Справа № 333/8253/25
Провадження №1-кп/333/865/25
ВИРОК

Іменем України

16 грудня 2025 року м.Запоріжжя

Комунарський районний суд м.Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Комунарського районного суду м.Запоріжжя, кримінальне провадження, внесене в ЄРДР за №0001069 від 08.08.2025 року відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, громадянина України, українця, пенсіонера, маючого неповнолітню дитину, освіта вища, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

за обвинуваченням в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

1. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

ОСОБА_5 , у невстановлену точну дату та час, але не пізніше 14 год. 44 хв. 08 серпня 2025 року, придбав бойову ручну оборонну осколкову гранату Ф-1 з бойовим уніфікованим підривачем дистанційної дії типу УЗРГМ 2, 8 бойових пістолетних патронів калібру 9x18мм, виробництва СРСР, 15 бойових проміжних патронів калібру 5,45x39 мм, зразка 1974, промислового виробництва СРСР, призначеними для стрільби з нарізної вогнепальної зброї калібру 5,45 мм: автоматів (AK-74, АКС-74, AKC 74У), ручних кулеметів (РПК 74) та їх модифікації, після чого переніс їх до приміщення квартири за адресою: АДРЕСА_1 , та у порушенні вимог Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року № 576, Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21 серпня 1998 року № 622, тобто без передбаченого законом дозволу, нехтуючи вищезгаданими нормативно-правовими актами, умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з особистих мотивів почав зберігати вказані предмети, без передбаченого законом дозволу до моменту вилучення працівниками поліції, а саме 08 серпня 2025 року.

08 серпня 2025 року, у період часу з 16 год. 55 хв. по 17 год. 49 хв. в ході санкціонованого обшуку за місцем фактичного мешкання ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_1 , в приміщенні кімнати, на підлозі у сумці працівниками поліції виявлено та вилучено: бойову ручну оборонну осколкову гранату Ф-1 з бойовим уніфікованим підривачем дистанційної дії типу УЗРГМ-2, 8 бойових пістолетних патронів калібру 9x18мм, виробництва СРСР, 15 бойових проміжних патронів калібру 5,45x39 мм, зразка 1974, промислового виробництва СРСР, призначеними для стрільби з нарізної вогнепальної зброї калібру 5,45 мм: автоматів (АК-74, АКС-74, АКС 74У), ручних кулеметів (РПК 74) та їх модифікації, які останній зберігав за місцем свого мешкання до моменту вилучення.

2. Стаття (частина статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнаний обвинувачений.

Своїми умисними діями ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.263 КК України, зберігання, придбання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

3. Позиція обвинуваченого.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю і суду пояснив, що у вересні жовтні 2022 року, коли він після поранення був у лікарні, додому доставили його особисті речі. Приблизно рік тому, коли він відправляв товаришу бронежилет, то побачив дані патрони та гранату, поклав їх до сумки і забув про них. Протиправні діяння, які ставляться йому в провину, він не оспорює, в скоєному щиросердно розкаюється.

4. Докази на підтвердження встановлених судом обставин вчинення кримінального правопорушення.

У судовому засіданні також оголошені документи, що характеризують особу ОСОБА_5 .

Відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини від 27.02.1980 року (скарга № 6903/75) «Девеер проти Бельгії» (Deweerv. Belgium) держава та її судові органи зобов`язані забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних справ шляхом спрощеного та скороченого розгляду, і суд має перевірити, чи не був такий вибір зумовлений виключно бажанням завершити справу швидко, без участі повної судової процедури та не привертаючи уваги громадськості та засобів масової інформації, чи бажанням бути обвинуваченим у вчиненні менш тяжких злочинів, заручившись підтримкою прокурора щодо отримання менш суворого покарання або взагалі звільнення від покарання за окремими епізодами справи.

Суд вважає, що позиція обвинуваченого щодо розгляду справи у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, є добровільною і не пов`язана з вищевказаними чинниками.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст.349 КПК України, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч.3 ст.349 КПК України, обмеживши дослідження доказів допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого і є необхідними для вирішення долі речових доказів та вирішення питання щодо відшкодування витрат на проведення спеціальних досліджень.

5. Висновок суду щодо винуватості обвинуваченого.

Аналізуючи досліджені по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що вина ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, за викладених у вироку обставинах повністю підтверджена дослідженими в ході судового слідства доказами.

