Дата документу 01.12.2025 Справа № 335/1959/23
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №335/1959/23 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/807/539/25 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула 01 грудня 2025 року у місті Запоріжжі в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Велика Знам`янка Кам`янсько-Дніпровського району Запорізької області, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 - в режимі відеоконференції,

захисника-адвоката ОСОБА_8 .

Захисник адвокат ОСОБА_8 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на вирок Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 05 лютого 2025 року, яким ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 111 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 15 (п`ятнадцять) років з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням функцій держави Україна, у тому числі в правоохоронних, судових органах, органах місцевого самоврядування строком - 15 (п`ятнадцять) років, з конфіскацією всього майна, що є власністю засудженого.

На підставі ст.54 КК України позбавлено ОСОБА_6 класного чину «молодший радник юстиції».

Строк відбування покарання ОСОБА_6 ухвалено рахувати з моменту приведення вироку до виконання, тобто з моменту фактичного його затримання.

В апеляційній скарзі захисник просить оскаржуваний вирок суду змінити в частині призначення додаткового покарання та виключити з резолютивної частини вироку посилання про призначення додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати посади, пов`язані з виконанням функцій держави Україна, у тому числі в правоохоронних, судових органах, органах місцевого самоврядування строком - 15 (п`ятнадцять) років.

Захисник просить вважати ОСОБА_6 засудженим за ч.2 ст. 111 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 15 (п`ятнадцять) років з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням функцій держави Україна, у тому числі в правоохоронних, судових органах, органах місцевого самоврядування строком - 3 (три) роки, з конфіскацією всього майна, що є власністю засудженого.

На підставі ст.54 КК України позбавити ОСОБА_6 класного чину - «молодший радник юстиції».

В іншій частині вирок суду зашити без змін.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що санкція частини 2 статті 111 КК України не передбачає такого додаткового покарання як позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю.

Частина 1 статті 55 КК України визначає, що позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю як додаткове покарання може бути призначене на строк від одного до трьох років.

Натомість, суд, усупереч положень частини 1 статті 55 КК України призначив обвинуваченому додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати посади, пов`язані з виконанням функцій держави Україна, у тому числі в правоохоронних, судових органах, органах місцевого самоврядування строком в 15 (п`ятнадцять) років, а не на строк від одного до трьох років, як передбачають положення вищенаведеної статті.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 55 КК України позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю як додаткове покарання за вчинення кримінальних правопорушень проти основ національної безпеки України, передбачених статтями 111-1, 111-2 цього Кодексу, призначається на строк від десяти до п`ятнадцяти років, натомість ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.111 КК України, яке не згадується у пункті 5 частини 1 статті 55 КК України.

Таким чином, судом допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно з вироком суду, після початку агресивної війни проти України збройними формуваннями рф на початку березня 2022 року (точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено) окуповано м. Кам`янка-Дніпровська Василівського району Запорізької області та частину інших населених пунктів на території Запорізької області з державними органами, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями, іншими об`єктами, які на даний час контролюються та утримуються збройними формуваннями рф та окупаційною адміністрацією рф.

З метою встановлення і зміцнення окупаційної влади та недопущення контролю Української влади на територіях населених пунктів Запорізької області, які на даний час контролюються та утримуються збройними силами рф та збройними формуваннями рф, представниками рф з числа своїх громадян та місцевого населення Запорізької області сформовані незаконні підрозділи силового блоку, які виконують функції правоохоронних органів, тим самим вчиняють діяння на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України.

При цьому, громадянин України ОСОБА_6 , приблизно з квітня 2022 року (точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено), перебуваючи на тимчасово окупованій рф території м. Кам`янка-Дніпровська Василівського району Запорізької області, діючи умисно, добровільно вступив у злочинну змову з представниками окупаційної адміністрації рф (точні анкетні дані вказаних осіб під час досудового розслідування не встановлено), сформованої на тимчасово окупованій рф території Запорізької області, та надав добровільну згоду на проведення підривної діяльності проти України шляхом збирання, аналізу та передачі інформації, яка представляє інтерес для рф, що може зашкодити суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній безпеці України, шляхом вчинення іншої підривної діяльності проти України, а також на перехід на бік ворога в період збройного конфлікту в умовах воєнного стану шляхом зайняття керівної посади - прокурора в незаконно створеному окупаційною адміністрацією рф на тимчасово окупованій території України правоохоронному органі.

