДР України. Із зазначеного моменту виникнення небезпеки водій ОСОБА_7 не мав технічної можливості відвернути наїзд на автомобіль КАМАЗ шляхом своєчасного гальмування. З технічної точки зору в діях водія ОСОБА_7 невідповідностей ПДР України, що знаходилися в причинному зв`язку із вказаною подією не вбачається. Показання водія ОСОБА_7 у частині того, що втрата стійкості автомобіля Мазда виникла від контакту з іншим транспортним засобом, не позбавлені технічної спроможності.

Як вбачається з висновку експерта від 18.09.2009 № 906, на вирішення експертизи, з-поміж іншого, ставилося питання «Виходячи з характеру пошкоджень на автомобілі Мазда-3, р.н. НОМЕР_1 , чи мав місце його контакт з іншими транспортними засобами, за виключенням характерних ушкоджень від кінцевого контактування із автомобілем КамАЗ?». Згідно з висновком вказаної експертизи вирішити поставлені питання не виявилося можливим, оскільки характер пошкоджень, деформацій та руйнувань деталей кузова автомобіля «Mazda» не дозволяє розподілити їх на первинні та вторинні.

Постановою слідчого від 25.09.2009 кримінальну справу по факту ДТП за участю водія ОСОБА_7 припинено за відсутністю в діях ОСОБА_7 складу злочину, передбаченого ст. 286 КК України.

Постановою начальника відділу розслідування ДТП СУ ГУ МВС України в Харківській області від 11.10.2009 відновлено досудове розслідування у вказаній кримінальній справі.

В подальшому в ході досудового розслідування неодноразово призначалися експертизи з метою встановлення наявності/відсутності невідповідності дій ОСОБА_7 ПДР України під час ДТП від 08.10.2008.

Потерпілий ОСОБА_5 також неодноразово у своїх заявах та показаннях вказував на особу ОСОБА_7 як особу, прямо причетну до скоєння ДТП від 08.10.2008.

10.09.2018 постановою слідчого СВ Холодногірського ВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_11 кримінальне провадження № 0000572 від 08.12.2012 закрите у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 04.10.2018 у справі № 642/6123/17 задоволено скаргу ОСОБА_5 , скасовано постанову слідчого від 10.09.2018 про закриття кримінального провадження.

Як вбачається з матеріалів вказаного кримінального провадження та встановлено судом, в період з 06.04.2018 по дату розгляду клопотання прокурора про закриття кримінального провадження, тобто впродовж більше ніж семи років органом досудового розслідування не проведено жодної слідчої (розшукової) дії.

Крім того, 12.04.2019 прокурором Харківської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_12 слідчому надано вказівки по вказаному кримінальному провадженню, зокрема вказано провести автотехнічну експертизу, провести відтворення обставин події за участю водія автомобіля марки «Mazda», встановити місцезнаходження автомобіля «Mazda», встановити очевидців ДТП та допитати їх у якості свідків.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження № 0000572 від 08.10.2008 за ч. 3 ст. 286 КК України, станом на дату подання прокурором клопотання про закриття кримінального провадження зазначені вказівки прокурора не виконані.

Водночас, як вбачається з копії листа в.о. Уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини від 07.07.2023 № 88334/5.2.2/7-23 на контролі Комітету міністрів Ради Європи знаходиться група справ «Хайло проти України», яка стосується порушення статті 2 Конвенції у зв`язку з порушенням права на життя, а також відсутності ефективного розслідування обставин смерті. До цієї групи справ приєднано рішення у справі «Леонтьєв проти України» (заява № 9262/19). У цій справі Європейський суд констатував порушення процесуального аспекту статті 2 Конвенції у зв`язку з непроведенням державними органами ефективного розслідування обставин смерті дочки заявника, яка загинула під час ДТП.

Тому суд висновує, що прокурор в клопотанні безпідставно зазначає, що в ході проведення досудового розслідування проведені всі можливі та необхідні слідчі (розшукові) дії, направлені на встановлення усіх обставин кримінального правопорушення, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, однак особа, яка вчинила кримінальні правопорушення, не встановлена.

Не підлягає закриттю кримінальне провадження у зв`язку з невстановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі, коли заявник прямо у своїх заявах вказує на конкретну особу як таку, що вчинила кримінальне правопорушення, а відповідно таке кримінальне провадження може бути закрите лише за відсутністю у діях такої особи складу кримінального правопорушення чи події правопорушення як такого.

Згідно з правовим висновком, викладеним у постанові Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду по справі №6 87/1066/22 від 15.02.2024, закриття кримінального провадження на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК, де потерпілий, зазначаючи про те, що кримінальне правопорушення вчинено конкретними особами, на яких у передбачений КПК спосіб безпосередньо вказує органу досудового розслідування є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), яке могло перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Крім того суд зауважує, що до кола обов`язків держави входять зокрема позитивні зобов`язання у сфері прав людини, метою яких є захист осіб; забезпечення достатніх юридичних засобів реагування на випадки порушення прав людини; гарантія проведення ефективного, оперативного та невідкладного розслідування випадків порушення прав людини незалежними компетентними особами; сприяння реалізації та забезпечення ефективного механізму юридичного захисту основоположних прав людини; запобігання порушення прав людини з боку третіх осіб.

Доктрина позитивних зобов`язань передбачає, що держава повинна не тільки володіти законодавством, що найбільш повно забезпечує дотримання як негативних, так і позитивних прав, але і вживати всіх необхідних заходів для того, щоб воно реально діяло, а не залишалося на папері. Тобто права мають бути забезпечені не тільки de jure, але і de facto. Але держава вільна у виборі конкретних заходів, які підлягають застосуванню, щодо повного та ефективного захисту тих чи інших прав людини. Позитивні зобов`язання держави не можуть тлумачитись як такі, що визначають конкретні засоби чи конкретні дії держави.

Єдиним критерієм для визначення того, чи дотримувалась держава в особі її органів влади цього обов`язку, є ефективність її дій у конкретній ситуації.

Суд під час вирішення питання про закриття кримінального провадження має враховувати, чи дотримано органом досудового розслідування вимоги кримінального процесуального закону щодо всебічного, повного і неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, що є необхідною умовою належного вирішення завдань кримінального провадження (ст. 2 КПК).

Вказана правова позиція узгоджується із позиціями, викладеними у постановах Касаційного кримінального суду від 25 серпня 2021 року (справа № 142/536/20, провадження № 51-1546км21), від 29 червня 2022 року (справа № 725/3569/21, провадження№ 51-1061км22), від 07 червня 2023 року (справа № 545/51/22, провадження № 51-2327км23), від18 жовтня 2023 року (справа № 750/1575/23, провадження № 51-4007км23), від 15 лютого 2024 року (справа № 687/1066/22, провадження № 51-3267км23).

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини на державу за процесуальним аспектом статті 2 Конвенції покладений обов`язок провести ефективне розслідування. Відповідні загальні принципи щодо ефективності розслідування узагальнені в рішеннях у справах «Джуліані та Гаджіо проти Італії» (Giuliani and Gaggio v. Italy) та «Армані да Сілва проти Сполученого Королівства» (Armani Da Silva v. the United Kingdom).

Таке зобов`язання провести розслідування не є обов`язком досягнення результатів, а обов`язком вжиття заходів. Не кожне розслідування обов`язково має бути успішним або дійти висновку, який співпадає із викладом подій скаржника. Проте воно, в принципі, має бути здатним призвести до встановлення фактів справи, а якщо твердження виявляться правдивими - до встановлення та покарання винних осіб «Джуліані та Гаджіо проти Італії», пункт 301, та «Армані да Сілва проти Сполученого Королівства», пункт 233.

Отже, суд доходить висновку, що проведене досудове розслідування не можна вважати повним та ефективним, а тому клопотання прокурора Новобаварської окружної прокуратури м. Харкова про закриття кримінального провадження № 0000572 від 08.12.2012 за ч. 3 ст. 286 КК України на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України є необгрунтованим і передчасним та задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 9, 110, 284, 369-372, 392 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання прокурора Новобаварської окружної прокуратури м. Харкова про закриття кримінального провадження № 0000572 від 08.12.2012 за ч. 3 ст. 286 КК України на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення та оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Повний текст ухвали складено 17.10.2025.

Головуючий суддя ОСОБА_13