Під час допиту обвинувачений не заперечував, що він придбав і зберігав за місцем свого фактичного мешкання, за адресою: АДРЕСА_1 , бойові припаси без передбаченого законом дозволу, за вказаних в обвинувальному акті обставинах, і беззаперечно визнав свою вину у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

Покази обвинуваченого суд вважає такими, що повністю відповідають фактичним обставинам, встановленим судом, а також дослідженим матеріалам кримінального провадження, тому розцінює їх як достовірні, приймає як доказ її вини і вважає, що вони в сукупності з дослідженими в ході судового слідства доказами можуть бути покладені в основу обвинувального вироку.

За таких обставин, суд вважає доведеним пред`явлене ОСОБА_5 обвинувачення і кваліфікує дії останнього за ч.1 ст.263 КК України як зберігання, придбання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

6. Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 , суд визнає щире каяття у скоєному і активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_5 , суд не вбачає.

7. Мотиви призначення судом покарання.

Згідно з вимогами ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного й обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а згідно із ч. 2 ст. 50 КК покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Виходячи із принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації це покарання має бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке у відповідності до ст.12 КК України є тяжким злочином, дані, що характеризують особу винного, раніше не судимий, стан здоров`я на обліку у нарколога і психіатра не перебуває, соціальні зв`язки має неповнолітню дитину, пенсіонер, ветеран війни учасник бойових дій.

Враховуючи дані про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , зокрема, його матеріальний стан, ставлення до вчиненого, яке побудоване на критичній оцінці своєї протиправної поведінки, усвідомлення скоєного та готовність понести покарання, щире каяття, беззастережне визнання своєї винуватості, конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, наявність обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, а також відсутність обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, думку учасників провадження, висловлену у судових дебатах, суд вважає, що для виправлення обвинуваченого і для попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень у майбутньому буде справедливим та достатнім обрати йому покарання у виді позбавлення волі, обмежившись мінімальним строком, визначеним в межах санкції закону, що відповідає принципам справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання.

Законодавець надав дискреційні повноваження судам у визначенні можливості застосувати ст. 75 КК України, оскільки застосування звільнення від покарання з випробуванням потребує врахування і оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація дискреційної функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в межах якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст. 75 КК України, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо призначено покарання певного виду і розміру, враховано тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, і всі ці дані у сукупності спонукають до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Враховуючи дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, тяжкість і конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, суд, з урахуванням вимог ст.75 КК України, дійшов висновку про можливість звільнення його від покарання з випробуванням, що є необхідним і достатнім для того, щоб обвинувачений в умовах здійснення контролю за його поведінкою довів своє виправлення.

8. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Вирішуючи питання про запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , суд вважає за необхідне до вступу вироку в законну силу запобіжний захід обвинуваченому не обирати.

По справі цивільні позови не заявлено.

Під час досудового розслідування у кримінальному провадженні не були застосовані заходи забезпечення кримінального провадження.

Процесуальні витрати за проведення судових експертиз у загальному розмірі 16042 гривень 80 копійок, на підставі ч.2 ст.124 КПК України, відповідно до якої суд у разі ухвалення обвинувального вироку стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Долю речових доказів вирішити на підставі ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.100, 349, 368, 369, 370, 373, 374, 376 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, на підставі якої призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.

Відповідно до ст.76 КК України, у зв`язку із звільненням від відбування покарання з випробуванням, покласти на засудженого ОСОБА_5 наступні обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, навчання або роботи, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 не обирати.

Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів по кримінальному провадженню, у розмірі 16042(шістнадцять тисяч сорок дві) гривні 80 копійок, стягнути з ОСОБА_5 на користь держави.

Речові докази:

- 8 гільз (спецпакет №3873381), 7 гільз (спецпакет №3873382), що зберігається в камері речових доказів Відділу поліції №4 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області, знищити (квитанція №813);

- 8 патронів (спецпакет №3873382), магазин, первинне пакування спецпакет №3873385, підривач типу УЗРГМ (упакований до картонної коробки №0028577), корпус гранати Ф1 (упакований до картонної коробки №0028578), обернути на користь держави для передання на потреби ЗСУ;

- два диски з відеозаписом з нагрудних боді-камер від 08.08.2025 року за фактом реагування на виклик про домашнє насильство за адресою: АДРЕСА_1 , які долучено до матеріалів кримінального провадження, залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Комунарського районного суду

м.Запоріжжя ОСОБА_1