Справа № 273/1868/25
Провадження № 1-кп/273/195/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2025 року Баранівський районний суд Житомирської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря судового засідання ОСОБА_2 , з участю: прокурора ОСОБА_3 , особи, відносно якої застосовуються примусові заходи виховного характеру ОСОБА_4 , законного представника неповнолітнього ОСОБА_4 ОСОБА_5 , захисника адвоката ОСОБА_6 , представника служби у справах дітей Баранівської міської ради ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Звягельської окружної прокуратури про застосування примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні №0000469 від 12.05.2025 стосовно

неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомир, громадянина України, учня 10 класу Баранівського ліцею №2, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за вчинення діяння, що містить ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 Кримінального кодексу України,

ВСТАНОВИВ:

12.05.2025 близько 16-ї години 00 хвилин, неповнолітній ОСОБА_4 , не маючи посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, керував технічно працездатним мотоциклом марки «Musstang MT250-9R», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по вул. Древлянській в м. Баранівка Звягельського району Житомирської області створивши своїми діями загрозу безпеці дорожнього руху.

Керуючи у вказаний день та час зазначеним транспортним засобом, водій ОСОБА_4 в порушення вимог пунктів п.п.2.3 «б», 10.1, 12.1, 12.4 та 12.9 (б) Правил дорожнього руху затверджених Постановою Кабінету Міністрів №1306 від 10.10.2001 (надалі ПДР, Правила), в світлу пору доби, проявив необачність до дорожньої обстановки та здійснив виїзд на узбіччя зустрічну смугу руху, де вчинив наїзд на велосипедиста ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В результаті даної ДТП велосипедист ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я, у вигляді закритого перелому лівої променевої кістки.

Таким чином, водій ОСОБА_4 порушив вимоги п.п.2.3 «б», 10.1, 12.1, 12.4 та 12.9 (б) ПДР, згідно з якими:

п. 2.3 б) ПДР «для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;

п.10.1 ПДР «перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»;

п.12.1. ПДР «під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним»;

п. 12.4. ПДР «у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год»;

Порушення водієм ОСОБА_4 вимог пункту 12.4. Правил дорожнього руху знаходиться у прямому причинному зв`язку із створенням аварійної обстановки та виникненням даної дорожньо-транспортної події та її наслідками.

п. 12.9 (б) ПДР «перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту "и" пункту 30.3 цих Правил»

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив суспільно-небезпечне діяння, що містить ознаки складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 286 Кримінального кодексу України порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримала клопотання про застосування до неповнолітнього ОСОБА_4 примусових заходів виховного характеру у вигляді передачі під нагляд батьку ОСОБА_5 строком на 1 рік. Вважає, що саме такий вид примусових заходів виховного характеру є достатнім та необхідним для попередження вчинення неповнолітнім нового кримінального правопорушення.

В судовому засіданні неповнолітній ОСОБА_4 вказав, що щиро розкаюється у вчиненому, зробив для себе належні висновки, не оспорював фактичних обставин провадження та кримінально-правову оцінку своїх дій та погодився із заявленим прокурором клопотанням про застосування стосовно нього на підставі ч.2 ст.105 КК України примусових заходів виховного характеру.

Законний представник ОСОБА_4 його батько ОСОБА_5 в судовому засіданні суду пояснив, що він здатний виконати обов`язки, що будуть на нього покладені судом, просив клопотання задовольнити.

Захисник адвокат ОСОБА_6 також підтримав клопотання прокурора та просив застосувати до ОСОБА_4 примусові заходи виховного характеру.

Представник служби у справах дітей Баранівської міської ради ОСОБА_7 пояснила суду, що законний представник ОСОБА_4 його батько ОСОБА_5 здатний виконати нагляд за своїм сином, до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягувався, сім`я раніше не була під наглядом державних органів, які займаються справами дітей, характеристики на дитину добрі, стосунки в сім`ї доброзичливі.

Потерпілий ОСОБА_8 , законний представник потерпілого ОСОБА_9 в судове засідання не прибули, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином.

Представник сектору ювенальної превенції Звягельського РВП ГУНП в Житомирській області в судове засідання не прибув, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином.

Відповідно до частини 1 статті 501 КПК України під час постановлення ухвали в кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру суд з`ясовує такі питання:

1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння;

2) чи вчинено це діяння неповнолітнім у віці від 11 років до настання віку, з якого настає кримінальна відповідальність за це діяння;

3) чи слід застосувати до нього примусовий захід виховного характеру і якщо слід, то який саме.

Факт вчинення ОСОБА_4 діяння, що містить ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України підтверджується наданими стороною обвинувачення та дослідженими судом доказами у кримінальному провадженні:

- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 12.05.2025 проведеного по вул. Древлянській в м. Баранівка, Звягельського району Житомирської області, під час якого зафіксовано загальну обстановку на місці вчинення злочину. Подія сталася в світлу пору доби, без опадів, на неосвітленій ділянці дороги. Проїжджа частина горизонтальна, пряма, дорожнє покриття асфальтобетонне, сухе чисте. Під час огляду місця пригоди виявлено слід гальмування мотоциклу марки «Musstang MT250-9R», реєстраційний номер НОМЕР_1 , загальною довжиною 11 м., подряпини на грунті та зсув гуми від мотоциклу марки «Musstang MT250-9R», реєстраційний номер НОМЕР_1 , загальною довжиною 1,7 м., подряпини на асфальтобетонному покритті від мотоциклу марки «Musstang MT250-9R», реєстраційний номер НОМЕР_1 , загальною довжиною 0,3 м та 2 м.;

- висновком інженерно-транспортної експертизи №СЕ-19/106-25/9133-ІТ від 20.06.2025, відповідно до якого контактування мотоцикла марки «Musstang MT250-9R» та велосипеда «Cross Rider» могло відбутись на правому узбіччі в межах зафіксованого сліду гальмування мотоцикла в районі початку утворення зсушу гуми. Також відповідно до висновку встановлено, що в даній дорожньо-транспортній ситуації наявність технічної можливості водія ОСОБА_4 , уникнути даної ДТП, полягала лише у відмові від виїзду за межі смуги руху, для чого перешкод технічного характеру не вбачається;

- висновком інженерно-транспортної експертизи №СЕ-19/106-25/9303-ІТ від 04.07.2025, відповідно до якого мотоцикл марки «Musstang MT250-9R», реєстраційний номер НОМЕР_1 на момент ДТП перебував в технічно працездатному стані;

- висновком інженерно-транспортної експертизи №СЕ-19/106-25/9299-ІТ від 25.08.2025, відповідно до якого контактна взаємодія відбулася між правою боковою частиною мотоцикла «Musstang MT250-9R» та правою частиною велосипеда «Cross Rider»;

- висновком експерта № 316 від 28.08.2025, відповідно до якого у ОСОБА_8 виявлено закритий перелом лівої променевої кістки, який відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.

Підстав ставити під сумнів вказані докази у суду не має, оскільки вони є належними, допустимими, достовірними, а їх сукупність є достатньою для прийняття відповідного процесуального рішення.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , тобто на час вчинення суспільно-небезпечного діяння йому виповнилось 15 років.

Відповідно до ст.22 КК України кримінальна відповідальність за злочин, передбачений ч.1 ст.286 КК України настає з шістнадцяти років, що свідчить про те, що ОСОБА_4 не досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність.

Згідно ч.2 ст.97 КК України, примусові заходи виховного характеру, передбачені ч.2 ст.105 КК України, можуть бути застосовані судом до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною КК України.

Примусові заходи виховного характеру є єдиними з заходів кримінального примусу, застосування яких можливе до осіб, що не досягли віку, з якого можливе притягнення до кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч.2 ст.484 КПК України під час кримінального провадження щодо неповнолітнього, в тому числі під час провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, суд та всі інші особи, що беруть у ньому участь, зобов`язані здійснювати процесуальні дії в порядку, що найменше порушує звичайний уклад життя неповнолітнього та відповідає його віковим та психологічним особливостям, роз`яснювати суть процесуальних дій, рішень та їх значення, вислуховувати його аргументи при прийнятті процесуальних рішень та вживати всіх інших заходів, спрямованих на уникнення негативного впливу на неповнолітнього.

При вирішенні питання про застосування примусових заходів виховного характеру відносно ОСОБА_4 суд враховує дані про особу, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що містить ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, зокрема те, що він характеризується позитивно за місцем проживання та навчання, не перебуває на обліку в секторі ювенальної поліції, не перебуває на обліку у лікаря-нарколога та психіатра, на момент вчинення суспільно небезпечного діяння не досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

Згідно із ч.2 ст.105 Кримінального кодексу України до неповнолітнього (малолітнього) може бути застосовано примусові заходи виховного характеру у виді:

1) застереження;

2) обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього;

3) передачі неповнолітнього під нагляд батьків чи осіб, які їх заміняють, чи під нагляд педагогічного або трудового колективу за його згодою, а також окремих громадян на їхнє прохання;

4) покладення на неповнолітнього, який досяг п`ятнадцятирічного віку і має майно, кошти або заробіток, обов`язку відшкодування заподіяних майнових збитків;

5) направлення неповнолітнього до спеціальної навчально-виховної установи для дітей і підлітків до його виправлення, але на строк, що не перевищує трьох років. Умови перебування в цих установах неповнолітніх та порядок їх залишення визначаються законом.

Відповідно до ч.3 ст.105 КК України до неповнолітнього може бути застосовано кілька примусових заходів виховного характеру, що передбачені у частині другій цієї статті. Тривалість заходів виховного характеру, передбачених у пунктах 2 та 3 частини другої цієї статті, встановлюється судом, який їх призначає.

Положеннями ст. 501 КПК України передбачено, що в кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру суд приймає лише 2 види рішень: ухвалу про застосування примусових заходів виховного характеру, якщо прокурором буде доведено вчинення неповнолітнім, зазначеним в ст.498 КПК України, суспільно-небезпечного діяння, чи ухвалу про відмову в застосуванні примусових заходів виховного характеру, якщо суд дійде висновку, що прокурор під час судового розгляду не довів факт вчинення суспільно-небезпечного діяння неповнолітнім, і закриває провадження, інших підстав для відмови в застосуванні примусових заходів виховного характеру законом не передбачено.

При цьому, до особи, яка вчинила зазначені діяння після досягнення одинадцятирічного віку, але до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, у будь-якому випадку, незважаючи на ступінь тяжкості вчиненого діяння, згідно зі ст.498 КПК України, мають застосовуватись примусові заходи виховного характеру.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 15 травня 2006 року «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» передбачено, що відповідно до чинного законодавства примусові заходи виховного характеру можна застосовувати до особи, яка у віці від 14 до 18 років учинила злочин невеликої або середньої тяжкості, а також до особи, котра у період від 11 років до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, учинила суспільно небезпечне діяння, що має ознаки дії чи бездіяльності, передбачених Особливою частиною Кримінального кодексу України.

Враховуючи, що ОСОБА_4 до досягнення віку кримінальної відповідальності, у віці 15 років на момент скоєння, вчинив суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч.1 ст.286 КК України, відповідно до закону слід застосовувати особливий порядок здійснення кримінального провадження щодо неповнолітніх, та згідно із ст.498 КПК України застосувати примусові заходи виховного характеру у виді застереження та передачі під нагляд батьку ОСОБА_5 , строком на 1 рік.

Вказані примусові заходи виховного характеру сприятимуть його виправленню та вихованню, оскільки саме таке рішення, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні на залучення експерта під час досудового розслідування слід покласти на законного представника ОСОБА_4 його батька ОСОБА_5 .

Арешт накладений ухвалою слідчого судді Звягельського міськрайонного суду Житомирської області від 15.05.2025 року на майно, вилучене під час огляду місця події від 12.05.2025 року, а саме: мотоцикл марки «Musstang MT250-9R», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та велосипед Cross Rider, чорно-зеленого кольору, слід скасувати.

Долю речових доказів необхідно вирішити у порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ч.2 ст.97, ст.105 КК України, ст.ст.498, 501, 371-372 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , заходи виховного характеру у виді застереження та передачі під нагляд батьку ОСОБА_5 , строком на 1 рік.

Стягнути із ОСОБА_5 на користь держави витрати, пов`язані з проведенням експертиз у кримінальному провадженні: за проведення інженерно-транспортної експертизи №СЕ-19/106-25/9133-ІТ від 20.06.2025 в сумі 4457 грн. 00 коп.; за проведення інженерно-транспортної експертизи №СЕ-19/106-25/9303-ІТ від 04.07.2025 в сумі 3565 грн. 60 коп.; за проведення інженерно-транспортної експертизи №СЕ-19/106-25/9299-ІТ від 25.08.2025 в сумі 3565 грн. 60 коп.

Арешт накладений ухвалою слідчого судді Звягельського міськрайонного суду Житомирської області від 15.05.2025 року на майно, вилучене під час огляду місця події від 12.05.2025 року, а саме: мотоцикл марки «Musstang MT250-9R», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та велосипед Cross Rider, чорно-зеленого кольору, скасувати.

Речові докази:

- мотоцикл «Musstang MT250-9R», р.н. НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 належить ОСОБА_10 , повернути останній за належністю;

- велосипед Cross Rider, чорно-зеленого кольору, який належить ОСОБА_8 , повернути останньому за належністю.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Баранівський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Особі, стосовно якої розглядалося клопотання та прокурору копія ухвали вручається негайно після її проголошення.

Суддя ОСОБА_1