Надалі, ОСОБА_6 , з квітня 2022 року (точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено), перебуваючи на тимчасово окупованій рф території м. Кам`янка-Дніпровська Василівського району Запорізької області, за невстановлених обставин, відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» будучи працівником правоохоронного органу України - прокурором Кам`янсько-Дніпровського відділу Енергодарської місцевої прокуратури Запорізької обласної прокуратури під час воєнного стану та збройної агресії рф, діючи умисно, маючи умисел на вчинення дій на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності, недоторканності, обороноздатності, державній безпеці України, а також на перехід на бік ворога в період збройного конфлікту в умовах воєнного стану, добровільно вступив у злочинну змову з представниками окупаційної адміністрації рф та зайняв керівну посаду прокурора в так званій «Прокуратура м. Кам`янка-Дніпровська» (мовою оригіналу «Прокуратура г. Каменка-Днепровская»), що створено окупаційною адміністрацією рф на тимчасово окупованій території України у порядку, не передбаченому чинним законодавством України.

Здійснивши, таким чином, перехід на бік ворога в умовах воєнного часу та надавши представникам іноземної держави рф та її представникам в окупаційній адміністрації рф допомогу в проведенні підривної діяльності проти України, ОСОБА_6 почав працювати на керівній посаді - прокурора так званої «Прокуратура м. Кам`янка-Дніпровської» (мовою оригіналу «Прокуратура Каменка-Днепровская»), що розташована за адресою: Запорізька область, Василівський район, м. Кам`янка-Дніпровська, проспект 9 Травня, 4-а, та виконувати покладені на нього службові обов`язки прокурора вказаної прокуратури, сприяючи становленню та зміцненню окупаційної влади рф та недопущення контролю України над цією територією.

У подальшому, ОСОБА_6 , з квітня 2022 року (точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено) і до теперішнього часу, перебуваючи на керівній посаді - прокурора так званої «Прокуратура м. Кам`янка-Дніпровської» (мовою оригіналу «Прокуратура г. Каменка-Днепровская»), діючи умисно, на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній безпеці України, надаючи представникам окупаційної адміністрації рф допомогу в проведенні підривної діяльності проти України, перейшовши на бік ворога в період збройного конфлікту в умовах воєнного стану, почав збирати та передавати на щоденних нарадах представникам окупаційної адміністрації рф (точні анкетні дані вказаних осіб під час досудового розслідування не встановлено) інформацію про важливі події та правопорушення, що відбуваються на тимчасово окупованій території м. Кам`янка-Дніпровська Василівського району Запорізької області, у тому числі щодо недопущення встановлення загального ефективного контролю України на цій території, та яка надходить до так званої «Народної міліції м. Кам`янка-Дніпровська» (мовою оригіналу «народна міліція г. Каменка-Днепровская»), що створено окупаційною адміністрацією рф на тимчасово окупованій території України у порядку, не передбаченому чинним законодавством України, а також про результати її розгляду та вжиті заходи реагування вказаними незаконно створеними правоохоронними органами, забезпечуючи та допомогаючи тим самим окупаційним адміністраціям рф та підконтрольним рф самопроголошеним органам, в тому числі правоохоронним, в управлінні тимчасово окупованою територією м. Кам`янка-Дніпровська Василівського району Запорізької області та узурпації виконання ними владних повноважень на вказаній території України.

Крім того, ОСОБА_6 , з квітня 2022 року (точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено) і до теперішнього часу, перебуваючи на керівній посаді - прокурора так званої «Прокуратура м. Кам`янка-Дніпровська» (мовою оригіналу «Прокуратура г. Каменка-Днепровская») координує діяльність незаконно створених на тимчасово окупованій території м. Кам`янка-Дніпровська Василівського району Запорізької області правоохоронних органів так званої «Прокуратура м. Кам`янка-Дніпровська» (мовою оригіналу «Прокуратура г. Каменка-Днепровская») та так званої «Народної міліції м. Кам`янка-Дніпровська» (мовою оригіналу «Народна міліція г. Каменка-Днепровская») та приймає участь в якості керівника так званої «Прокуратура м. Кам`янка-Дніпровська» (мовою оригіналу «Прокуратура г. Каменка-Днепровская») на так званих координаційних нарадах керівників незаконно створених на тимчасово окупованій території м. Кам`янка-Дніпровська Василівського району Запорізької області правоохоронних органів, а також ОСОБА_6 здійснював схиляння до державної зради працівників Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області - їх агітацію щодо виходу на раніше займанні посади до Кам`янсько-Дніпровського районного суду та співпраці з окупаційною адміністрацією рф з метою недопущення деокупації, повернення вищевказаної тимчасово окупованої рф території під загальну юрисдикцію України та відновлення конституційного ладу України на цій території, надаючи тим самим допомогу рф в проведенні підривної діяльності проти України на шкоду суверенітетові та територіальній цілісності України, недоторканості, обороноздатності, державній безпеці України, перейшовши на бік ворога в умовах воєнного часу.

