КОЗЯТИНСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

Іменем України

20.10.25 м. Козятин

Слідчий суддя Козятинського міськрайонного суду Вінницької області ОСОБА_1 , розглянувши в приміщенні суду в м. Козятин Вінницької області скаргу ОСОБА_2 на незаконне затримання, незаконне утримування та позбавлення права на свободу пересування, -

ВСТАНОВИВ:

20.10.2025 р. до провадження слідчого судді, надійшла скарга ОСОБА_2 на незаконне затримання, незаконне утримування та позбавлення права на свободу пересування, в якій заявник просить вжити заходів відповідно до ст. 206 КПК України, зобов`язати уповноважену особу ТЦК та навчального центру негайно звільнити його з місця незаконного утримування, вжити заходів щодо доставлення його до Козятинського міськрайонного суду Вінницької області, дати правову оцінку діям посадових осіб ТЦК, невідкладно повідомити органи прокуратури та ДБР для проведення досудового розслідування за фактами незаконного затримання, перевищення та насильницьких дій, забезпечити адвоката та невідкладну медичну допомогу, направити ухвалу та інформацію до Уповноваженого з прав людини для реагування.

Згідно змісту скарги, заявник не погоджується з процедурою його затримання, з порушенням законної процедури, працівниками ТЦК 17.10.2025 р.

Вивчивши скаргу, вважаю, що необхідно відмовити у відкритті провадження на підставі наступного.

Зі змісту скарги слідчим суддею встановлено, що в межах кримінального чи адміністративного провадження ОСОБА_2 не був затриманий.

Відповідно до п.18 ч.1 ст.3 КПК України слідчий суддя, це суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Згідно п.10 ч.1 ст.3 КПК України кримінальне провадження це досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч.1 ст.24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно з ч.3 ст.26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.206 КПК України кожен слідчий суддя, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи. Якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.

Відповідно до ст.206 КПК України та Закону України «Про попереднє ув`язнення» слідчий суддя може зобов`язати орган державної влади чи службову особу додержатися прав такої особи, якщо вона тримається під вартою в слідчому ізоляторі Державної кримінально-виконавчої служби України, гауптвахті Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, ізоляторі тимчасового тримання або затримана/утримується без ухвали слідчого судді службовими особами органу досудового розслідування (Національної поліції, органів безпеки України, органів Бюро економічної безпеки України, органів державного бюро розслідувань, Національного антикорупційного бюро України).

Передбачені статтею 206 КПК України загальні обов`язки слідчого судді щодо захисту прав людини поширюються не на усі обставини, які розцінюються особою як порушення її права на свободу та особисту недоторканість, а лише на випадки, коли особа позбавляється свободи у процедурі здійснення кримінального провадження.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до ч.2 ст.102, п.1, 17, 20 ч.1 ст.106 Конституції України, Указом Президента України №69/2022 «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022, оголошено про проведення загальної мобілізації.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Порядок звернення до суду за судовим захистом у кримінальному провадженні урегульований Кримінальним процесуальним кодексом України. Зокрема, подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора під час досудового розслідування має відбуватись з дотриманням певних умов.

У ст. 303 КПК України передбачено чіткий перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, прокурора, які можуть бути оскаржені на досудовому провадженні, який розширеному тлумаченню не підлягає.

Згідно норм кримінального процесуального законодавства службові (посадові) особи ТЦК та СП чи військової частини не є уповноваженими службовими особами, яким надано право на здійснення затримання в рамках кримінальної юрисдикції.

Враховуючи встановлені слідчим суддею обставини, у даному випадку має місце незгода заявника із діями уповноважених службових осіб, пов`язаними з мобілізацією.

Відсутні підстави вважати, що ОСОБА_2 затриманою особою в розумінні кримінально-процесуального законодавства, і є особою яка тримається під вартою. А тому повноваження слідчого судді на вказані правовідносини не поширюються.

Відповідно незгода із діями працівників ТЦК та СП не належить до юрисдикції та повноважень слідчого судді, компетенція якого розповсюджується лише на стадію досудового розслідування, а в разі встановлення відповідних підстав питання щодо мобілізації, у тому числі в разі перевищення повноважень посадових осіб, має вирішуватись в межах адміністративного або кримінального провадження.

Таким чином, вважаю, що у слідчого судді відсутні повноваження, визначені КПК України, для з`ясування процедури мобілізації, не пов`язаної із досудовим розслідуванням конкретного кримінального провадження та розгляду клопотання у порядку ст. 206 КПК України, коло питань, викладених в скарзі також не входить до повноважень слідчого судді, визначених ст. 303 КПК України, у зв`язку з чим у відкритті провадження слід відмовити.

Крім того, суд звертає увагу, що подана заява не містить оригіналу підпису позивача та не підписана цифровим підписом в разі відсутності власноручного підпису, що ставить під сумнів авторство поданої заяви.

Виходячи з викладеного, керуючись ст.ст.3, 206, 303, 304 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_2 на незаконне затримання, незаконне утримування та позбавлення права на свободу пересування.

Ухвала може бути оскаржена протягом 5 (п`яти) днів з дня отримання до Вінницького суду.

Ухвала набирає чинності після закінчення строків на її оскарження.

Слідчий суддя: ОСОБА_1