Справа № 522/8930/23
Провадження №1-кп/522/1315/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.01.2026 Місто Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі колегії суддів:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря - ОСОБА_4

під час судового розгляду у кримінальному провадженні №0000272 від 13.12.2022, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Велетенське, Білозерського району Херсонської області, із середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, одруженого, має на утриманні 4 неповнолітніх дітей, інваліда ІІІ групи, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 111-2 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурор- ОСОБА_6

захисник - ОСОБА_7

обвинувачений - ОСОБА_5 ,

УСТАНОВИВ:

Приморським районним судом м. Одеси здійснюється судовий розгляд у кримінальному провадженні на підставі обвинувального акту стосовно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.111-2 КК України.

Прокурор в судовому засіданні заявив клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 , посилаючись на те, що ризики, передбачені ст.177 КПК України, які були враховані під час обрання запобіжного заходу раніше, продовжують існувати. Зокрема, існують наступні обґрунтовані ризики:

- у ОСОБА_5 , враховуючи тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, відсутність постійного заробітку, місця роботи наявні можливості переховуватись від органу досудового розслідування та суду на території Херсонської області за місцем своєї реєстрації, в тому числі, враховуючи свої зв`язки з представниками російських окупаційних військ, на тимчасово окупованій частині Херсонської області (п.1 ч.1 ст. 177 КПК України);

-знищити, сховати або спотворити речі або документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення (п.2 ч. 1 ст. 177 КПК України);

-незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, які являються жителями с. Правдине Білозерського району Херсонської області, з якими він особисто знайомий та які відносяться до незахищених верств населення (п.3 ч. 1 ст. 177 КПК України);

-наявні можливості у продовженні аналогічної протиправної діяльності на тимчасово окупованій території Херсонської області (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України).

З огляду на викладене, наявні реальні підстави вважати, що ОСОБА_5 можуть бути вчиненні дії, визначені п.п.1, 2, 3, 5, ч. 1 ст. 177 КПК України, що у свою чергу дає підстави для продовження відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Наразі обставини та ризики зазначені у ст.177 КПК України, які стали підставою застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не зменшились та продовжують існувати.

Захисник в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 , у якому просив відмовити, враховуючи наступне.

Ризики, зазначені у статті 177 КПК Кодексу, у наведеній справі щодо обвинуваченого ОСОБА_5 взагалі відсутні, а ті, що були, перестали існувати, а тому застосування приписів, обумовлених положеннями частини шостої статті 176 КПК України, може бути помилковим.

В клопотанні прокурора йдеться про те, що у ОСОБА_5 , враховуючи тяжкість покарання, наявні можливості переховуватись від органу досудового розслідування та суду.

ОСОБА_5 має постійне місце мешкання, не мав намірів переховуватись від суду, одружений та має трьох неповнолітніх дітей, до яких планує повернутись тому посилання прокурора у своєму клопотанні на тяжкість покарання, як на підставу для обґрунтування ризику того, що обвинувачений може переховуватись, є безпідставним. Окрім того, сама по собі загроза тяжкості покарання не може бути самостійним аргументом для обґрунтування ризику того, що обвинувачений може переховуватись від суду. Щодо того, що обвинувачений нібито може знищити, сховати або спростувати речі або документи: усі речі, які визнані по справі речовими доказами, знаходяться у володінні і розпорядженні сторони обвинувачення, а ОСОБА_5 немає до них доступу, та, відповідно,?позбавлений можливості їх знищити, сховати або спотворити.

Крім того доводи прокурора щодо того, що обвинувачений реально може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значенім для встановлення обставин кримінального правопорушення, через те, що під час досудового розслідування могли бути відшукані не всі речові докази у кримінальному провадженні, є безпідставними. Впливати на свідків знову ж таки у ОСОБА_5 немає ніякої мети, оскільки він не заперечує і ніколи не заперечував, що спілкувався з військовими РФ, та окрім того свідків у справі дуже багато, і вплинути на них обвинуваченому за станом його здоров`я фізично не можливо та недоцільно. Окрім того, свідки у кримінальному провадженні були допитані під час досудового розслідування, а хід і результати допиту фіксувалися за допомогою доступних технічних засобів відеофіксації. Це, відповідно до положень частини 11 статті 615 КПК України дозволяє стороні обвинувачення використовувати отримані покази як докази у суді. Ця обставина позбавляє обвинуваченого здійснення впливу на свідків.

Обвинувачений підтримав клопотання сторони захисту.

Суд, заслухавши думки учасників судового розгляду, приходить до висновку, що строк тримання обвинуваченого під вартою необхідно продовжити, виходячи з наступного.

У частині першій статті 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. До цих ризиків належать такі спроби підозрюваного, обвинуваченого: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому особа підозрюється, обвинувачується.

Частиною 3 ст. 199 КПК України передбачено, що суд при продовженні строку тримання під вартою враховує обставини, які свідчать про те що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання під вартою.

Відповідно до ч. 2 ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати як всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу так і обставини, які вказують на можливість застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006, передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Фактично, суд повинен встановити, чи є запобіжний захід пропорційним для запобігання ризику або ризикам, на які вказує сторона обвинувачення, з метою захисту прав обвинуваченого та дотримання принципу верховенства права. Тримання під вартою вважається «позбавленням волі» в розумінні статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Метою цієї статті є захист від самовільного та необґрунтованого позбавлення волі. Тому, суд повинен всебічно оцінити обставини, на які посилаються сторона обвинувачення та сторона захисту.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створить загрозу суспільству.

Судом встановлено наступне.

ОСОБА_5 є громадянином України, офіційно не працевлаштований, з середньою освітою, одружений, має на утриманні неповнолітніх дітей, є інвалідом ІІІ групи, раніше не судимий в силу ст. 89 КК України, обвинувачується у вчиненні під час окупації частини Херсонської області особливо тяжкого злочину проти основ національної безпеки і оборони, який карається лише позбавленням волі на строк від десяти до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої.

Ризик, переховування ОСОБА_5 від суду, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, обґрунтований обставинами даного кримінального провадження, обвинувачення у особливо тяжкому злочині, його суспільна небезпечність, тяжкість можливого покарання, дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_5 може здійснити спроби переховування від суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності, усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Крім того ОСОБА_5 не має постійного прибутку та зареєстрований в Херсонській області.

Так, позиція ЄСПЛ у рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 полягає в тому, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що обвинувачений може ухилятись від суду.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Клоот проти Бельгії», суд зазначив: «Серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання обвинуваченого під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших правопорушень. Однак, необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід - необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться».

Також, ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

2.Ризик вчинення іншого кримінального правопорушення та продовження протиправної діяльності, передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України, може зашкодити виконанню ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків. До такого висновку суд приходить, враховуючи характер інкримінованого обвинувачення та продовження повномасштабної війни.

Зазначені обставини, відповідно до ст. 177 КПК України, є підставою для продовження відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Стороною захисту в судовому засіданні не наведено додаткових та раніше не відомих обставин, які б зменшували наведені ризики та дозволяли б суду змінити ОСОБА_5 запобіжний захід на більш м`який.

За таких обставин суд доходить висновку про доцільність продовження строку дії застосованого щодо обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів.

Зазначені обставини щодо особи обвинуваченого, характер інкримінованого злочину, тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання винуватим, поведінка під час інкримінованого злочину, дають підстави вважати, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може переховуватися від суду чи впливати на свідків, які ще судом не допитані.

Обвинувачений дійсно має незадовільний стан здоров`я, утім суду не надано відомостей, які б свідчили про неможливість його утримання в умовах слідчого ізолятора за станом здоров`я.

Застосування до обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів неможливе, зважаючи на вказані ризики, особу обвинуваченого та характер злочину, у якому він обвинувачується.

Відповідно до положень ч.6 ст.176 КПКУ, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується лише запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою.

Обставин, передбачених ч.2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не встановлено.

Наведеним у повному обсязі спростовано усі доводи сторони захисту щодо необґрунтованості клопотання прокурора, а тому суд приходить до висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою обвинуваченого на два місяці, оскільки судовий розгляд по справі триває.

На підставі викладеного, суд, керуючись ст.ст.1-376 КПК України,-

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу - задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» до 22.03.2026 включно, без визначення розміру застави.

Строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу закінчується 22.03.2026.

Ухвала про продовження запобіжного заходу може бути оскаржена протягом п`яти днів до Одеського апеляційного суду.

Копію ухвали направити захиснику та обвинуваченому в «ДУ Одеський слідчий ізолятор»

Головуючий:

Суддя:

Суддя: