ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/821/549/25 Справа № 694/3203/25 Категорія: ст.183 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

19 листопада 2025 року Черкаський апеляційний суд в складі суддів:

суддя-доповідач ОСОБА_2

судді ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретар ОСОБА_5

за участі:

прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

захисника адвоката ОСОБА_8

законних представників

підозрюваного ОСОБА_9 , ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Звенигородського районного суду Черкаської області від 31.10.2025, якою відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ватутіне,

Черкаської області, українця, громадянина України, з середньою освітою,

не одруженого, зареєстрованого за адресою:

АДРЕСА_1 , раніше не судимого, який обвинувачується у

кримінальному провадженні №0000353 від 18.08.2025 за ч.1 ст.296 КК

України, розгляд якого здійснюється Звенигородським районним судом Черкаської

області у справі 694/3155/25, підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень,

передбачених ч.2 ст.146, ч.1 ст.162 та ч.4 ст.296 КК України,

застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто до 27.12.2025 включно, без визначення розміру застави,

в с т а н о в и в :

зазначеною ухвалою слідчого судді задоволено клопотання старшого слідчого СВ Звенигородського РУП ГУНП в Черкаській області капітана поліції ОСОБА_11 , погоджене прокурором Звенигородської окружної прокуратури ОСОБА_12 , та застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в державній установі «Черкаський слідчий ізолятор» строком на 60 діб, тобто до 27.12.2025 року, включно, без визначення застави.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя виходив з наявності обґрунтованої підозри, ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, даних про особу підозрюваного.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням слідчого судді захисник підозрюваного подав апеляційну скаргу, якою просив скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову про обрання у відношенні ОСОБА_7 іншого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний час доби.

Мотивуючи апеляційну скаргу захисник вказав на те, що наведені у клопотанні ризики органом досудового розслідування нічим не підтверджені, а носять загальний характер. На думку захисника, підозрюваний ніяким чином не може впливати на хід розслідування даної кримінальної справи тим більше впливати на учасників даного провадження, адже свідки і потерпілі у даній справі дали покази. Також на момент вирішення питання застосування запобіжного заходу було виконано основні слідчі дії. ОСОБА_7 має постійне місце проживання, посередньо характеризується за місцем проживання.

Крім того, захисник зазначає, що з точки зору його підзахисного, висунута йому підозра являється необґрунтованою, оскільки він не вчиняв хуліганських дій, не вибивав двері в будинку, не наносив тілесних ушкоджень потерпілим, не кидав вибуховий пристрій. Стосовно інших правопорушень пояснив, що на даний час у нього нормалізувалися відносини з братом та що дії відносно брата були жартом.

На думку захисника при постановленні ухвали слідчим суддею не в повній мірі враховано обставини, передбачені ст.178 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, думку підозрюваного, його захисника, які просили задовольнити апеляційну скаргу, законних представників неповнолітнього працівників органу опіки та піклування Багачівської міської ради Черкаської області, які не заперечували проти застосування вказаного запобіжного заходу, думку прокурора, який просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, вивчивши матеріали клопотання та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає наступне.

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя для прийняття законного й обґрунтованого рішення відповідно до ст.178 КПК України та практики ЄСПЛ, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки. При цьому наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Крім того, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно з ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Та згідно з п.4 ч. 2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно з ч.ч. 1, 2 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Пунктами 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, констатовано обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів Звенигородським РУП ГУНП в Черкаській області проводиться досудове слідство у кримінальному провадженні №0001201 від 08.10.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч.1 ст.162 та ч.4 ст.296 КК України.

29.10.2025 ОСОБА_7 затриманий в порядку ст. 208 КПК України.

30.10.2025 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.146, ч.1 ст.162 та ч.4 ст.296 КК України.

Доказами, що свідчать про обґрунтованість повідомленої підозри ОСОБА_7 є: дані протоколу огляду місця події від 17.10.2025; дані протоколу допиту потерпілого ОСОБА_13 від 17.10.2025; дані протоколу огляду предмета від 17.10.2025; дані протоколу проведення слідчого експерименту з потерпілим ОСОБА_13 від 17.10.2025; дані протоколу допиту свідка ОСОБА_14 від .22.10.2025; дані повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення від 29.10.2025; дані протоколу огляду місця події від 29.10.2025; дані акту перевірки на наявність вибухових матеріалів від 29.10.2025; дані протоколу допиту потерпілого ОСОБА_15 від 29.10.2025; дані протоколу допиту потерпілого ОСОБА_16 від 29.10.2025; іншими матеріалами кримінального провадження.

