Справа № 478/694/25 Провадження № 1-кп/478/76/2025
У Х В А Л А
30 вересня 2025 року. Казанківський районний суд Миколаївської області, в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
представника потерпілої ОСОБА_4 ,
(в режимі відеоконференції)
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
(в режимі відеоконференції)
захисника ОСОБА_7 ,
(в режимі відеоконференції)
Ухвалою суду від 19.06.2025 року кримінальне провадження призначено до судового розгляду, запобіжний захід у виді тримання під вартою, застосований до обвинуваченого ОСОБА_5 ухвалою слідчого судді Новобузького районного суду Миколаївської області від 29.03.2025 рокупродовжено строком на 60 днів.
Ухвалою суду від 26.08.2025 року запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 було продовжено строком на 60 днів.
30 вересня 2025 року до суду надійшло клопотання прокурора у кримінальному провадженні прокурора Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 про продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_5 обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.152 КК України. Клопотання обґрунтоване наявністю ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: що обвинувачений може переховуватися від суду; незаконно впливати на неповнолітню потерпілу та свідків у кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення.
Прокурор вважає, що є всі підстави продовжити застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_5 виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
В судовому засіданні прокурор клопотання підтримала, просила продовжити відносно обвинуваченого строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на шістдесят днів.
Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисники просили відмовити в задоволенні клопотання прокурора, посилаючись на не доведення прокурором заявлених ризиків, можливість запобігти заявленим прокурором ризиків більш м`яким запобіжним заходом, наявністю позитивної характеристики обвинуваченого, який є військовослужбовцем та захисником нашої держави.
За наведених обставин, обвинувачений та захисники просили суд відмовити в задоволенні клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого.
В судове засідання захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_8 не прибув, про дату. час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. Згідно поданої заяви від 30.09.2025 року захисник ОСОБА_8 повідомив суд про неможливість прибуття в судове засідання, посилаючись на хворобу та перебування на лікарняному. Проти розгляду клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу за участі інших захисників не заперечував. Просив в його задоволенні відмовити.
В судове засідання законна представниця потерпілої та потерпіла не прибули. Про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином.
Представник потерпілої - адвокат ОСОБА_4 клопотання прокурора підтримав, просив його задовольнити.
Вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши докази при розгляді цього клопотання, суд вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як встановлено з матеріалів клопотання ухвалою слідчого судді Новобузького районного суду Миколаївської області від 29.03.2025 року застосовано до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою до 28.06.2025 року включно.
Ухвалою слідчого судді Новобузького районного суду Миколаївської області від 20.05.2025 року запобіжний захід у виді тримання під вартою, відносно ОСОБА_5 було продовжено до 28.06.2025 року включно.
Ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області 19.06.2025 року запобіжний захід у виді тримання під вартою, відносно ОСОБА_5 було продовжено до 17.08.2025 року включно.
Ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 26.08.2025 року запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 було продовжено до 11.10.2025 року велючно.
За змістом ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, зазначених частиною першою вказаної статті.
Згідно з положеннями ч. 2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може вчинити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Відповідно до ст. 199 КПК України суд продовжує строк тримання обвинуваченого під вартою, якщо на момент розгляду клопотання про продовження цього строку ризики, враховані при застосуванні запобіжного заходу, не зменшилися.
Згідно зі ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також з огляду на практику Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.
Відповідно до п. 79 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Харченко проти України" від 10 лютого 2011 року продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.
При вирішені питання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд враховує, що обставини у справі з часу обрання запобіжного заходу не змінилися, та наявні ризики встановлені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшились від часу обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Так, ОСОБА_5 , обвинувачується у скоєнні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання від семи до дванадцяти років позбавлення волі. У зв`язку з чим тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому є достатнім мотивом та підставою для обвинуваченого переховуватися від суду.
У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 р. Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.
Також, Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Окрім цього, суд вважає наявним ризик, передбачений п.3 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме ризик незаконного впливу на неповнолітню потерпілу та свідків у вказаному кримінальному провадженні, оскільки будучи родичем потерпілої та знайомим зі свідками, обвинувачений може отримати змогу схиляти їх до спотворення показів та об`єктивно перешкоджати встановленню об`єктивної істини у кримінальному провадженні.
Також, наявний ризик того, що ОСОБА_5 , може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки неодноразово судимий, що вказує на ризики продовження вчинення кримінального правопорушення.
Вказані вище обставини унеможливлюють застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, яке не знизить вказані ризики, передбачені пунктами 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Також, оскільки дане кримінальне провадження стосується злочину, вчиненого із застосуванням насильства, суд, керуючись правилами ч. 3 ст. 183 КПК України, не вбачає підстав для визначення обвинуваченому застави.
Доводи сторони захисту з приводу необґрунтованості клопотання про продовження строку запобіжного заходу суд вважає відхилити, оскільки норми КПК України не вимагають доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям "ризик" - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії обвинуваченого кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.
Запобіжний захід застосовується саме з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки обвинуваченого та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто в даному випадку, суд має зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.
Таким чином, вирішуючи питання доцільності продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою, суд виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, із ступеня тяжкості інкримінованого йому кримінального правопорушення, а також приймає до уваги ту обставину, що підстави, за яких слідчим суддею під час досудового слідства було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та відповідно продовжено строк його дії, не відпали і продовжують діяти на даному етапі судового розгляду.
Керуючись ст. ст. 177, 199, 314-317, 331, 369-372,383,395 КПК України, суд
Клопотання прокурора у кримінальному провадженні прокурора Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 про продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою - задовольнити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, без визначення розміру застави, строком на 60 (шістдесят) днів.
Строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 до 28 листопада 2025 року включно.
Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя