Справа № 147/658/20
Ухвала

Іменем України

"03" вересня 2025 р. м. Калинівка

Колегія суддів Калинівського районного суду Вінницької області

в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

Суддів: ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

Прокурора Калинівського відділу

Хмільницької окружної прокуратури

Вінницької області ОСОБА_5 ,

Обвинуваченого ОСОБА_6 ,

Захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

Потерпілого ОСОБА_8 ,

В режимі відеоконференції

представника потерпілого -адвоката ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000119 від 10.03.2020 року, про обвинувачення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця смт Кирнасівка, Тульчинського району Вінницької області, неодруженого, освіта середня, жителя АДРЕСА_1 , згідно ст.89 КК України не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, п.6 ч.2 ст. 115 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

В провадженні Калинівського районного суду Вінницької області перебуває на розгляді кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000119 від 10.03.2020 року, про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, п.6 ч.2 ст. 115 КК України.

Прокурор ОСОБА_5 звернулася до суду з клопотанням про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , оскільки строк тримання під вартою закінчується 07.09.2025 року, кримінальне провадження ще не завершене, ОСОБА_6 вчинив особливо тяжкі злочини, а також на даний час продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України. Тому виникла необхідність у продовженні строку вказаного запобіжного заходу на 60 днів без визначення розміру застави.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 підтримала подане клопотання про продовження строку тримання під вартою та просила його задовольнити з підстав, зазначених у ньому.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник адвокат ОСОБА_7 в судовому засіданні заперечували проти задоволення заявленого прокурором клопотання про продовження строку тримання під вартою та просили змінити запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт за місцем проживання або зменшити визначений обвинуваченому розмір застави.

Прокурор ОСОБА_5 заперечувала щодо зменшення обвинуваченому ОСОБА_6 розміру застави або заміни раніше обраного запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт за місцем проживання, посилаючись на безпідставність заявленого клопотання.

Потерпілий ОСОБА_8 та його представник адвокат ОСОБА_9 не заперечували проти задоволення клопотання прокурора та заперечували щодо зменшення обвинуваченому ОСОБА_6 розміру застави та щодо зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт за місцем проживання.

Колегія суддів, заслухавши думки учасників кримінального провадження, вивчивши клопотання та матеріали кримінального провадження, приходить до наступного висновку.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, 17.03.2020 року ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_6 обрано міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

В послідуючому обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою неодноразово продовжувався строком на 60 днів без визначення розміру застави. Востаннє дію запобіжного заходу, застосованого щодо обвинуваченого ОСОБА_6 у виді тримання під вартою, ухвалою Калинівського районного суду Вінницької області від 10.07.2025 року, було продовжено до 07.09.2025 року.

Відповідно до ч.1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Згідно ч.3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у виді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою, суд враховує те, що обвинувачений ОСОБА_6 , відповідно до ст. 12 КК України, вчинив особливо тяжкі злочини, за які законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років або довічне позбавлення волі, що несе в собі підвищену суспільну небезпечність, обвинувачений раніше притягувався до кримінальної відповідальності, у зв`язку із чим може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків, вчиняти інші кримінальні правопорушення з метою уникнення покарання, а також те, що строк тримання обвинуваченого під вартою закінчується 07 вересня 2025 року, суду не були надані докази, які б свідчили про те, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які існували на час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зникли, і відсутність обґрунтованих підстав, передбачених ст.178 КПК України, для застосування відносно нього більш м`якого запобіжного заходу.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Наявні ризики, а саме: можливості впливати на свідків та потерпілого, переховуватись від суду та іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, виправдовують продовження раніше обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Наведені прокурором підстави для продовження строків тримання під вартою ОСОБА_6 є належним чином обґрунтовані та вмотивовані.

Також статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року, передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини "Тейс проти Румунії", автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку тримання під вартою, суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, зокрема: запобігання спробам обвинуваченого переховуватися від суду та незаконно впливати на потерпілих.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства (Летельє проти Франції).

Тому колегія суддів приходить до висновку про необхідність продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, тобто з 03 вересня 2025 року до 01 листопада 2025 року.

Розглядаючи можливість застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_6 альтернативного запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем проживання, колегія суддів, враховуючи вище наведене, вважає його таким, що не здатний забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та не зможе запобігти ризикам у даному кримінальному провадженні, тому в задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт за місцем проживання слід відмовити.

Вирішуючи клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника - адвоката ОСОБА_7 про зменшення раніше визначеного розміру застави для обвинуваченого, колегія суддів враховує тривале перебування обвинуваченого ОСОБА_6 у даному кримінальному провадженні під вартою, обвинувачений має постійне місце проживання, майновий та сімейний стану обвинуваченого ОСОБА_6 , інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, а також відсутність наданих зі сторони обвинувачення інших відомостей, які б ставили під сумнів можливість чи доцільність зменшення обвинуваченому ОСОБА_6 розміру застави, тому колегія суду вважає, що у даному випадку можливим зменшити визначений раніше розмір застави, як альтернативного виду запобіжного заходу, у межах, окреслених в п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, а саме до двохсот прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 605600 гривень 00 копійок.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 194, 197, 199, 331, 376 ч.2 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, п.6 ч.2 ст. 115 КК України, строк дії раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 (шістдесят) днів, тобто з 03 вересня 2025 року до 01 листопада 2025 року.

Зменшити раніше визначений обвинуваченому ОСОБА_6 розмір застави з трьохсот на двісті розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 605600 (шістсот п`ять тисяч шістсот) гривень 00 копійок, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на Рахунок отримувача: UA0000401, банк отримувача: Державна казначейська служба України, м. Київ, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26286152, код банку отримувача (МФО) 820172, призначення платежу: застава, номер та дата ухвали суду, кримінальне провадження, прізвище, ім`я, по-батькові платника застави.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

В разі внесення застави покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені ст.194 КПК України, а саме: прибувати за кожною вимогою до прокурора або суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу прокурора або суду; повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити обвинуваченому положення п.п. 8, 10 ст.182 КПК України, згідно з якими у разі, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомленим, не з`явиться за викликом до суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Строк дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити до 01 листопада 2025 року.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Обвинуваченого ОСОБА_6 утримувати під вартою у слідчому ізоляторі Державної установи «Вінницька УВП (№ 1)», куди невідкладно надіслати копію цієї ухвали для виконання.

Копію ухвали про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою вручити прокурору та обвинуваченому ОСОБА_6 негайно після її проголошення.

У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт за місцем проживання - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів після винесення, а для особи, яка перебуває під вартою, з моменту отримання копії ухвали.

Повний текст ухвали складений 05.09.2025.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді:

ОСОБА_2

ОСОБА_3