Справа №303/146/26
№1-кс/303/40/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2026 року м.Мукачево

Слідчий суддя Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю: слідчого СВ Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання в м.Мукачево клопотання слідчого СВ Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000029 від 08.01.2026 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 , неодруженого, в силу ст. 89 КК України не судимого,

в с т а н о в и в:

До Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області надійшло клопотання слідчого СВ Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000029 від 08.01.2026 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави відносно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Клопотання обґрунтоване тим, що близько 20 год. 30 хв. 07.01.2026 року ОСОБА_5 , знаходячись за адресою: місто Мукачево, вул. Івана Франка, буд. 148А, біля магазину «Міllа», перебуваючи у вказаному місці та у вказаний час, реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, розуміючи, що на усій території України відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року в Україні введено воєнний стан, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, усвідомлюючи протиправність та караність своїх дій, діючи з прямим умислом на відкрите викрадення чужого майна, поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого з метою незаконного власного збагачення, за рахунок викраденого майна, з корисливих мотивів на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин з потерпілим ОСОБА_7 , вихопив з руки потерпілого, грошові кошти в сумі 500 гривень однією купюрою, в подальшому потерпілий намагаючись відібрати свої грошові кошти від ОСОБА_5 схопив його за руку, який з метою заволодіння грошовими коштами наніс один удар зжатою в кулак рукою в область обличчя потерпілого ОСОБА_7 від чого останній зазнав фізичного болю, тобто для подолання опору ОСОБА_5 застосував до потерпілого насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, обернувши вказане відкрито викрадене майно на свою користь, ОСОБА_5 разом з ним місце вчинення злочину залишив, розпорядившись майном на власний розсуд, завдавши потерпілому ОСОБА_7 матеріальної шкоди на загальну суму 500 гривень 00 копійок .

ОСОБА_5 о 16 год. 42 хв. 08.01.2026 було затримано в порядку ст.208 КПК України та 08.01.2025 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України - відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаного із насильством, вчиненому в умовах воєнного стану.

Необхідність у застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 викликана тим, що останній обгрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, за вчинення якого передбачено кримінальну відповідальність у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, метою забезпечення виконання ним належної процесуальної поведінки та покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України та недоцільністю обрання щодо підозрюваного інших запобіжних заходів, передбачених п.п.1-4 ч.1 ст.176 КПК України.

У судовому засіданні слідчий та прокурор підтримали вищезазначене клопотання, посилаючись на доводи, викладені в письмовому клопотанні, просили таке задовольнити. Крім того, прокурор повідомив, що ТУ ДБР у м. Рівному здійснюється досудове розслідування за фактом самовільного залишення ОСОБА_5 військової частини.

Підозрюваний ОСОБА_5 просив обрати відносно нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, посилаючись на те, що він не вчиняв інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення, має на утриманні цивільну дружину, яка є внутрішньо переміщеною особою, та малолітню дитину.

Захисник підозрюваного ОСОБА_6 заперечувала проти задоволення клопотання слідчого про обрання відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просила, враховуючи сімейні обставини підозрюваного, обрати відносно нього більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний період доби, щоб останній мав змогу працювати та утримувати сім`ю.

Заслухавши доводи слідчого, прокурора про необхідність задоволення клопотання, пояснення підозрюваного та його захисника, дослідивши матеріали кримінального провадження, приходжу до наступного висновку.

В провадженні СВ Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області перебуває кримінальне провадження №0000029 від 08.01.2026 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

ОСОБА_5 08 січня 2026 року було затримано в порядку ст. 208 КПК України та 09 січня 2026 року останньому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами: протоколом прийняття заяви ОСОБА_7 про кримінальне правопорушення від 07.01.2026, протоколом допиту потерпілого від 08.01.2026, протоколом допиту свідка від 09.01.2026, протоколом пред`явлення для впізнання за фотознімками від 09.01.2026, рапортом працівника поліції від 08.01.2026, протоколом огляду місця події від 08.01.2026 та іншими матеріалами кримінального провадження.

За визначенням Європейського суду з прав людини «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йде мова у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин».

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

За статтею183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу (частина 1); запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років (п.4 частини 2).

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК України встановлено наявність ризиків, передбачених у п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до положень ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів та міра покарання якого передбачає позбавлення волі строком від семи до десяти років, а тому з метою уникнення кримінальної відповідальності може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; може незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні з метою схилення їх до зміни чи відмови від показань для уникнення кримінальної відповідальності; вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки раніше судимий за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст.185 КК України, тому з метою особистого збагачення може вчиняти інші корисливі кримінальні правопорушення.

Враховуючи той факт, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, тому обрати відносно останнього запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання є недоцільним. Осіб, які б поручились за виконання підозрюваним ОСОБА_5 покладених на нього обов`язків, не встановлено, що унеможливлює обрання відносно останнього запобіжного заходу у вигляді особистої поруки. Обрати відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту є недоцільним, оскільки в такому випадку підозрюваний зможе безперешкодно та незаконно впливати на свідків та ухилитись від органів досудового розслідування та суду.

Будь-яких доказів, щодо неможливості перебування підозрюваного під вартою, не надано.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, передбачених ч.1 ст 177 КПК України, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, враховуючи особу підозрюваного ОСОБА_5 , який є раніше судимий, оцінивши в сукупності обставини, визначені статтею 178 КПК України, в тому числі сімейний стан підозрюваного ОСОБА_5 , вагомість доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_5 вказаного кримінального правопорушення, тяжкість злочину, у вчиненні якого він підозрюється, слідчий суддя вважає, що інший, більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, буде недостатнім для запобігання вказаним вище ризикам, а тому для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_5 слід застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів».

Стаття 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважує на тому, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину. Важливим критерієм орієнтуючись на який слід застосовувати вид запобіжного заходу повинна бути санкція за злочин вчинений обвинуваченим, тобто чим більш сувора санкція передбачена за злочин поставлений обвинуваченому в вину тим більш суворий запобіжний захід повинен бути обраний щодо нього.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу встановлено, що надані сторонами кримінального провадження докази доводять обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені п.п.1, 3, 5 ч. 1 ст.177 КПК України і на які вказує прокурор та слідчий; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, а тому відносно підозрюваного слід застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування.

У відповідності до п.1 ч.4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

На підставі викладеного, керуючись ст. 29 Конституції України, ст.ст. 177, 178, 182, 183, 193,194, 196, 197, 199, 202, 205, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в :

Клопотання слідчого СВ Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_3 - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 07 березня 2026 року включно без визначення застави.

На ухвалу слідчого судді протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1