Справа № 148/21/25
Провадження №11-кп/801/1135/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Вінниці в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Немирівського районного суду Вінницької області від 20.10.2025 року у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР за № № 0000139 від 21.05.2023 про продовження ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 111 КК України запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора: ОСОБА_8

захисника: ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Немирівського районного суду Вінницької області від 20.10.2025 року клопотання прокурора Вінницької обласної прокуратури Вінницької області про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0000139 від 21.05.2024, який обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України задоволено.

Продовжено відносно обвинуваченого ОСОБА_7 строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 (шістдесят) днів, тобто до 18.12.2025 включно.

Захисник ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, просив скасувати ухвалу Немирівського районного суду Вінницької області від 20.10.2025 року та змінити запобіжний захід, вказавши альтернативний вид запобіжного заходу у виді застави.

Вимоги апеляційної скарги захисника мотивовано тим, що жодний ризик, передбачений ст. 177 КПК України у клопотанні про продовження запобіжного заходу не доведений.

Захисник звертає увагу на те, що обвинувачений ОСОБА_7 раніше не судимий, вини його недоведена,підозра необгрунтована та не підтверджена доказами, а утримання під вартою обвинуваченого незаконне.

Заслухавши доповідача, думку прокурора ОСОБА_8 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, зазначив, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України продовжують існувати, захисника ОСОБА_6 , який просив задоволити апеляційну скаргу, дослідивши матеріали кримінального провадження, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Відповідно ч.1 ст. 183 КК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу .

Під час апеляційного розгляду суд апеляційної інстанції перевіряє дотримання слідчим суддею вимог ст.ст.177, 178, 183, 184 КПК України, бере до уваги сукупність усіх чинників і обставин, передбачених зазначеними нормами кримінального процесуального закону

З матеріалів провадження убачається, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 111 КК України.

На розгляді Немирівського районного суду знаходиться обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000139 від 21.05.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 111 КК України.

Вирішуючи питання щодо продовження строків тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст.178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, врахував тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

При цьому КПК не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Доводи викладені в апеляційній скарзі захисника є безпідставними.

При цьому, суд апеляційної інстанції звертає увагу на положення ч.6 ст. 176 КПК України, згідно якої під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109114-1, 258258-5, 260, 261, 437442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини 1 цієї статті.

Приймаючи рішення про продовження запобіжного заходу, суддя врахував вік та стан здоров`я, сімейний та матеріальний стан, вид діяльності та місце проживання ОСОБА_7 , який обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення за ч.2 ст. 111 КК України, продовження існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, що унеможливлює обрання обвинуваченому більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Суд, оцінюючи в сукупності обставини, які враховуються при продовженні запобіжного заходу, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження, зважаючи на суспільний інтерес вчиненого кримінального правопорушення, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ у справі «Летельє проти Франції», прийняв законне, обгрунтоване рішення про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_7 .

Твердження захисника ОСОБА_6 про недоведеність обставин, які виправдовують продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є безпідставними.

Апеляційний суд вважає, що, розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, суд виконав вимоги ст. 199 КПК України, та прийняв обґрунтоване рішення про продовження строку тримання під вартою.Також суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правомірно не визначив обвинуваченому ОСОБА_7 розмір застави.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ураховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочинів, передбачених статтями 109-1142, 258-2585, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 КК України.

Перевіривши доводи апеляційної скарги щодо визначення застави, суд апеляційної інстанції вважає, що наявність ризиків переховування від суду, можливості продовження вчинення кримінальних правопорушень, перешкоджання кримінальному провадженню, свідчить про недоцільність визначення застави у даному провадженні.

Апеляційним судом не встановлено істотних порушень положень КПК України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , які б були безумовною підставою для скасування оскарженої ухвали

За таких обставин, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги захисника.

Керуючись ст.422-1 КПК України, суд апеляційної інстанції

п о с т а н о в и в :

Відмовити в задоволенні апеляційної скарги захисника.

Ухвалу Немирівського районного суду Вінницької області від 20.10.2025 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4