Вказаними умисними діями ОСОБА_6 , забезпечив становлення та зміцнення окупаційної влади рф шляхом безпосередньої участі в утворенні та діяльності незаконних правоохоронних органів, які є частиною окупаційної адміністрації рф, на тимчасово окупованій території України, виконання функцій представника окупаційної адміністрації рф з метою недопущення контролю української влади на території м. Кам`янка-Дніпровська Василівського району Запорізької області, надавши тим самим допомогу рф в проведенні підривної діяльності проти України на шкоду суверенітетові та територіальній цілісності України, недоторканості, обороноздатності, державній безпеці України, перейшовши на бік ворога в період збройного конфлікту, в умовах воєнного стану, тобто державну зраду.

Своїми умисними діями ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.111 КК України, - державну зраду, діяння, умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній безпеці України, шляхом переходу на бік ворога в період збройного конфлікту, наданні іноземній державі та її представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, вчинені в умовах воєнного стану.

Заслухавши доповідь судді; захисника, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; прокурора, яка також підтримала апеляційну скаргу захисника; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, переглядаючи оскаржуваний вирок суду в межах поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що остання підлягає задоволенню, з таких підстав.

Кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 розглядалось у суді першої інстанції у порядку, передбаченому главою 24-1 Особливості спеціального досудового розслідування кримінальних правопорушень КПК України.

Відповідно до вимог ч.3 ст.323 КПК України, судовий розгляд у кримінальному провадженні щодо злочинів, зазначених у частині другій статті 297-1 цього Кодексу, може здійснюватися за відсутності обвинуваченого (in absentia), крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності (спеціальне судове провадження) та/або оголошений в міжнародний розшук.

За наявності таких обставин за клопотанням прокурора, до якого додаються матеріали про те, що обвинувачений знав або повинен був знати про розпочате кримінальне провадження, суд постановляє ухвалу про здійснення спеціального судового провадження стосовно такого обвинуваченого.

Процедури "in absentia" припускають деякий відступ від загальних правил кримінального процесу. Особливе значення при цьому надається питанню про забезпечення прав відсутнього в залі судового засідання підсудного. У прецедентній практиці Європейського Суду з прав людини були вироблені критерії, яким має відповідати таке провадження. При цьому Суд у своїх рішеннях неодноразово наголошував на необхідності забезпечення процесуальних прав і гарантій осіб, що беруть участь у кримінальному процесі. До таких прав, що підлягають безумовному дотриманню, насамперед, відносяться: право бути присутнім під час розгляду справи, право на захисника, право бути вислуханим, право оскаржити заочний вирок.

Так, у рішенні "Медєніца проти Швейцарії" Європейський Суд з прав людини зазначив, що існування процедури заочного кримінального провадження не викликає заперечень лише за умови, що при цьому дотримуються гарантії, що забезпечують права людини, закріплені Конвенцією.

Ключове значення в цьому випадку відіграє повідомлення особи про порушене проти неї кримінальне провадження, яке мало бути здійснено відповідно до процесуальних і матеріальних вимог, що гарантують ефективне здійснення її прав, при тому, що неясна і неофіційна інформація є недостатньою (справа "Сейдовіч проти Італії"). Повідомлення має бути зроблене офіційно, а твердження про наявність повідомлення з листів родичів або від співробітників засобів масової інформації (справа "Шомоді проти Італії"), є необґрунтованими.

Відповідно до вимог статті 297-5 КПК України, повістки про виклик підозрюваного у разі здійснення спеціального досудового розслідування надсилаються за останнім відомим місцем його проживання чи перебування та обов`язково публікуються в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора. З моменту опублікування повістки про виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора підозрюваний вважається належним чином ознайомленим з її змістом.

У цьому провадженні вказаних вимог було дотримано як під час досудового розслідування, так і під час судового розгляду, а також апеляційного провадження, що стороною захисту не заперечується та не спростовано.

Зокрема, повістка про виклик обвинуваченого ОСОБА_6 в судове засідання суду апеляційної інстанції була опублікована у ЗМІ загальнодержавної сфери розповсюдження «Урядовий кур`єр» випуск №239 (8164) від 22 листопада 2025 року; повідомлення про дату, час та місце розгляду провадження також розміщено на офіційному веб-сайті Судової влади.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права, з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, тобто кожний доказ повинен бути оціненим з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На переконання колегії суддів, оскаржуваний вирок суду вказаним вимогам закону відповідає. Суд першої інстанції під час розгляду даного кримінального провадження ретельно дослідив зібрані по справі докази в їх сукупності, надав цим доказам належну юридичну оцінку, правильно встановив фактичні обставини справи та обґрунтовано визнав ОСОБА_6 винуватим у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч.2 ст.111 КК України.

