Справа № 522/304/26
Провадження по справі № 1-кс/522/142/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2026 року м. Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Приморської окружної прокуратури міста Одеси ОСОБА_3 , по матеріалам кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000044 від 08.01.2026, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:

07.01.2026 року о 13:50 год. водій ОСОБА_4 , ( ОСОБА_5 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи автомобілем "Mercedes-Benz GLE 250", р.н. НОМЕР_1 , здійснюючи рух по пр. Шевченка у м. Одесі з боку пл. 10-го Квітня в напрямку пров. Шампанського, в районі буд. 31 по пр. Шевченка здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який перетинав проїзну частину пр. Шевченка.

В результаті ДТП пішохід ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження: зчмт, забій головного мозку, субдуральний крововилив зліва, перелом кісток черепа, госпіталізований до МКЛ 10.

07.01.2026 в ході огляду місця дорожньо-транспортної пригоди був оглянутий автомобіль «Mercedes-Benz GLE 250», р.н. НОМЕР_1 , який в наступному був вилучений та поміщений на майданчик тимчасово затриманих транспортних засобів за адресою: Одеська обл., Одеський р-н., с. Міжлиманське, вул. Квіткова, 36.

08.01.2026 автомобіль «Mercedes-Benz GLE 250», р.н. НОМЕР_1 визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні.

Автомобіль «Mercedes-Benz GLE 250», р.н. НОМЕР_1 згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , виданого 13.12.2024 року ТСЦ № 5152, належить ОСОБА_7 , зареєстрована: АДРЕСА_1 та фактично перебуває у користуванні та володінні водія ОСОБА_4 , (Taghiyev Agil), адреса: АДРЕСА_2 , тел. НОМЕР_3 .

Таким чином автомобіль «Mercedes-Benz GLE 250», р.н. НОМЕР_1 , є тимчасово вилученим майном, яке необхідно дослідити шляхом проведення авто-технічної та транспортно-трасологічної експертиз.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу.

Автомобіль «Mercedes-Benz GLE 250», р.н. НОМЕР_1 , згідно ч. 2 ст. 167 КПК України відноситься до речей, які зберегли на собі сліди скоєння кримінального правопорушення.

Згідно п. 20 постанови Кабінету Міністрів України від 19.11.2012 № 1104 «Про реалізацію окремих положень Кримінального процесуального кодексу України» зберігання речових доказів у вигляді автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, здійснюється на спеціальних майданчиках і стоянках для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів.

У зв`язку з викладеним, у органу досудового розслідування виникла необхідність в арешті автомобіля «Mercedes-Benz GLE 250», р.н. НОМЕР_1 , який є речовим доказом та має суттєве значення для встановлення істини у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 2 ст. 233 КПК України автомобіль «Mercedes-Benz GLE 250», р.н. НОМЕР_1 , підпадає під ознаки іншого володіння особи.

Зазначений автомобіль «Mercedes-Benz GLE 250», р.н. НОМЕР_1 , має суттєве значення для встановлення обставин, що підлягає доказуванню у кримінальному провадженні, його арешт потрібен для позбавлення власників можливості відчужувати вказане майно та щоб у ході подальшого розслідування мати можливість його дослідження за вказаним місцем зберігання.

У зв`язку з вищевикладеним, прокурор звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно.

Позиція учасників судового розгляду.

У судове засідання прокурор не з`явився, звернувся до суду із письмовою заявою про розгляд клопотання за його відсутності, вимоги клопотання підтримав в повному обсязі.

У судове засідання власник майна не з`явився. Згідно рапорту слідчого СВ ВП №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 вбачається, що транспортний засіб «Mercedes-Benz GLE 250», р.н. НОМЕР_1 належить ОСОБА_7 та фактично перебуває у користуванні та володінні ОСОБА_4 . Під час телефонної розмови, ОСОБА_4 повідомив слідчого, що не бажає брати участь у розгляді клопотання про арешт та просив розглянути клопотання за його відсутності.

Вивчивши матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, приходжу до висновку, що клопотання підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Мотиви суду.

Вилучені предмети, відповідно до ст. 98 ч. 1 КПК України, містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Згідно до ч. 2 ст.167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом; набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову. стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку необхідності збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що вказане майно є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчим суддею встановлено, що у провадженні відділу поліції № 2 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000044 від 08.01.2026, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

З наданих матеріалів досудового розслідування вбачається, що є достатньо підстав вважати, що автомобіль марки ««Mercedes-Benz GLE 250», р.н. НОМЕР_1 , може містити відомості про обставини вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, тому має значення речового доказу у вказаному кримінальному провадженні.

Критерії розумності та співрозмірності є оціночними поняттями та визначаються на розсуд слідчого судді. При цьому, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися, зокрема, на умовах, передбачених законом. Обмеження права власності має переслідувати законну мету за допомогою засобів, які є їй пропорційними. Водночас, будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечувати «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи.

КПК у частині четвертій статті 173 визначає, що у разі задоволення клопотання слідчий суддя застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження прав особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

При цьому, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна (ч. 11 ст. 170 КПК).

На думку слідчого судді, накладення арешту в даному випадку є розумним та співрозмірним завданням кримінального провадження. При цьому, суд враховує, серед іншого, суспільну небезпеку можливого кримінального правопорушення, його специфіку, тяжкість.

У ході розгляду клопотання слідчим суддею не встановлено негативних наслідків арешту майна. Що стосується прав та законних інтересів власників майна, то слідчий суддя вважає, що такі обмеження не є обтяжливими для них.

З урахуванням зазначеного, слідчий суддя переконаний, що накладення арешту у цьому випадку є пропорційним та співрозмірним завданням кримінального провадження та переслідує легітимну мету.

Також, слідчий суддя вважає обґрунтованим застосувати заборону користування та розпорядження майном, зважаючи на встановлені ризики приховування, знищення майна, яке є речовими доказами.

Накладення арешту на майно не є припиненням або позбавленням права власності на нього.

Метою накладення арешту є збереження вказаного майна в якості речового доказу у кримінальному провадженні та з метою проведення експертиз.

Враховуючи вищевикладене, приходжу до висновку про можливість задоволення клопотання та накладення арешту на зазначене в клопотанні слідчого майно.

Керуючись ст.ст.98, 131, 170-173, ч. 2 ст. 376 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Приморської окружної прокуратури міста Одеси ОСОБА_3 про накладення арешту на майно - задовольнити частково.

Накласти арешт, із забороною розпорядження та користування на автомобіль «Mercedes-Benz GLE 250», р.н. НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , виданого 13.12.2024 року ТСЦ № 5152, належить ОСОБА_7 , яка зареєстрована: АДРЕСА_1 та фактично перебуває у користуванні та володінні водія ОСОБА_4 , (Taghiyev Agil), адреса: АДРЕСА_2 .

Після проведених необхідних судових експертиз та досліджень вказаний транспортний засіб повернути власнику, для наступного відповідального зберігання в якості речових доказів відповідно до норм КПК України.

Виконання ухвали покласти прокурора ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_9

29.01.2026