Провадження по справі № 1-кс/752/8244/25
У Х В А Л А

іменем України

"30" вересня 2025 р. слідчий суддя Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого слідчого відділу Голосіївського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0002742 від 22.09.2025 за підозрою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Алчевськ Луганської області, громадянина України, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України,

за участю слідчого - ОСОБА_3 ,

встановив:

26 вересня 2025 року засобами поштового зв`язку до слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва надійшло клопотання слідчого ОСОБА_3 , погоджене прокурором Голосіївської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_5 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0002742 від 22.09.2025, яке 22.09.2025 вилучено під час затримання ОСОБА_4 , у порядку ст. 208 КПК України.

Посилаючись на те, що вилучене в ході обшуку майно, визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні, слідчий просить накласти арешт на нього арешт з метою збереження як речового доказу.

В судовому засіданні слідчий клопотання про арешт майна підтримав в повному обсязі, надав пояснення аналогічні викладеним у клопотанні та просив його задовольнити.

Власник майна на виклик слідчого судді не з`явився. Заперечень та пояснень з приводу поданого клопотання не подав.

Розглянувши клопотання прокурора, дослідивши додані до нього додатки у виді копії матеріалів досудового розслідування, надавши оцінку відомостям, що у них містяться, вислухавши доводи слідчого, слідчий суддя дійшов до наступного.

Розгляд даного клопотання належить до повноважень слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва відповідно до положень п.1 ч.2 ст. 132 КПК України.

Клопотання про арешт майна подане з дотриманням строку, передбаченого ч.5 ст. 171 КПК України.

Так, зі змісту клопотання вбачається, що слідчим відділом Голосіївського УП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002742 від 22.09.2025.

В ході досудового розслідування встановлено, що 22.07.2025, приблизно о 11 год. 10 хв., ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Виставкова, 2, поряд з супермаркетом «АТБ», маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи таємно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, за допомогою пасатижів, які мав при собі, перерізав спеціальний трос з замком, яким було обладнано велосипед марки «ARDIS VIROS 26» чорного кольору та який було приєднано до металевої конструкції паркувального майданчика, після чого сів за кермо та зник з місця вчинення злочину, розпорядившись викраденим майном на свій власний розсуд.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 завдав потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду у розмірі 4774 грн. 75 коп.

14.07.2025 о 00 год 03 хв за адресою: м. Київ, проспект Павла Тичини, 5, ОСОБА_7 був затриманий у порядку ст. 208 КПК України.

Під час затримання та проведення особистого обшуку ОСОБА_4 , який відбувся 22.09.2025 у період часу з 15 год 58 хв до 16 год 05 хв у останнього виявлено та вилучено: пасатижі чорно-помаранчевого кольору, грошові кошти у розмірі 600 грн. (одна купюра номіналом 500 грн., одна купюра номіналом 100 грн.).

23 вересня 2025 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

Постановою слідчого СВ Голосіївського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_8 від 22.09.2025 вилучене майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0002742 від 22.09.2025.

Орган досудового розслідування вказує, що арешт зазначеного у клопотанні майна обумовлений необхідністю його збереження, як речових доказів, які мають суттєве значення для досудового розслідування та необхідні для встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення, яке є предметом досудового розслідування у даному кримінальному провадженні.

Згідно з п.7 ч.2 ст.131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися)для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до ч.2 ст.168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно із ч. 3 ст. 170 КПК України арешт також може бути накладений на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій та набуті кримінально протиправним шляхом.

Аналізуючи вимоги клопотання у сукупності з відомостями, що містяться у матеріалах, які додані до клопотання, слідчий суддя вважає доведеним, що вилучене майно відповідає ознакам речових доказів відповідно до ст. 98 КПК України, зокрема пасатижі чорно-помаранчевого кольору могли бути знаряддям вчинення злочину, а вилучені грошові кошти могли бути здобуті внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Під час розгляду клопотання про арешт майна на стадії досудового розслідування у кримінальному провадженні слідчий суддя уповноважений лише оцінити можливість використання майна, на яке слідчий просить накласти арешт, як доказу у кримінальному провадженні. Оцінка доказів із точки зору їх допустимості є заключним етапом доказування та здійснюється судом за наслідком розгляду справи по суті. Під час здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні на стадії досудового розслідування, вказане питання не входить до повноважень слідчого судді.

За таких обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що вимоги клопотання є обґрунтованими. Арешт на вказане майно підлягає накладанню з метою його збереження як речового доказу, що відповідає п.1) ч.2 ст. 170 КПК України.

При цьому, відомостей щодо негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею на момент розгляду клопотання не встановлено.

За таких обставин слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого є обґрунтованим та задоволенню не підлягає.

На підстав викладеного, керуючись ст. 40, 131, 132, 168, 170-173, 175 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:

клопотання задовольнити.

Накласти арешт на майно у кримінальному провадженні № 0002742 від 22.09.2025, яке виявлено та вилучено 22.09.2025 під час затримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 а саме на: пасатижі чорно-помаранчевого кольору; грошові кошти у розмірі 600 грн. (одна купюра номіналом 500 грн., одна купюра номіналом 100 грн.) із забороною розпорядження та користування ним

Організацію виконання ухвали покласти на слідчого СВ Голосіївського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали виготовлено 06.10.2025 о 17 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1