Справа № 761/1179/26
Провадження № 1-кс/761/2027/2026
УХВАЛА

про арешт майна

22 січня 2026 року місто Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду клопотання прокурора відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000909 від 05.10.2023,

установив:

15.01.2026 прокурор відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва із клопотанням (вхід № 3177) про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001880 від 15.09.2023.

Обґрунтовуючи клопотання про арешт майна, прокурор ОСОБА_3 зазначив про таке.

Слідчими Головного управління Національної поліції в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000909 від 05.10.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

За версією органу досудового розслідування встановлено, що що рішенням ХІІ сесії VІІІ скликання Феодосіївської сільської ради Обухівського району Київської області № 32/08 від 24.11.2021 передано безоплатно у власність земельну ділянку з кадастровим номером :01:004:5239 площею 0,100 га для ведення сільського господарства в АДРЕСА_1 ОСОБА_4 .

Окрім цього, органом досудового розслідування отримано ідентичне підроблене рішення ХІІ сесії VІІІ скликання Феодосіївської сільської ради Обухівського району Київської області з таким самим номером - № 32/08 від 24.11.2021 про передачу безоплатно у власність земельної ділянки з кадастровим номером :01:004:0243 площею 0,1661 га для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_1 ОСОБА_5 та затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.

Відповідно до наявних документів, 05.10.2021 ФОП ОСОБА_6 розроблено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок, 04.11.2021 Міським управлінням у м. Сумах та Сумському районі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області проведено державну реєстрацію земельної ділянки.

Надалі 28.04.2023 між ОСОБА_5 та КП « Ходосівське » Феодосіївської сільської ради Обухівського району Київської області в особі ОСОБА_7 укладено договір дарування земельної ділянки. Вказаний договір посвідчено приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_8 .

На підставі заяви КП « Ходосівське » №4 від 10.05.2023 в особі керівника ОСОБА_7 державним реєстратором виконавчого комітету Феодосіївської сільської ради Обухівського району ОСОБА_9 розділено земельну ділянку :01:004:0243, отриману від ОСОБА_5 на три окремі земельні ділянки, а саме площами 0.0528 га, 0.0311 га, 0.0822 га, з присвоєнням кадастрових номерів :01:004:0252, :01:004:0253, :01:004:0254.

З метою приховання своїх дій та злочинної діяльності на підставі заяви про об`єднання земельних ділянок №44-О від 29.09.2023 КП « Ходосівське » в особі керівника ОСОБА_7 державним реєстратором виконавчого комітету Феодосіївської сільської ради Обухівського району ОСОБА_9 об`єднано вказані 3 ділянки в нову, з номером :01:004:0259.

Відповідно до відкритих даних, листа-відповіді Феодосіївської сільської ради Обухівського району Київської області на 12 сесії 8 скликання Феодосіївської сільської ради прийнято рішення № 32/08 від 24.11.2021 «Про затвердження проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність», а саме ділянки з кадастровим номером :01:004:5239 ОСОБА_4 . ОСОБА_5 ділянки не видавались, що свідчить про прямий факт підробки документів та заволодіння земельною ділянкою.

Постановою старшого слідчого СУ ГУНП в Київській області ОСОБА_10 земельна ділянка :01:004:0259 визнана речовим доказом у кримінальному провадженні.

На думку прокурора, наявні достатні підстави вважати, що вищезазначена земельна ділянка, приватизована внаслідок вчинення діянь, що мають ознаки вчинення кримінальних правопорушень.

У зв`язку викладеним, з метою збереження речового доказу, запобігання можливості його приховання, перетворення, відчуження у сторони обвинувачення виникла необхідність у накладенні арешту на зазначене майно, що передбачено п. 1 ч. 2 ст. 170 України.

Відповідно до протоколу автоматизованого визначення слідчого судді від 15.01.2026, слідчим суддею визначено ОСОБА_1 16.01.2026 клопотання разом з додатками передано слідчому судді з відділу організаційного забезпечення розгляду кримінальних справ Шевченківського районного суду міста Києва.

Прокурор відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи. Водночас через систему «Електронний суд» надійшла заява прокурора ОСОБА_3 про розгляд справи без його участі, зазначивши, що наразі проводяться слідчі та процесуальні дії спрямовані на встановлення всіх обставин заволодіння земельною ділянкою (тимчасовий доступ до речей та документів, допит свідків, направлення запитів).

Володілець майна в судове засідання не викликався на підставі приписів ч. 2 ст. 172 КПК України. Враховуючи, що майно, на яке слідчий просить накласти арешт, не є тимчасово вилученим, а розгляд справи без повідомлення власника є необхідним з метою забезпечення арешту майна, слідчий суддя приходить до висновку про доцільність здійснення розгляду вищезазначеного клопотання прокурора без повідомлення власника майна про дату, час та місце судового засідання.

Згідно із приписами ч. 4 ст. 107 КПК України у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Дослідивши клопотання та додані на його обґрунтування матеріали, слідчий суддя вважає за необхідне зазначити про таке.

Так, слідчими Головного управління Національної поліції в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000909 від 05.10.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Звернення прокурора з клопотанням про арешт земельної ділянки зумовлено необхідністю збереження речового доказу, оскільки вилучене майно має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України).

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів , інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Крім того, у випадку, передбаченому ч. 3 ст. 170 КПК України арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Отже, майно, яке за обґрунтованої підозри органу досудового розслідування, має одну або декілька ознак, наведених у ст. 98 КПК України, може набути статусу речового доказу за рішенням слідчого, яке відповідно до вимог ч. 3 ст. 110 КПК України приймається у формі постанови.

Постановою старшого слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_10 від 06.01.2026 майно, на яке сторона обвинувачення просить накласти арешт, визнано речовим доказом.

Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в цьому випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. Крім того, при вирішенні клопотання сторони обвинувачення, слідчий суддя враховує, що закон не вимагає, щоб докази на підтвердження вчинення кримінального правопорушення були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що ці докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого кримінального правопорушення. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в цьому кримінальному провадженні необхідно застосувати зазначений вид заходу забезпечення кримінального провадження з метою досягнення дієвості цього провадження та уникнення негативних наслідків.

Так, приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого розслідується кримінальне провадження та в межах якого подано це клопотання, фактичні обставини кримінального провадження, слідчий суддя з метою запобігання можливості приховування та відчуження майна, яке визнано речовим доказом постановою слідчого від 06.01.2026, приходить до висновку про наявність на цьому етапі досудового розслідування достатніх підстав для накладення арешту земельну ділянку.

На думку слідчого судді, накладення арешту на майно в цьому випадку є розумним та співрозмірним завданням кримінального провадження.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею не встановлено негативних наслідків арешту майна для третіх осіб. Що стосується прав та законних інтересів власників майна, то слідчий суддя вважає, що такі обмеження не є занадто обтяжливими для них. При цьому слідчий суддя звертає увагу на те, що арешт майна є тимчасовим заходом забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження, який в подальшому може бути скасований у визначеному законом порядку.

Керуючись статтями 2, 7, 22, 26, 98, 170-173, 309, 395, 532 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання прокурора відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000909 від 05.10.2023 - задовольнити.

Накласти арешт у кримінальному провадженні № 0000909 від 05.10.2023 на земельну ділянку з кадастровим номером :01:004:0259, із забороною державним органам та органам нотаріату здійснювати будь-які реєстраційні дії.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Крім того, відповідно до ст. 174 КПК України арешт може бути скасований повністю чи частково за заявленим клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисників, законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя ОСОБА_1