За наслідками розгляду клопотання слідчий суддя зазначив про наявність обґрунтованої підозри, ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, та врахував дані про особу підозрюваного, які дають підстави для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. При цьому, слідчий суддя не визначив розмір застави з урахуванням того, що ОСОБА_7 вчинено кримінальне правопорушення за ч.4 ст.146 КК України - незаконне позбавлення волі та за ч.4 ст.296 КК України, із мотивів явної неповаги до суспільства, із застосуванням предмета заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень.

З такими висновками слідчого судді повністю погоджується й апеляційний суд.

Розглядаючи дане клопотання, слід також врахувати позицію Європейського суду з прав людини з приводу того, що серйозність пред`явленого обвинувачення і ризик втечі може бути аргументом при обранні запобіжного заходу і відповідно до п.3 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод тримання під вартою може бути виправданим тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості переважає принцип поваги до свободи особистості.

Також ЄСПЛ неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; ризик переховування від суду; можливість вчинення іншого правопорушення особою; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011, рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000, рішення «Летельє проти Франції» від 26.06.1991).

Так, ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 4 до 7 років позбавлення волі та вже обвинувачується у кримінальному провадженні №0000353 від 18.08.2025 за ч.1 ст.296 КК України, розгляд якого здійснюється районним судом та наразі підозрюється у вчиненні інших умисних кримінальних правопорушень, серед яких й направлені проти громадського порядку та моральності. ОСОБА_7 постійного джерела доходу не має, вчинив умисний, тяжкий злочин, характеризується за місцем навчання вкрай негативно, на що вказує характеристика з навчального закладу. При цьому, як встановлено слідчим суддею під час розгляду клопотання у цьому провадженні підозрюваний та його захисник, будь-яких інших доказів на підтвердження своїх доводів щодо застосування домашнього арешту суду не надали, як і документів, які б підтверджували наявність зареєстрованої або постійної адреси проживання підозрюваного, або заяв власника нерухомого майна з погодженням щодо постійного перебування підозрюваного за такою адресою.

Крім того, зважаючи на положення п.4 ч.2 ст.183 КПК України, те, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до семи років, з огляду на наявність матеріалів клопотання про доведеність ризиків, за ч.1 ст.177 КПК України, наведених стороною обвинувачення апеляційний суд вважає обґрунтованим висновок слідчого судді щодо застосованого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

На противагу доводам апеляційної скарги захисника підозрюваного щодо недоведеності та необґрунтованості ризиків, зазначених у клопотанні слідчого, апеляційний суд зауважує, що метою застосування запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто до підозрюваного може бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив належну процесуальну поведінку підозрюваного та запобігав ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, і встановленим в судовому засіданні. Ризики вчинення підозрюваним дій, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, вважаються наявними за умови встановлення слідчим суддею обґрунтованої ймовірності реалізації ним таких дій. При цьому, КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він схильний і має реальну можливість їх здійснити у цьому кримінальному провадженні в майбутньому.

Апеляційний суд вважає, що стороною обвинувачення доведено існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, у даному кримінальному провадженні, а доводи апеляційної скарги не нівелюють та не покривають існуючі ризики у кримінальному провадженні, оскільки не надають впевненості та гарантій у належній процесуальній поведінці останнього, зважаючи на тяжкість і обставини кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_7 , зокрема, вчинення чи то участь у вчиненні кримінального правопорушення особливо небезпечним способом із застосуванням вибухового пристрою у присутності двох людей. Також ОСОБА_7 попри свій молодій вік вже обвинувачується у вчиненні іншого умисного кримінального правопорушення.

Важливим також наявний суспільний інтерес у даному кримінальному провадженні, який полягає у в охороні та недоторканості життя та свободи людини, що переважає повагу до особистої свободи особи, підозрюваного у даному злочині.

Слідчим суддею вивчалась можливість застосування відносно ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків та обґрунтовано підстави відмови у визначенні домашнього арешту, що вбачається із змісту оскаржуваної ухвали та спростовує доводи апеляційної скарги в цій частині.

Не можуть бути прийняті до уваги твердження адвоката, що із свідками проведені всі необхідні слідчі дії, тому ризик незаконного впливу на свідків відсутній. З цього приводу апеляційний суд зауважує, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав від учасників процесу під час судового засідання, крім того, відповідно до ч.4 ст.95 КПК України суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею заслухані пояснення прокурора, слідчого, захисника та підозрюваного для з`ясування обставин, що мають значення при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, відтак доводи апеляційної скарги захисника зводяться до незгоди з ухваленим судовим рішенням щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Згідно з п.2 ч.3 ст.407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право або залишити без змін, або скасувати ухвалу слідчого судді і постановити нову ухвалу.

З урахуванням викладеного, апеляційна скарга не підлягає до задоволення, тому ухвала слідчого судді має бути залишена без змін.

Керуючись ст.ст. 183, 193, 194, 199, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Звенигородського районного суду Черкаської області від 31.10.2025 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто до 27.12.2025 включно, без визначення розміру застави, відносно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач

Судді