Номер провадження: 11-кп/813/539/26
Справа № 511/3292/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.01.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заступника керівника Одеської обласної прокуратури ОСОБА_8 на ухвалу Роздільнянського районного суду Одеської області від 02 жовтня 2024 року у кримінальному провадженні №0000120, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 16.07.2024 року, відносно

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Нові Чобручі, Роздільнянського району Одеської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Роздільнянського районного суду Одеської області від 26.10.2023 року за ч.2 ст. 190 КК України до 2 років позбавлення волі, з застосуванням ст.75, 76 КК України до 1 року іспитового строку,

обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст.125 КК України, -

установив

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом 1-ої інстанції

Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 02 жовтня 2024 року кримінальне провадження №0000120, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 16.07.2024 року, за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчинені кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст.125 КК України, закрито в зв`язку з відмовою потерпілої ОСОБА_10 від обвинувачення в кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Обґрунтовуючи зазначене рішення, суд послався на те, що потерпіла ОСОБА_10 подала заяву про закриття кримінального провадження в зв`язку з відмовою від обвинувачення, при цьому суд з`ясував, що вона правильно розуміє наслідки подання такої заяви та закриття провадження по даній підставі, вона повідомила суд про добровільність своєї позицій, відсутність будь-якого примусу та тиску на неї.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, заступник керівника Одеської обласної прокуратури ОСОБА_11 подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу скасувати з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону та призначити новий судовий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що встановлена п.7 ч.1 ст.284 КПК України заборона закриття кримінального провадження поширюється на осіб, які вчинили злочин, пов`язаний із домашнім насильством, за умови, що слідчі органи пред`явили особі таке обвинувачення і вона мала можливість захищатися від нього.

Дії обвинуваченого органами досудового розслідування кваліфіковані за ч.1 ст.125 КК України, як нанесення легких тілесних ушкоджень.

Окрім того, в обвинувальному акті відносно обвинуваченого серед обставин, які обтяжують покарання, вказано: вчинення кримінального правопорушення щодо подружжя чи колишнього подружжя або іншої особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних або близьких відносинах.

Вказані обставини залишилися незмінними й на час розгляду справи судом першої інстанції.

Проте, всупереч забороні, передбаченій п.7 ч.1 ст.284 КПК України, яка прямо забороняє закриття провадження щодо кримінального правопорушення, пов`язаного із домашнім насильством, суд першої інстанції закрив його, чим допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

В судове засідання обвинувачений ОСОБА_9 доставлений не був.

Враховуючи те, що в апеляційній скарзі прокурор не ставить питання про погіршення становища обвинуваченого, то за згодою прокурора і захисника обвинуваченого, розгляд апеляційної скарги здійснюється без обвинуваченого.

Позиції учасників апеляційного провадження

В судовому засіданні апеляційного суду прокурор підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, ухвалу суду першої інстанції змінити; захисник ОСОБА_7 не заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора.

Заслухавши суддю доповідача, учасників судового провадження, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Частиною 1 ст. 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

На підставі аналізу змісту оскаржуваної ухвали суду 1-ої інстанції вбачається, що вона вищезазначеним вимогам кримінального процесуального закону не відповідає з огляду на наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 477 КПК України кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення є провадження, яке може бути розпочате слідчим, прокурором лише на підставі заяви потерпілого, зокрема, щодо кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Згідно із п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо потерпілий, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представник відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, крім кримінального провадження щодо кримінального правопорушення, пов`язаного з домашнім насильством.

Частиною 1 ст. 55 КПК України передбачено, що потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди, а також адміністратор за випуском облігацій, який відповідно до положень Закону України "Про ринки капіталу та організовані товарні ринки" діє в інтересах власників облігацій, яким кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Статтею 46 КК України передбачено, що особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Так, термін «потерпілий» у ст. 46 КК України вжито у кримінально-правовому розумінні «Як особа, якій кримінальним правопорушенням безпосередньо заподіюється фізична, моральна та/або матеріальна шкода (або існує безпосередня загроза її заподіяння)». При цьому право на примирення в контексті зазначеної статті це особисте право потерпілого.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.284 КПК (в редакції на час вчинення кримінального правопорушення та на час розгляду кримінального провадження в місцевому та апеляційному судах) кримінальне провадження закривається в разі, якщо потерпілий, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представник відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, крім кримінального провадження щодо кримінального правопорушення, пов`язаного з домашнім насильством (зі змінами внесеними згідно із Законами України №2227-VIII від 06.12.2017 року, №720 від 17.06.2020 року).

Законом України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України з метою реалізації положень Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами» №2227-VIII від 06.12.2017 року, який набрав законної сили 11.01.2019 року, внесені зміни у п.7 ч.1 ст.284 КПК, шляхом доповнення уточненням «крім кримінального провадження щодо злочину, пов`язаного з домашнім насильством».

Загальне правило, щодо дії кримінального процесуального закону в часі відповідно до ч. 1 ст. 5 КПК передбачає, що процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.

Однак, при постановленні оскарженої ухвали зазначених вимог закону суд першої інстанції не дотримався, з огляду на таке.

Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду сформулювала висновки в постанові від 12.02.2020 року (справа № 453/225/19, провадження № 51-4000кмо19), згідно з якими злочином, пов`язаним із домашнім насильством, слід вважати будь-яке кримінальне правопорушення, обставини вчинення якого свідчать про наявність у діянні хоча б одного з елементів (ознак), перелічених у ст. 1 Закону № 2229-VIII, незалежно від того, чи вказано їх в інкримінованій статті (частині статті) КК як ознаки основного або кваліфікованого складу злочину. Встановлена в п.7 ч.1 ст.284 КПК заборона закриття кримінального провадження поширюється на осіб, які вчинили злочин, пов`язаний із домашнім насильством, за умови, що слідчі органи пред`явили особі таке обвинувачення і вона мала можливість захищатися від нього.

У пункті 3 ч.1 ст.1 Закону № 2229-VIII визначено, що домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Одночасно згідно з п.17 ч.1 ст.1 Закону № 2229-VIII фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Як неодноразово зазначав Верховний Суд у своїх постановах від 25.02.2020 року у справі №442/2191/19, від 10.03.2020 року у справі №531/270/19, від 19.03.2020 року у справі №675/813/19, від 31.03.2021 року у справі №155/457/20, від 12.10.2022 року у справі №676/6199/19, обов`язковою умовою визнання судом злочину пов`язаним із домашнім насильством є відображення зазначеного у формулюванні обвинувачення (у повідомленні про підозру, в обвинувальному акті) із встановленням органами досудового розслідування відповідних фактичних обставин (ступінь родинних відносин або спорідненості між потерпілим та винуватцем, характер насильства тощо).

Відповідно до матеріалів провадження, в зазначеному кримінальному провадженні потерпілою є ОСОБА_10 , якій ОСОБА_9 умисно завдав один удар дерев`яною битою в область верхньої частини правої ноги та два удари головою в область правої частини шиї ОСОБА_10 , чим спричинив останній тілесні ушкодження у вигляді синців на попередній поверхні правого стегна в верхній третині, лівій бічній поверхні шиї в верхній третині.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_9 кваліфіковані за ч.1 ст.125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_9 проживає разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_2 , де і було вчинене інкриміноване обвинуваченому кримінальне правопорушення.

Тобто, відповідно до обвинувального акту ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК, а саме в нанесенні умисного легкого тілесного ушкодження своїй співмешканці ОСОБА_10 , з якою спільно проживає.

Таким чином, ОСОБА_9 пред`явлено обвинувачення за вчинення кримінального правопорушення, пов`язаного з домашнім насильством.

Водночас суд першої інстанції закрив кримінальне провадження, у зв`язку із відмовою потерпілої від обвинувачення, не врахувавши, що на момент вчинення кримінального правопорушення 15.07.2024 року, вже були внесені зміни до законодавства, у відповідності до яких була скасована можливість закриття кримінального провадження у зв`язку із відмовою потерпілого від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, пов`язаних з домашнім насильством.

За таких обставин, відповідно до п.7 ч.1 ст.284 КПК, кримінальне провадження щодо ОСОБА_9 не можна було закрити у зв`язку з відмовою потерпілої ОСОБА_10 від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Вказані висновки апеляційного суду узгоджуються із висновками Верховного Суду у постанові від 21.08.2024 року (справа №365/621/23).

За таких обставин у даному кримінальному провадженні апеляційним судом встановлені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, передбачені ч.1 ст. 412 КПК України, які були допущені судом першої інстанції, та які тягнуть за собою скасування оскаржуваного судового рішення.

Положення ст. 2 КПК України визначають завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, одним із завдань є забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Водночас згідно п. 1 ч. 1 ст. 415 КПК суд апеляційної інстанції скасовує вирок чи ухвалу суду і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо встановлено порушення, передбачені пунктами 2, 3, 4, 5, 6, 7 частини другою ст. 412 цього Кодексу.

За таких обставин, апеляційний суд вважає за необхідне застосовувати загальні засади кримінального провадження, а саме верховенство права.

Відповідно ст. 8 КПК кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями і застосовується цей принцип з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

При цьому апеляційний суд також виходить з положень ч. 1 ст. 9 КПК, з яких вбачається, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, тобто суд під час розгляду кримінального провадження повинен дотримуватися законності.

У випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу, що регламентовано положеннями ч. 6 ст. 9 КПК.

Тобто, значення загальних засад кримінального провадження, як норм вищого ступеня нормативності є підґрунтям для тлумачення норм кримінального процесуального права та подолання прогалин у правовому регулюванні кримінальних процесуальних правовідносин.

З огляду на вищенаведене, враховуючи те, що встановлені апеляційним судом порушення не можуть бути усунені в порядку апеляційного розгляду, апеляційний суд вважає за необхідне задовольнити апеляційну скаргу прокурора, скасувати ухвалу місцевого суду та призначити новий розгляд кримінального провадження відносно ОСОБА_12 в суді першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 407, 412, 415, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив

Апеляційну скаргу заступника керівника Одеської обласної прокуратури ОСОБА_13 задовольнити.

Ухвалу Роздільнянського районного суду Одеської області від 02 жовтня 2024 року, якою закрито кримінальне провадження №0000120, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 16.07.2024 року, за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчинені кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст.125 КК України, закрито в зв`язку з відмовою потерпілої ОСОБА_10 від обвинувачення в кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, - скасувати.

Призначити новий розгляд кримінального провадження №0000120, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 16.07.2024 року, за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчинені кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст.125 КК України, в суді першої інстанції, зі стадії підготовчого провадження, в іншому складі суду.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4