Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/67/26 Головуючий у суді І-ї інстанції >
Справа № 388/81/26 Доповідач в колегії апеляційного суду
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.02.2026 року. м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря: ОСОБА_5 ,

розглянула у закритому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Долинського районного суду Кіровоградської області від 13.01.2026, стосовно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Докучаєве Устинівського району Кіровоградської області, українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не працює, військовослужбовець, який самовільно залишив військову частину, неодружений, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , не має судимостей,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.152 КК України. Застосовано до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою починаючи з 11 січня 2026 року до 10 березня 2026 року включно.

Інші учасники судового розгляду:

прокурор ОСОБА_8 ,

захисник-адвокат ОСОБА_9 , ОСОБА_6 ,

законний представник неповнолітньої потерпілої ОСОБА_10 ,

потерпіла - ОСОБА_11

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою слідчого судді Долинського районного суду Кіровоградської області від 13.01.2026, застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою починаючи з 11 січня 2026 року до 10 березня 2026 року включно.

Слідчий суддя прийшов до висновку про причетність ОСОБА_7 до події та обґрунтованість підозри у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України.

Слідчим суддею встановлено, що підозрюваний ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні умисного, особливо тяжкого злочину за санкцією якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років. ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину у стані алкогольного сп`яніння. Об`єктом злочину в якому підозрюється є статева свобода та недоторканість неповнолітньої особи. За матеріалами клопотання ОСОБА_7 проживає за адресою: АДРЕСА_1 , характеризується посередньо, скарг на його поведінку не надходило. ОСОБА_7 є особою, яка самовільно залишила військову частину. Підозрюваний не працює, неодружений, не має дітей, тобто не має міцних соціальних зв`язків.

Згідно з дослідженими слідчим суддею доказами, обставинами кримінального провадження, можливо дійти до висновку, що існують ризики, що ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування з метою уникнення кримінального покарання, незаконно впливати на свідків та потерпілу, які разом з ним є мешканцями одного села, з метою надання ними показань на свою користь, перешкоджати кримінальному провадженню шляхом застосування насильства до учасників кримінального провадження, оскільки схильний до вживання спиртних напоїв, тобто може внаслідок вживання алкоголю проявляти агресивну поведінку, а також знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, що мають значення для встановлення обставин кримінального провадження.

За зазначених підстав, з урахуванням особи підозрюваного, а також тих даних про його особу, що встановлено при здійсненні провадження, можливо стверджувати про неможливість застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігти зазначеним ризикам.

В апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді та ухвалити нову ухвалу про застосування підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту або визначити альтернативний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із застосуванням застави в розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 66560 грн з покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

Зазначає, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України відсутні.

Судом не взято до уваги, що ОСОБА_7 не має будь-якого наміру переховуватися від слідства та суду, має постійне місце проживання: АДРЕСА_1 , виїхати за межі країни також не має підстав, які встановлені на час дії воєнного стану. Також, захист наголошував, що ОСОБА_7 активно співпрацював зі слідством весь цей час, невідкладно прибув на власному автомобілі на виклик слідчого (нібито для проходження поліграфа), не заперечував проти арешту його автомобіля в інтересах слідства, так як зацікавлений у доведенні своєї невинуватості в даному кримінальному правопорушенні і встановленні об`єктивної істини.

Прокурором не доведено, і в судовому засіданні не встановлено, факт того, що ОСОБА_7 має намір чи можливість знищити, сховати або спотворити будь-які із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, він навпаки добровільно надав всі речі, автомобіль та свої біологічні зразки на вимогу слідчого. В матеріалах, доданих до клопотання зазначено, що всі речові докази, які мають суттєве значення для справи вже були оглянуті слідчим, про що складено відповідний акт огляду та вилучені для проведення відповідних експертиз. В клопотанні чітко не вказані які ще докази не оглянуто чи не вилучено і чи буде в цьому потреба. Підозрюваний повідомляв суд, що активно співпрацює зі слідством, з`являтиметься на першу вимогу слідчого та надаватиме всі необхідні речі та докази. Твердження суду першої інстанції, що ОСОБА_7 в наслідок вживання алкоголю може проявляти агресивну поведінку взагалі нічим не обґрунтовано, не підтверджено і не зрозуміло чому суд прийшов до такого висновку.

