КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
_____________________________________
Справа № 753/6928/25
Апеляційне провадження
№ 33/824/3893/2025
Провадження № 3-зв/824/63/2025
П О С Т А Н О В А

31 жовтня 2025 року суддя Київського апеляційного суду ОСОБА_1 , розглянувши заяву ОСОБА_2 про відвід судді Київського апеляційного суду ОСОБА_3 від розгляду апеляційної скарги захисника ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_4 на постанову судді Дарницького районного суду міста Києва від 20 червня 2025 року про притягнення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ст.ст. 124, 122-4, ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

постановою судді Дарницького районного суду міста Києва від 20 червня 2025 року, в якій виправлено описку постановою суду від 26 червня 2025 року, ОСОБА_2 визнано винуватою у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, 122-4, ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000грн, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік. Також з ОСОБА_2 стягнуто на користь держави судовий збір в сумі 605,60грн.

Не погодившись із вказаною постановою судді, 30 червня 2025 року захисник ОСОБА_2 - адвокат ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу до Дарницького районного суду міста Києва, яка разом з матеріалами справи надійшла до Київського апеляційного суду 8 липня 2025 року.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 8 липня 2025 року справу призначено судді ОСОБА_3 .

20 жовтня 2025 року ОСОБА_2 подала до Київського апеляційного суду заяву про відвід судді ОСОБА_3 від розгляду справи №753/6928/25.

Обґрунтовуючи подану заяву, ОСОБА_2 зазначає, що проаналізувавши автоматизовану систему збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень - Єдиний державний реєстр судових рішень, нею встановлено, що судові справи щодо притягнення осіб до адміністративної відповідальності, де суддею-доповідачем був суддя Київського апеляційного суду ОСОБА_3 , встановлено, що останній є упередженим при прийнятті своїх рішень, докази, які стосуються невинуватості особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, суддею ОСОБА_3 до уваги не беруться, а суддя діє як сторона обвинувачення, замість того, щоб об`єктивно оцінивши докази, прийняти рішення.

Також ОСОБА_2 посилається на те, що у неї складається враження, що суддя ОСОБА_3 , розглядаючи справи щодо притягнення осіб до адміністративної відповідальності, здійснює правосуддя лише формально, та не надає належної оцінки доказам, що в свою чергу призводить до негативного ставлення суспільства правової

держави до такого відношення до правосуддя.

ОСОБА_2 вважає, що наявні всі підстави для задоволення її заяви про відвід судді ОСОБА_3 від розгляди справи про притягнення її до адміністративної відповідальності, з метою усунення будь-яких сумнівів в об`єктивності та неупередженості суду.

Чинний КУпАП не містить спеціальних норм, що передбачають для учасників судового розгляду можливість заявити відвід судді у справі про адміністративне правопорушення, відповідно, не визначений і порядок розгляду заяви про відвід.

Однак, Європейський суд з прав людини неодноразово звертав увагу на недосконалість чинного законодавства України і необхідність дотримуватися принципу правової визначеності (п. 53 рішення від 6 листопада 2008 року у справі «Єлоєв проти України», заява № 17283/02); п. 19 рішення від 18 грудня 2008 року у справі «Новік проти України», заява № 48068/06), а Конституційний суд України у п. 3.4 і 3.6 свого рішення від 11 жовтня 2011 року (справа № 10-рп/2011), аналізуючи положення міжнародних актів, наголосив, що «не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення», а відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним».

Рада суддів України у пункті 4 рішення від 8 червня 2017 року № 34 зазначила, що у разі необхідності врегулювання суддею конфлікту інтересів при розгляді матеріалів про адміністративне правопорушення відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення, з огляду на відсутність норм, що визначають правила відводу (самовідводу), до внесення змін до чинного законодавства, враховуючи засади судочинства, передбачені Конституцією України, міжнародні стандарти щодо незалежності суддів, неупередженості та безсторонності судочинства можливе застосування чинних процесуальних норм за аналогією.

Таким чином, відвід, заявлений будь-яким учасником судового розгляду судді, підлягає розгляду.

Вивчивши доводи заявленого ОСОБА_2 відводу, а також матеріали справи про адміністративні правопорушення стосовно ОСОБА_2 , вважаю, що заява задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно з положеннями ст. 2 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією України і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно статті 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Відповідно до положень статей 8, 9 Конституції України та статті 19 Закону України «Про міжнародні договори України» в Україні визнається і діє принцип верховенства права; чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні ЄСПЛ «Мироненко і Мартенко проти України», зокрема у пункті 66, зазначено, що згідно з усталеною практикою Суду, наявність безсторонності має визначатися, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (зокрема, рішення у справах "Фей проти Австрії", рішення від 24 лютого 1993 року, та "Веттштайн проти Швейцарії", заява N 33958/96, п. 42).

У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства" рішення від 10 червня 1996 року).

Заява ОСОБА_2 не містить обґрунтування, які саме дії судді ОСОБА_3 при розгляді справи за протоколами про адміністративні правопорушення, які складені стосовно ОСОБА_2 , свідчать про упередженість або необ`єктивність судді ОСОБА_3 .

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. При чому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. При цьому враховується думка сторін, однак вирішальними є результати об`єктивної перевірки.

Відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу. Якщо він не вмотивований, це є підставою для відмови у його задоволенні.

Заява ОСОБА_2 не містить посилань на докази, які свідчать про необ`єктивність або упередженість судді ОСОБА_3 при розгляді даної справи.

Посилання ОСОБА_2 на аналіз судових рішень, прийнятих суддею ОСОБА_3 в інших справах, вважаю безпідставними, так як ОСОБА_2 не була учасником інших справ, а її заява не містить конкретних посилань на справи та обставини, які б стали підставою для сумніву у неупередженості судді ОСОБА_3 .

Відповідно до положень ст. 75 КПК України суддя не може брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого ч. 3 ст. 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи. У складі суду, що здійснює судове провадження, не можуть бути особи, які є родичами між собою.

Зміст заяви ОСОБА_2 про відвід судді ОСОБА_3 не містить посилань на підстави, передбачені статтею 75 КПК України, для відводу судді.

В зв`язку з вищевикладеним, вважаю, що підстав для відводу судді ОСОБА_3 від розгляду апеляційної скарги захисника ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_4 на постанову судді Дарницького районного суду міста Києва від 20 червня 2025 року не встановлені, заява ОСОБА_2 про відвід судді ОСОБА_3 є необґрунтованою та безпідставною, тому задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

постановив:

у задоволенні заяви ОСОБА_2 про відвід судді Київського апеляційного суду ОСОБА_3 від розгляду апеляційної скарги захисника ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_4 на постанову судді Дарницького районного суду міста Києва від 20 червня 2025 року стосовно ОСОБА_2 відмовити.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1