Справа № 703/3285/25

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2025 року м. Сміла

Колегія суддів Смілянського міськрайонного суду Черкаської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні у залі суду у м. Сміла клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сміла Черкаської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 113, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 263-1 КК України

встановила:

В провадженні Смілянського міськрайонного суду Черкаської області перебуває на розгляді кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 113, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 263-1 КК України.

У судовому засіданні прокурор звернувся з клопотанням про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 застосованого щодо нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 діб.

Клопотання обґрунтовує тим, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 15 років або довічним позбавленням волі з конфіскацією майна. У зв`язку з цим існує ризик можливого переховування від суду з підстав тяжкості покарання, що йому загрожує. Окрім цього просить врахувати, що ОСОБА_7 офіційно непрацюючий, не має сталих зв`язків, а тому не маючи жодного джерела доходів, перебуваючи на волі може не з`являтися до суду, виїхати на заробітки.

Також вказує, що ОСОБА_8 злочин у складі групи осіб, тому здійснюватиме заходи, спрямовані на уникнення притягнення до кримінальної відповідальності шляхом впливу або домовленостей з іншими особами. Також зазначає, що перебуваючи на волі, ОСОБА_7 може спілкуватися зі спільниками та вживати спільних заходів спрямованих на унеможливлення представлення в суді даних необхідних для повного, всебічного та об`єктивного судового розгляду. Перебуваючи на волі, ОСОБА_7 зможе продовжити займатися вказаною злочинною діяльністю та вчинити нові тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини, пов`язані зі шкодою державній безпеці в умовах воєнного стан. Зазначає, що ОСОБА_7 здійснював дії, метою та прямим наслідком яких є ослаблення держави шляхом пошкодження об`єктів, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення; при продовженні вчиненні тотожних протиправних дій, що інкримінуються обвинуваченому, це безпосередньо загрожуватиме ослабленню держави, оскільки вказані об`єкти відносяться до об`єктів критиної інфраструктури стратегічного значення; обвинувачений здійснював диверсійні дії попри те, що в Україні з 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України діє воєнний стан та оголошено про загальну мобілізацію, обов`язком громадян України є захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів, натомість обвинувачений умисно і свідомо вчиняв дії, метою і прямим наслідком яких є ослаблення держави.

Враховуючи тяжкість вчинених злочинів, з метою запобігання спробам переховуватися від органів

В судовому засіданні ОСОБА_7 та захисник вважали за можливе змінити запобіжний захід на домашній арешт.

Вирішуючи клопотання, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Так, 17 січня 2025 року ОСОБА_9 ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який в подальшому було продовжено ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 31 липня 2025 року до 28 вересня 2025 року.

Згідно з ч.3 ст.331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини "Тейс проти Румунії", автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України.

Згідно ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Зокрема при продовженні строку тримання під вартою суд оцінює підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин справи.

Крім цього, враховуючи практику Європейського суду та положення ч.1ст. 178 КПК України, при розгляді питання про доцільність продовження тримання особи під вартою, суд бере до уваги характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Вирішуючи питання про продовження строку дії запобіжного заходу суд враховує, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 15 років або довічне позбавленням волі, з конфіскацією майна; окрім цього, слід врахувати, що обвинувачений ОСОБА_7 офіційно непрацюючий, не має сталих зав`язків, а тому не маючи жодного джерела доходів, перебуваючи на волі, може не з`являтися до суду, виїхати на заробітки; ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину у складі групи осіб, тому здійснюватиме заходи, спрямовані на уникнення притягнення до кримінальної відповідальності шляхом впливу або домовленостей з іншими особами; також перебуваючи на воді ОСОБА_7 може спілкуватися зі спільниками та вживати спільних заходів спрямованих на унеможливлених представлення в суді даних, необхідних для повного, всебічного та об`єктивного судового розгляду кримінального правопорушення, в тому числі обвинувачений може здійснювати психічний або фізичний вплив на свідків та потерпілого, які наразі не допитані, з метою відмови від дачі показань, або дачі завідомо неправдивих показань, а також останній може перешкоджати розгляду кримінального провадження іншим чином у будь-яких формах з метою ухилення від покарання; перебуваючи на волі ОСОБА_7 зможе продовжити займатися вказаною злочинною діяльністю та вчинити нові тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини, пов`язані зі шкодою державній безпеці в умовах воєнного стану; обвинувачений ОСОБА_7 здійснював дії метою та прямим наслідком яких є ослаблення держави шляхом пошкодження об`єктів, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення; при продовженні вчиненні тотожних протиправних дій, що інкримінуються обвинуваченому, це безпосередньо загрожуватиме ослабленню держави, оскільки вказані об`єкти відносяться до об`єктів критичної інфраструктури стратегічного значення; ОСОБА_7 обвинувачується у здійсненні диверсійних дій попри те, що в Україні з 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України діє воєнний стан та оголошено про загальну мобілізацію, обов`язком громадян України є захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів (ст. 65 Конституції України), натомість, обвинувачений умисно і свідомо вчиняв дії, метою та прямим наслідком яких є ослаблення держави.

Під час розгляду клопотання прокурора у судовому засіданні судом достовірно встановлено, що ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, які були враховані при обранні обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не зменшилися, не втратили свою актуальність та продовжують існувати на даний час.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про доцільність продовження застосованого щодо обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який забезпечить його належну процесуальну поведінку, у зв`язку з чим клопотання прокурора слід задовольнити.

Відповідно до ч.4 ст. 184 КПК України під час дії воєнного стану суд, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого ст. 113 КК України.

Керуючись ст.177, 178, 331, 336, 369-372 КПК України, колегія суддів, -

постановила:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, застосованого відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 днів, тобто по 21 листопада 2025 року включно без визначення розміру застави.

Роз`яснити, що учасники процесу не позбавлені права звернення до суду у встановленому законом порядку з клопотанням про зміну чи скасування запобіжного заходу впродовж судового розгляду кримінального провадження.

Ухвала підлягає негайному виконанню, однак може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Черкаського апеляційного суду.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строків на її оскарження, а в разі оскарження - після розгляду скарги апеляційним судом, якщо така не буде скасована.

Копії ухвали направити начальнику Державної установи «Черкаський слідчий ізолятор», вручити прокурору, обвинуваченому та захиснику.

Повний текст ухвали оголошений о 09 год. 00 хв. 24 вересня 2025 року.

Головуючий: ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3