Слідчий суддя не взяв до уваги факт, що потерпіла разом із своїми батьками проживає у місті Кривий Ріг натомість зазначив в оскаржуваній ухвалі, що нібито вони з підозрюваним проживають в одному селі. Захист звертав увагу суду, що всі ключові свідки вже допитані, і зі змісту протоколів допиту свідків, які додано до клопотання, деякі свідки взагалі не давали показів, щодо винуватості підзахисного, а свідчення батька та бабусі записано зі слів самої потерпілої. В результаті неповного дослідження цих доказів слідчий суддя, на думку захисту, помилково прийшов до висновку, що ОСОБА_7 може мати або має намір і потребу незаконно впливати на свідків, потерпілу, інших осіб, причетних до вчинення кримінального правопорушення

Також у суді першої інстанції прокурором взагалі не доведено, що ОСОБА_7 має намір чи можливість перешкоджати кримінальному провадженню будь-яким іншим чином.

Таким чином, прокурором не доведено про існування всіх зазначених ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, на запобігання яким спрямоване застосування виняткового запобіжного заходу - тримання під вартою, що призвело до постановлення оскаржуваного рішення.

Захист вважає, що висновки про наявність ризиків (переховування, тиск на свідків) є передчасними, оскільки вони фактично ґрунтуються лише на тяжкості підозри, а не на реальних фактах поведінки особи.

Захист наголошував, що тілесні ушкодження потерпілій цілком могли бути нанесені іншою особою в період до 23:50 ( час коли вона повернулася додому), в тому числі і батьком, який з його свідчень сварив потерпілу після того як вона повернулася додому.

Захист вважає, що слідчим суддею, порушено визначену ч.3 ст. 183 КПК України норму, якою встановлено його обов`язок визначити розмір застави, при тому що слідством не встановлено факт застосування фізичного насилля стосовно потерпілої або погрози його застосування, а тяжкість статті, яка зазначена у підозрі не може слугувати належним та допустимим доказом вчинення таких дій.

Також судом першої інстанції не взято до уваги доводи захисту, що деякі з ризиків можуть мати місце під час судового розгляду, однак вони не можуть впливати на доцільність саме тримання під вартою, і можливо застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

На думку захисту, домашній арешт дозволить дотриматися балансу між інтересами слідства та правами людини.

Перебування підозрюваного в СІЗО створює сильний психологічний тиск, що може призвести до більш тяжких наслідків, які можуть бути невиправними після встановлення об`єктивної істини і доведення невинуватості ОСОБА_7 .

Також слідчим суддею зроблено досить упереджений висновок, що підозрюваний не має міцних соціальних зав`язків оскільки не одружений і не має дітей. Підозрюваному ОСОБА_7 на даний час повних 24 роки, це молода людина, у якої ще все життя попереду, він має цивільну дружину , яка є вагітною на даний час, матір, неповнолітню сестру, яка має статус дитини з інвалідністю, у догляді за якою підзахисний активно допомагає матері, бабусю та дідуся, які виростили його і висновки суду, що він не має міцних соціальних зав`язків оскільки не одружений і не має дітей, свідчить про формалізм суду при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу.

Захист вважає, що слідством не доведено неможливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

ОСОБА_7 має міцні соціальні зв`язки у місці постійного проживання, де він характеризується позитивно, має родину, вагітну цивільну дружину, підозрюваний не має непогашеної чи не знятої судимості. Крім того згідно направлення проходив лікування за діагнозом цефалгічний синдром після отриманої контузії під час проходження служби.

Захист звертав увагу суду першої інстанції, що в клопотанні про обрання запобіжного заходу, в повідомленні про підозру, показах батька потерпілої та показах свідків зазначено різний час нібито вчинення кримінального правопорушення, а саме 22:20 та 23:00 ( а повернулася потерпіла додому взагалі у 23:50 згідно показів батька). Підозрюваний повідомляв слідство , що в даний період його автомобіль загруз у багнюці і він звертався за допомогою до родичів, зокрема ОСОБА_12 , який якраз близько 22:30-23:30 допомагав ОСОБА_7 витягнути його автомобіль. Крім того, в матеріалах, додатних до клопотання, є покази свідка ОСОБА_13 , яка стверджує, що потерпіла зверталася до неї із проханням надати поліції певну інформацію, яка не відповідала дійсності. Захист допускає, що ці дії потерпілої спрямовані на приховування своїх відносин з ОСОБА_14 , 1979 року народження, які потерпіла хотіла приховати від батьків, свідомо звинувативши ОСОБА_7 в діях, які він не вчиняв.

Підозрюваний повідомляв суд, що потерпіла раніше вже виявляла ознаки уваги, а саме писала різні повідомлення в соціальних мережах, в результаті чого він і його дружина змушені були її заблокувати. Захист допускає, що потерпіла можливо хотіла якоїсь взаємності від підозрюваного, а не отримавши її вирішила безпідставно звинуватити його у її зґвалтуванні.

Підсумовуючи викладене, обґрунтованість висунутої ОСОБА_7 підозри викликає значні сумніви, так як ґрунтується лише показах батька потерпілої, покази свідків, які б вказували на вину підзахисного суду не надано, прямі докази причетності підозрюваного до зґвалтування ( такі як сліди боротьби, ударів, укусів, синців, петехій (дрібних крововиливів) в очах (ознака задушення), які були б характерні коли жертва відбивається від свого нападника) відсутні тому вважаємо, що застосування виняткового запобіжного заходу - тримання під вартою, є не доцільним і передчасними.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, захисників ОСОБА_9 та ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу та просили визначити розмір застави;

законного представника потерпілої ОСОБА_10 та потерпілу ОСОБА_11 , які підтримали апеляційну скаргу сторони захисту та не заперечували стосовно визначення застави підозрюваному;

прокурора, яка заперечувала щодо задоволення апеляційної скарги захисника, зазначивши, що тримання під вартою є обґрунтованим та виправданим запобіжним заходом; вивчивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги захисника, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 слідчий суддя встановив наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, обґрунтував наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, врахував особу ОСОБА_7 та дійшов висновку про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Згідно зі ст.2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених в ст.177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі і ті, які зазначені в ч.1 ст.178 КПК України.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, ч.3 ст.152 КК України, який є особливо тяжким, вчинений щодо неповнолітньої. Прокурор в обґрунтування клопотання послався на те що, наявні ризики п.п.1,2, 3,4 ч.1 ст.177 КПК України, що є підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Під час апеляційного розгляду при перевірці клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, законним представником неповнолітньої ОСОБА_11 ОСОБА_10 повідомлено, що між його донькою та підозрюваним був статевий акт за згодою сторін. Зазначив, що на повідомлення про зґвалтування відразу звернувся із заявою до поліції. Щодо наявності тілесних ушкоджень на тілі доньки зазначив, що вони могли виникнути від дій батька.

Потерпіла ОСОБА_11 підтвердила заявлення батька та зазначила, що спочатку сказала бабусі, що її зґвалтував ОСОБА_7 , а бабуся розповіла батьку.

На питання колегії суддів щодо тиску на неповнолітню щодо зміни показів зазначила, що будь-якого тиску не мала.

З вищезазначеного вбачається, що між неповнолітньою потерпілою ОСОБА_11 та підозрюваним ОСОБА_7 були відносини, зазначене вище вимагає перевірки органами досудового розслідування.

Щодо доводів сторони захисту при розгляді апеляційної скарги, на відсутність доказів причетності ОСОБА_7 до кримінального правопорушення, слід зауважити, що такі обставини перевіряються судом під час розгляду справи по суті шляхом дослідження доказів та надання їм відповідної оцінки.

ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.152 КК України, на даний час триває досудове розслідування, питання щодо доведення або не доведення винуватості у його вчиненні не може бути предметом дослідження суду апеляційної інстанції, зважаючи на стадію кримінального провадження та особливості апеляційного розгляду з перегляду конкретного судового рішення.

Перевіряючи підтвердженя ризиків на думку колегії суддів є непідтвердженим ризик можливого незаконного впливу на свідків та потерпілу, з метою надання ними показань на свою користь. На час розгляду клопотання стороною обвинувачення не надано належних доказів на підтвердження цього ризику. Навпаки стороною захисту було надано копії скріншотів переписки неповнолітньої потерпілої із свідками в яких вона просила надати відомості органам досудового розслідування свідком яких вона не була. Необхідно зауважити, що відповідно до протоколів допиту потерпілої та її законного представника місцем проживання є м.Кривий Ріг.

Відсутнє підтвердження щодо можливого перешкоджання кримінальному провадженню шляхом застосування насильства до учасників кримінального провадження, оскільки посилання щодо схильності до вживання спиртних напоїв встановлений судом першої інстанції є таким, що не підтверджується матеріалами клопотання. Стороною обвинувачення не надано відомостей, що підозрюваний особисто або через третіх осіб вчиняє, чи намагається вчинити тиск на учасників кримінального провадження. Відомості щодо зловживання спиртними напоями нічим не підтверджені.

На думку колегії судів, обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням застави є пропорційною меті забезпечення кримінального провадження, зважаючи на пояснення потерпілої та в її інтересах законного представника, і буде саме тим, який буде достатнім стримуючим засобом, що здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного та запобіганню ризикам, та жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти такому.

Вимоги чинного законодавства не містять заборони застосування альтернативного заходу при вирішенні клопотання про обрання/продовження строку тримання під вартою за інкримінованим правопорушенням. Апеляційний суд бере до уваги надані стороною обвинувачення характеризуючі дані щодо ОСОБА_7 , обставини вчинення кримінального правопорушення, які підлягають ретельній перевірці, та дійшов висновку щодо можливого застосування альтернативного заходу при вирішенні клопотання про обрання строку тримання під вартою за інкримінованим правопорушенням.

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати її буде достатнім стримуючим засобом, щоб нівелювати у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Зокрема, в рішенні у справі «Хрістова проти Болгарії», ЄСПЛ зазначив: «Національні суди повинні приводити достатні аргументи, щоб виправдати суму встановленої застави. Так, серйозність обвинувачення не тільки не може бути єдиним фактором, що обґрунтовує розмір застави, вона не може бути вирішальним фактором. Так само небезпека переховування від правосуддя не може бути оціненою виключно на основі міркувань, що стосуються тяжкості покарання, яке, ймовірно, буде накладено».

Зважаючи на обставини які були встановлені при розгляді апеляційної скарги колегія суддів вважає, що застава у сумі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, буде достатнім для виконанням ним процесуальних обов`язків, у тому числі зможе по побігти ризикам передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

В разі внесення застави колегія суддів зазначає обов`язки, які підозрюваний, зобов`язаний виконувати, а саме : прибувати за викликом до суду; не відлучатися із населеного пункту в якому проживає чи перебуває без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування із потерпілою, її законними представниками, свідками, як особисто, так і через третіх осіб, за виключенням проведення за їх участі слідчих дій, здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Зазначені обмеження пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та узгоджуються з вимогами ч.6 ст.182 КПК України.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу сторони захисту необхідно задовольнити, а ухвалу слідчого судді Долинського районного суду Кіровоградської області від 13.01.2026 необхідно скасувати та постановити нову ухвалу.

Керуючись ст.ст. 177, 182, 183, 193, 194, 376 ч.2, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу Долинського районного суду Кіровоградської області від 13.01.2026 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання заступника начальника СВ віділлення поліції №1 Кропивницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області ОСОБА_15 , погодженого з начальником Долинського відділу Знам`янської окружної прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_16 про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою - задовольнити частково.

Обрати підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 10 березня 2026 року включно, в межах строку досудового розслідування.

Визначити ОСОБА_7 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, в якості застави, що в грошовому еквіваленті становить 66560 /шістдесят шість тисяч п`ятсот шістдесят/ гривень, яка ним або заставодавцем може бути внесена на

депозитний рахунок UA0086310, отримувач коштів Держказначейська Служба України м.Київ , банк отримувача Держказначейська Служба України м.Київ; код банку отримувача МФО 820172, призначення платежу: «застава за ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у справі 388/81/26; 11-сс/4809/67/26, Кропивницький апеляційний суд, із зазначенням анкетних даних особи, яка вносить заставу».

У разі внесення заставодавцем визначеної в ухвалі суми застави, зобов`язати підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - прибувати за викликом до суду; не відлучатися із населеного пункту в якому проживає чи перебуває без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування із потерпілою, її законними представниками, свідками, як особисто, так і через третіх осіб, за виключенням проведення за їх участі слідчих дій, здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Попередити підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що в разі невиконання покладених на нього зобов`язань внесена застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету.

Після внесення застави і звільнення підозрюваного з-під варти слід вважати, що до нього застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному в цій ухвалі розмірі, оригінал документа із відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення має негайно здійснити розпорядження про звільнення з-під варти.

Ухвала суду підлягає до негайного виконання після її проголошення.

Контроль за виконанням ухвали апеляційного суду покласти на прокурора, що здійснює процесуальне керівництво.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4