Як зазначено вище, судовий розгляд зазначеного провадження здійснювався за відсутністю обвинуваченого ОСОБА_6 у спеціальному судовому провадженні, рішення про проведення якого було прийняте з урахуванням тих обставин, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України, знає про розпочате щодо нього кримінальне провадження та переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України (м.Кам`янка-Дніпровська, Василівський район, Запорізька область), з метою ухилення від кримінальної відповідальності (спеціальне судове провадження).

У зв`язку з цим обвинувачений ОСОБА_6 не був допитаний судом в якості обвинуваченого по суті висунутого йому обвинувачення.

Разом з тим, судом при проведенні спеціального судового провадження були виконані вимоги, передбачені статтею 297-5 КПК України.

Захист обвинуваченого за призначенням здійснював фахівець в галузі права - адвокат ОСОБА_8 .

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України, при обставинах, зазначених у вироку, та правильність кваліфікації його дій за цією статтею в апеляційній скарзі не оспорюється, у зв`язку з чим, з огляду на положення ч.1 ст.404 КПК України, колегією суддів вирок суду в цій частині не переглядається.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги сторони захисту щодо обґрунтованості призначеного обвинуваченому покарання, колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів. При призначенні покарання суд має врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопрушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності й індивідуалізації.

З матеріалів кримінального провадження убачається, що, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції з достатньою повнотою врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до вимог ст.12 КК України є особливо тяжким злочином, об`єктом якого стали суспільні відносини, пов`язані зі збройною агресією росії та національною безпекою України, особу винного, який раніше не судимий, має двох неповнолітніх дітей, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

Обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

З врахуванням всіх обставин провадження та відомостей про особу обвинуваченого, суд дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті обвинувачення.

Отже, з урахуванням відомостей про особу обвинуваченого; фактичних обставин провадження, тяжкості вчиненого злочину, яке є особливо тяжким та спрямоване проти основ національної безпеки України, підстав для пом`якшення призначеного покарання, колегія суддів не убачає.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дотримався вимог ст.65 КК України.

Призначене судом першої інстанції покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, та буде сприяти досягненню мети, визначеної у ст.50 КК України.

Разом з тим, доводи захисника з приводу призначення судом обвинуваченому ОСОБА_6 додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати посади, пов`язані з виконанням функцій держави Україна, у тому числі в правоохоронних, судових органах, органах місцевого самоврядування строком на 15 років, що не передбачено нормами кримінального законодавства, є слушними, з огляду на таке.

Санкцією статті ч.2 ст.111 КК України не передбачене призначення такого додаткового покарання як позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю.

В свою чергу, частиною 1 статті 55 КК України передбачено, що позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю може бути призначене як основне покарання на строк від двох до п`яти років або як додаткове покарання на строк від одного до трьох років.

Згідно з абзацом 5 частини 1 вказаної статті, позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю як основне або додаткове покарання на строк від десяти до п`ятнадцяти років можливе лише за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених статтями 111-1, 111-2 цього Кодексу, що до цієї справи не відноситься, та на що обґрунтовано звертає увагу захисник в своїй апеляційній скарзі.

Отже, суд, призначивши зазначене додаткове покарання обвинуваченому ОСОБА_6 строком на 15 років, вийшов за межі, передбачені вищевказаною статтею.

З урахуванням зазначеного, вирок суду в цій частині підлягає зміні на підставі ст..ст.407-409 КПК України.

Колегія суддів вважає за необхідне змінити оскаржуваний вирок суду в частині строку призначення додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати посади, пов`язані з виконанням функцій держави Україна, у тому числі в правоохоронних, судових органах, органах місцевого самоврядування, встановивши цей строк - 3 роки.

Керуючись ст.ст.404-405,407-409 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 05 лютого 2025 року, яким ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 111 КК України, змінити в частині строку призначення додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати посади, пов`язані з виконанням функцій держави Україна, у тому числі в правоохоронних, судових органах, органах місцевого самоврядування, встановивши цей строк - 3 роки.

Вважати засудженим ОСОБА_6 за ч.2 ст.111 КК України до 15 років позбавлення волі, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням функцій держави Україна, у тому числі в правоохоронних, судових органах, органах місцевого самоврядування на строк 3 роки з конфіскацією всього майна, що є власністю засудженого.

На підставі ст.54 КК України позбавити ОСОБА_6 класного чину «молодший радник юстиції».

У решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії даної ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4