Справа № 740/1943/21 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/735/25
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 вересня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції матеріали судового провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 18 серпня 2025 року,

У С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 190, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 190, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 190 КК України, продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою до 16.10.2025 року.

Суд першої інстанції дійшов такого висновку з огляду на те, що на цей час ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, які стали підставою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не зменшилися та продовжують існувати, судове провадження не завершене, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжких кримінальних правопорушень, за які передбачене покарання у виді позбавлення волі, судовий розгляд не завершиться до закінчення строку запобіжного заходу. Тому, врахувавши у сукупності всі обставини, поряд із даними, які характеризують особу обвинуваченого, дійшов висновку, про доцільність продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою. При цьому розглянувши клопотання захисту про заміну запобіжного заходу більш м`яким, дійшовши висновку, що такий не забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Не погодившись із рішенням суду, захисник обвинуваченого подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у виді домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю за місцем проживання.

В обґрунтування вимог зазначає, що судом не взято до уваги обґрунтовані доводи сторони захисту про можливість забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого шляхом застосування менш суворого запобіжного заходу. Сукупність даних про особу, зокрема молодий вік, наявність постійного місця проживання та реєстрації, дружини, матері, відсутність даних про можливість прояву негативної процесуальної поведінки щодо переховування від суду, адже у розшуку не перебував, у країні діє воєнний стан, що обмежує виїзд за межі не те, що країни, а й міста через наявність блок-постів та перевірки документів, вказують на відсутність законних підстав для найсуворішого запобіжного заходу.

Прокурор у судове засідання не з`явився, будучи повідомленим належним чином про день та час розгляду справи, його неявка не перешкоджає апеляційному розгляду.

Заслухавши доповідача, думку захисника та обвинуваченого, які просили задовольнити подану апеляційну скаргу із викладених у ній підстав, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів дійшла висновку про те, що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з огляду на таке.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

За змістом ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання, суд своєю ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання під вартою обвинуваченого, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Як убачається з матеріалів судового провадження, у провадженні Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000129 по обвинуваченню ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 190, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 190, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 190 КК України. Кримінальне провадження знаходиться на стадії судового розгляду.

Прокурором заявлено клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки існують ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КК України.

Відповідно до ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Положеннями ст. 199 КПК України регламентовано порядок продовження строку тримання під вартою.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе. Продовжуючи строк тримання під вартою, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинувачених, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку перебування під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Тримання під вартою та продовження строку такого тримання може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Апеляційний суд відмічає, що зазначені вимоги закону судом першої інстанції дотримані у повному обсязі.

Під час вирішення питання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд першої інстанції встановив, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, оскільки у судовому засіданні прокурором доведено, що ризики не відпали та залишаються актуальними, тому дійшов висновку про необхідність продовження раніше обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Враховуючи наведені дані, наявність ризиків, які продовжують тривати, зокрема, можливість переховування від суду, враховуючи тяжкість покарання, яке загрожує у разі доведеності вини та ризик впливу на свідків, з огляду на те, що кримінальне провадження перебуває на розгляді у суді, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, суд дійшов обґрунтованого висновку про необхідність продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись у кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Посилань на те, що у соціальному, сімейному, матеріальному стані обвинуваченого сталися істотні зміни, які не були враховані судом і які б давали підстави для висновку про зменшення чи нівелювання існуючих ризиків на день постановлення оскарженої ухвали, в апеляційній скарзі не зазначено.

Встановлені на стадії застосування запобіжного заходу ризики зі сплином часу зменшуються, разом із тим зазначені ще є достатньо суттєвими на даній стадії кримінального провадження і дає підстави дійти висновку, що більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, не зможе запобігти існуючим ризикам, що, в свою чергу, не буде слугувати виконанню завдань кримінального судочинства, передбачених ст. 2 КПК.

З урахуванням наведеного колегія суддів не вбачає передбачених законом підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування або зміни ухвали суду.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 409, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення, а ухвалу Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 18 серпня 2025 року, якою продовжено запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 у виді тримання під вартою до 16.10.2025 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4