Справа № 156/1341/25
Провадження № 1-кп/156/134/25
ВИРОК

Іменем України

30 грудня 2025 року сел. Іваничі

Іваничівський районний суд Волинської області

під головуванням судді ОСОБА_1 ,

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши в залі судових засідань Іваничівського районного суду Волинської області у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000634 від 14.10.2025, про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Грибовиця Іваничівського району Волинської області, українки, громадянки України, зареєстрованої та проживаючої за адресою АДРЕСА_1 , з повною вищою освітою, працюючої начальником 4-го відділення ТОВ «Нова Пошта» м.Нововолинськ, не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.382 КК України, -

в с т а н о в и в:

Постановою Нововолинського міського суду Волинської області від 06 травня 2025 року у справі №165/565/25, яка набрала законної сили 26 травня 2025 року, ОСОБА_4 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Не погоджуючись із вказаною постановою суду, ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, за результатами розгляду якої Волинський апеляційний суд 26 травня 2025 року залишив постанову Нововолинського міського суду Волинської області від 06 травня 2025 року у справі №165/565/25 без змін.

Відтак, ОСОБА_4 було достовірно відомо про набрання постановою суду, якою її було позбавлено права керувати транспортними засобами на визначений судом строк, законної сили.

Відповідно до ст.129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Обов`язковість судового рішення, згідно зі ст.129 Конституції України, є однією з основних засад судочинства.

Як установлено у ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи не можуть приймати рішення, які скасовують судові рішення або зупиняють їх виконання.

Разом з тим, ОСОБА_4 , достовірно знаючи про наявність постанови Нововолинського міського суду Волинської області від 06 травня 2025 року у справі №165/565/25, яка набрала законної сили 26 травня 2025 року, та якою її позбавлено права керування транспортними засобами, з метою невиконання постанови суду та маючи реальну можливість її виконувати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ч.2 ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», продовжила керувати транспортним засобом, чим умисно не виконувала вищевказану постанову суду, при наступних обставинах.

Так, всупереч вищевказаної постанови суду, 13 жовтня 2025 року о 19 год. 37 хв. ОСОБА_4 керувала автомобілем марки «Volkswagen», моделі «Golf», з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_1 , по автодорозі Т0305 у селі Будятичі Володимирського району Волинської області, де була зупинена працівниками наряду РПП сектору поліцейської діяльності № 2 (сел. Іваничі) Володимирського районного відділу поліції ГУНП у Волинській області «Проект-11» ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які перебували на добовому чергуванні сектору поліцейської діяльності № 2 (сел. Іваничі) Володимирського районного відділу поліції ГУНП у Волинській області, на яке заступили 13.10.2025.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні інкримінованого діяння визнала повністю. Показала, що була позбавлена права керування транспортним засобом постановою суду, однак їй необхідно було поїхати із селища, а іншого транспорту не було. Під час поїздки її зупинили працівники поліції. У вчиненому щиро розкаюється, просила суворо не карати.

Зазначені в обвинуваченні обставини ніким не оспорюються, у суду немає сумнівів у добровільності та істинності позиції обвинуваченої, яка підтверджує їх існування. У зв`язку з цим, суд, за погодженням з учасниками судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються.

З`ясувавши обставини справи, суд прийшов до висновку про те, що дії обвинуваченої ОСОБА_4 органами досудового розслідування кваліфіковані вірно за ч. 1 ст. 382 КК України.

Таким чином, ОСОБА_4 своїми діями, що виразились в умисному невиконанні постанови суду, що набрала законної сили, вчинила кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч.1 ст.382 КК України.

Призначаючи покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення (злочину) та особу винного у їх сукупності, наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обставин справи.

Так, суд враховує, що ОСОБА_4 вчинено нетяжкий злочин, передбачений ч.1 ст.382 КК України (ст.12 КК України).

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченій, суд відносить щире каяття у вчиненому.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої, судом не встановлено.

Суд враховує також те, що обвинувачена вперше притягується до кримінальної відповідальності, в цілому позитивно характеризується по місцю роботи та проживання дільничним офіцером поліції, на диспансерному обліку в нарколога та психіатра не перебуває, проживає з неповнолітньою сестрою, оскільки батько перебуває на службі в ЗСУ.

Відповідно до досудової доповіді виправлення ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства. Ризик вчинення ОСОБА_4 нового кримінального правопорушення та ризик її небезпеки для суспільства оцінені, як середні.

Вирішуючи питання щодо виду та строку покарання, яке слід призначити обвинуваченій, суд прийшов до висновку, що для виправлення останньої та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, необхідним і достатнім покаранням є покарання, запропоноване прокурором, у виді штрафу в межах санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинення даного кримінального правопорушення (злочину).

Запобіжні заходи щодо ОСОБА_4 під час досудового розслідування не застосовувались, підстав для його застосування суд не вбачає.

Цивільний позов не заявлено. Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Арешт, накладений постановою Нововолинського міського суду від 24.10.2025, на вилучене в ході огляду місяця події 13.10.2025 майно, необхідно скасувати.

Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 369, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.382 КК України, і призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі 500 (п`ятсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) грн. 00 коп.

Скасувати арешт, накладений постановою Нововолинського міського суду від 24.10.2025 на вилучене майно, а саме автомобіль марки «Volkswagen» моделі «Golf», д.н.з. НОМЕР_1 , та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , видане ТСЦ 0744.

Речові докази: автомобіль марки «Volkswagen» моделі «Golf», д.н.з. НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , видане ТСЦ 0744, повернути власнику; DVD-диск, який зберігається при матеріалах кримінального провадження, залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду через Іваничівський районний суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Суддя ОСОБА_1