Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/669/25 Головуючий у суді І-ї інстанції >
Справа № 401/3698/24 Доповідач в колегії апеляційного суду
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.10.2025 року. колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду у складі:

Головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в порядку письмового провадження матеріали продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 24 вересня 2025 року, якою задоволено клопотання прокурора та обвинуваченому:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1,2 ст.307, ч.1 ст.311 КК України,

продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто з 24 вересня 2025 року до 22 листопада 2025 року включно, із визначенням розміру застави в сумі 151 400 грн.

ВСТАНОВИЛА:

В провадженні Світловодського міськрайонного суду перебуває кримінальне провадження №0000499 за обвинуваченням ОСОБА_6 за обвинуваченням за ч.ч. 1,.2 ст. 307, ч.1 ст. 311 КК України.

Ухвалою Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 24 вересня 2025 року, ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто з 24 вересня 2025 року до 22 листопада 2025 року включно, із визначенням розміру застави в сумі 151 400 грн.

Приймаючи вказане рішення, суд першої інстанції вказав, що процесуальні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були заявлені під час застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не зменшилися, не перестали існувати, й виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.

В апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 просив змінити ухвалу суду першої інстанції та визначити заставу у розмірі двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 60 560,00 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що із обставин кримінального провадження відомо, що обвинувачений після перенесеного інсульту, своє здоров`я повністю не відновив, потребує систематичного вживання необхідних лікувальних препаратів, періодичного огляду лікаря, із визначенням подальшої терапії, визнаний інвалідом 3 групи, отримує соціальну пенсію, розмір якої є мінімальним (50% пенсії за віком, але не менше 2520,00 грн. для непрацюючих осіб), а отже є особою малозабезпеченою

Вказує, що судом не у повній мірі дотримано вимог положень ч. 4 ст. 182 КПК України, а саме не враховано його майновий стан і встановлено завідомо непомірний для нього розмір застави. Встановлення застави у розмірі п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (151400,00 грн.), є завідомо непомірною для обвинуваченого, як малозабезпеченої особи, яка має інвалідність через захворювання, та отримує мінімальну соціальну пенсію. Судом не проведено оцінки спроможності особи сплатити заставу без надмірного тягаря. Фактично такий непомірний розмір застави, слід розцінювати як спосіб тримання під вартою.

Прокурор, обвинувачений та його захисник, клопотань про участь сторін під час розгляду апеляційної скарги не заявляли, при цьому захисник та прокурор подали клопотання про розгляд справи без їх участі, а тому відповідно до вимог ч. 4 ст.422-1 КПК України, апеляційний розгляд здійснюється без участі сторін кримінального провадження.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали клопотання, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Згідно положень ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд першої інстанції, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст. 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно з положеннями ч.ч. 1, 2 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Так, колегія суддів встановила, що судом першої інстанції дотримані зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Судом першої інстанції належним чином враховано конкретні обставини даного кримінального провадження, а саме ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні умисних тяжких злочинів, строк покарання за які передбачений до 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна, в силу ст.. 89 КК України є особою, яка не має судимостей, судом підлягають допиту свідки сторони обвинувачення.

Крім того, згідно з обвинуваченням ОСОБА_6 вчиняв збут психотропних речовин за місцем свого проживання: в квартирі АДРЕСА_1 .

Також те, що на даний час ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, які були враховані під час обрання обвинуваченим запобіжного заходу тримання під вартою, не змінились, та не зменшилися, інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого під час розгляду справи, також, відсутність у матеріалах справи даних про появу нових обставин, що свідчать про необхідність зміни запобіжного заходу або про існування інших перешкод для тримання обвинуваченого під вартою.

Крім того, враховано, що з інформації, наданої т.в.о. начальника філії Державної установи «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» в Черкаській та Кіровоградській областях, встановлено, що загальний стан ОСОБА_6 відповідає наявним хронічним захворюванням, невідкладної медичної допомоги не потребує.

З урахуванням наведеного та беручи до уваги ту обставину, що дане кримінальне провадження в суді першої інстанції не завершено, підстави для скасування оскаржуваної ухвали з тих підстав, на які посилається в апеляційній скарзі захисник, колегія суддів не вбачає.

Отже, приймаючи рішення про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованого обвинуваченому злочину, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які знайшли своє об`єктивне підтвердження, дані про особу обвинувачених, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Підстав для застосування судом до ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, колегія суддів не вбачає, з огляду на вищевикладені мотиви.

Крім того, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку, що відповідно до положення ч.5 ст.182, ч.3, ч.4 ст. ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою вважає за необхідне визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, при цьому, беручи до уваги суспільну небезпеку кримінального правопорушення, в скоєнні якого обвинувачується ОСОБА_6 , його особу, та визначив розмір застави у розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Тому, доводи апеляційної скарги про зменшення суми застави, не заслуговують на увагу.

Крім того жодних переконливих доказів з приводу того, що зменшились ризики передбачені ст. 177 КПК України, до суду апеляційної інстанції надано не було.

Більше того, на переконання колегії суддів інших переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого під вартою, не доведено.

За таких підстав, на переконання колегії суддів, рішення суду першої інстанції винесене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, належним чином дослідженими та оціненими судом першої інстанції, із урахуванням вище викладеного та вищевказаних ризиків, які встановлені, колегія суддів, не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції та обрання обвинуваченим більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які б стали підставою для скасування по суті правильного прийнятого судом першої інстанції рішення колегією суддів не встановлено.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги, а тому ухвалу суду першої інстанції, залишає без зміни.

Керуючись статтями 177, 178, 183, 376, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 24 вересня 2025 року, якою обвинуваченому ОСОБА_6 , продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто з 24 вересня 2025 року до 22 листопада 2025 року включно, із визначенням розміру застави в сумі 151 400 грн. залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

(підписи)