Справа № 473/3492/25
Номер провадження1-кп/473/321/2025
В И Р О К

іменем України

"08" жовтня 2025 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_7 ,

законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_7 ОСОБА_8 ,

представника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000411 від 09.05.2025 по обвинуваченню

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, уродженця м.Вознесенська, Миколаївської області, з професійною освітою, не одружений, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України,

в с т а н о в и в:

Формулювання обвинувачення визнаного судом доведеним.

Так, 08.05.2025, близько 23 години, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , прибув до домоволодіння АДРЕСА_2 , де мешкає ОСОБА_6 .

09.05.2025 біля 00 годин 30 хвилин, під час відпочинку на прибудинкової території вищезазначеного домоволодіння між неповнолітнім ОСОБА_7 та ОСОБА_6 на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних стосунків виник конфлікт. Під час конфлікту у неповнолітнього ОСОБА_7 виник злочинний умисел, направлений на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_6 .

В подальшому, діючи на виконання злочинного умислу, ОСОБА_7 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та, передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків і бажаючи їх настання, маючи умисел на спричинення тілесних пошкоджень потерпілому, умисно наніс кулаками руки та ногами не менше 15 ударів в область тулубу, голови, обличчя, грудної клітини ОСОБА_6 , спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді саден, забоїв-гематом обличчя, голови, тулубу, кінцівок та закритої тупої травми грудної клітини з переломом 5-го ребра зліва, яка відноситься до середньої тяжкості тілесних ушкоджень, яке не є небезпечним для життя, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 вину визнав повністю. Відмовився від дачі пояснень, відповідно до ст.63 Конституції України. Пояснив суду, що ставиться до вчиненого негативно, запевняє суд, що в подальшому не буде вчиняти кримінальні правопорушення. Щиро кається.

Потерпілий ОСОБА_6 суду пояснив, що 08.05.2025 він з обвинуваченим ОСОБА_7 вживали спиртні напої, потім боролися граючись, але останній вдарив його по шиї, про що вони не домовлялися, тому почалася справжня бійка. ОСОБА_7 наносив йому багато ударів в область тулубу, голови, обличчя, грудної клітини, він втрачав свідомість. Сусідка, до якої він доповз, викликала швидку допомогу і поліцію. Потерпілий просив суд призначити покарання обвинуваченому на розсуд суду.

Свідок ОСОБА_11 суду пояснив, що 08.05.2025 він та ОСОБА_7 зустрілися вдома у останнього, де вживали спиртні напої, запросили свідка ОСОБА_12 та пішли до дому потерпілого ОСОБА_6 , де також вживали спиртні напої разом з останнім. Потім потерпілий запропонував поборотися та почав боротися з обвинуваченим, при цьому сказав свідку ОСОБА_11 та ОСОБА_12 вийти. Крім того, свідок ОСОБА_11 бачив ОСОБА_6 з арматурою, та пояснив суду, що ОСОБА_12 бачив як останній вдарив обвинуваченого. ОСОБА_12 побачив, що потерпілий має намір знову наносити удар обвинуваченому, тому відштовхнув потерпілого та забрав у нього арматуру. Разом з тим, свідок пояснив суду, що бачив як обвинувачений бив потерпілого по голові, ребрам, кулаками, ногами, а він разом з ОСОБА_12 відтягували його від потерпілого.

Свідок ОСОБА_12 пояснив суду, що 08.05.2025 він разом з ОСОБА_7 , ОСОБА_11 прийшли до потерпілого ОСОБА_6 , де вживали спиртні напої. Потім потерпілий запропонував обвинуваченому поборотися, а тому їм сказав вийти за ворота. Бійка між ними переросла в справжню. Крім того, свідок вказав, що бачив ОСОБА_6 з арматурою, та те, як останній вдарив нею обвинуваченого. Крім того, побачив, що потерпілий має намір знову наносити удар обвинуваченому, тому відштовхнув його та забрав у нього арматуру. Разом з тим, свідок пояснив суду, що бачив як обвинувачений наносив удари потерпілому по голові, ребрам, кулаками, ногами, а він разом з ОСОБА_11 відтягував його від потерпілого.

Законний представник неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_7 ОСОБА_8 пояснила суду, що її син проживає з нею разом з іншими неповнолітніми дітьми, у великому будинку, в окремій кімнаті; отримав професійну освіту. Всі умови в будинку для його проживання створені.

Представник ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_9 пояснила суду, що обвинувачений на обліку у службі у справах дітей не перебуває, в родині створені необхідні умови для його проживання.

Крім того вина обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КК України підтверджується дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами:

-заявою потерпілого ОСОБА_6 від 09.05.2025 про вчинене кримінальне правопорушення відносно нього у зв`язку з спричиненням тілесних ушкоджень (т.1, а.п.32);

-протоколом огляду місця події від 09.05.2025, відповідно до якого оглянуто домоволодіння АДРЕСА_2 , де мешкає ОСОБА_6 ; слідчим виявлено та зафіксовано відомості щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, зроблені фототаблиці (т.1, а.п.34-39);

-протоколом проведення слідчого експерименту від 26.05.2025 з потерпілим ОСОБА_6 , відповідно до якого слідчим перевірено і уточнено відомості, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а саме як обвинувачений наносив тілесні ушкодження потерпілому (т.1 а.п.41-48);

-протоколом проведення слідчого експерименту від 27.05.2025 зі свідком ОСОБА_11 відповідно до якого слідчим перевірено і уточнено відомості, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а саме як обвинувачений наносив тілесні ушкодження потерпілому (т.1 а.п.77-78)

-протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 21.05.2025, відповідно до якого здійснено тимчасовий доступ до медичної карти стаціонарного хворого хірургічного відділення « ІНФОРМАЦІЯ_3 » ОСОБА_6 (т.1, а.п.53-54)

-висновком експерта № 103 від 22.05.2025, згідно якого у потерпілого ОСОБА_6 зазначені тілесні ушкодження, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень та середнього ступеня тяжкості, яке не є небезпечним для життя, що спричинило тривалий розлад здоров`я (т.1, а.п.57-58)

-висновком експерта № 109 від 25.06.2025, згідно якого зазначено, що тілесні ушкодження у ОСОБА_6 могли утворитися в умовах та за обставин, вказаних свідком ОСОБА_11 та потерпілим ОСОБА_6 під час проведення слідчих експериментів 26.05.2025 (т.1, 88-89)

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_7 ч.1 ст.122 КК України: умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому згідно ст. 66 КК України є щире каяття, вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому згідно ст. 67 КК України судом не встановлено.

Прокурор в судовому засіданні просив суд призначити покарання обвинуваченому з урахуванням ст.69 КК України 70 годин громадських робіт, потерпілий просив суд призначити покарання обвинуваченому на розсуд суду, захисник у межах 40-50 годин громадських робіт.

При призначенні покарання, суд враховує ст.65 КК України, де зазначено, що суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Крім того, суд враховує вимоги, викладені в п.п.1,2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 р., де вказано, що при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержувати вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Висновки з усіх питань, пов`язаних із призначенням покарання, необхідно належним чином мотивувати у вироку.

В пункті 3 зазначеної Постанови вказано, що досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину, як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.3 Конвенції ООН про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці Конвенції зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Згідно з п. 10 Зауважень загального порядку № 10 (2007) Комітету ООН з прав дитини «Права дітей у системі юстиції щодо дітей», прикладом якнайкращого забезпечення інтересів дитини є практика, коли традиційні цілі кримінального правосуддя, такі як покарання, поступаються місцем реабілітаційним та відновним цілям правосуддя у справах дітей - правопорушників.

У керівних принципах ООН для попередження злочинності серед неповнолітніх (Ер-Ріядські керівні принципи) від 14.12.1990 р. зазначено, що попередження злочинності серед неповнолітніх є найважливішим аспектом попередження злочинності у суспільстві. Беручи участь у законній, соціально корисній діяльності та виробляючи гуманістичний погляд на суспільство та життя, молодь може бути вихована на принципах, які не допускають злочинну діяльність.

Згідно п. 23.2. Рекомендацій CM/Rec (2008) 11 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам «Про Європейські правила стосовно неповнолітніх правопорушників, щодо яких застосовуються санкції або заходи», перевагу необхідно надавати таким санкціям та заходам, які можуть мати виховний вплив, а також сприяти відшкодуванню збитків, завданих правопорушенням, яке вчинила неповнолітня особа.

Рекомендації № R (2008) 11 Комітету Міністрів державам-членам Ради Європи «Про Європейські правила по відношенню до неповнолітніх правопорушників, засуджених до покарань та заходів кримінально-правового характеру»: «на всіх стадіях кримінального судочинства необхідно застосовувати широкий спектр альтернативних покарань і заходів, які відповідають різним етапам розвитку неповнолітніх. Пріоритетними мають бути покарання і заходи, які можуть мати виховний вплив, а також сприяти відшкодуванню шкоди, заподіяної злочином, який вчинив неповнолітній» (правила 23.1, 23.2).

У Мінімальних стандартних правилах ІНФОРМАЦІЯ_4 , що стосуються відправлення правосуддя у відношенні до неповнолітніх («Пекінські правила») від 29.11.1985 визначено, що «заходи впливу завжди повинні бути порівнянні не тільки з обставинами і тяжкістю правопорушення, але і зі становищем та потребами неповнолітнього, а також з потребами суспільства»; неповнолітнього правопорушника не слід позбавляти особистої свободи, якщо тільки його не визнано винним у вчиненні серйозного діяння із застосуванням насильства проти іншої особи або в неодноразовому вчиненні інших серйозних правопорушень, а також за відсутності інших відповідних заходів впливу» (п. «а», «b», «с» правила 17.1).

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує, що останній свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, підтвердив факт вчинення злочину за викладених обставин, щиро розкаявся, засуджував свою протиправну поведінку, вказав, що зробив відповідні висновки та запевнив суд, що не буде в подальшому вчиняти правопорушення.

Таким чином, при призначенні покарання, суд враховує, те, що обвинувачений притягується до кримінальної відповідадбності вперше, на обліках у нарколога та психіатра не перебуває, на обліку у служби у справах дітей та в поліції не перебував, проживає в нормальних житлово-побутових умовах, має професійну освіту. Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_7 судом визнано його щире каяття та вчинення злочину неповнолітнім. Обставин, які обтяжують покарання не встановлено.

Крім того, згідно висновку досудової доповіді ІНФОРМАЦІЯ_5 , виправлення особи без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе, ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як низький.

Перераховані вище обставини, на думку суду, істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а тому, з урахуванням особи обвинуваченого, зокрема його віку, дають підстави для призначення ОСОБА_7 основного покарання, із застосуванням положень ст. 69 КК України, у виді громадських робіт на строк 70 годин, що буде необхідним й достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень і відповідатиме принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370-374 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України та призначити покарання із застосуванням ст.69 КК України, на строк 70 годин громадських робіт.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 обчислювати з моменту реального виконання ним покарання у виді громадських робіт.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1