УХВАЛА

07.10.2025 місто Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпра у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро в режимі дистанційного судового провадження кримінальне провадження № 0018244 від 31.12.2024 відносно ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 5 ст. 407 КК України, -

за участю: прокурора ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції), захисника ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції), обвинуваченого ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції)

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Вищої Ради Правосуддя № 2797/0/15-24 від 24.09.2024 з 07.10.2024 змінено територіальну підсудність судових справ Добропільського міськрайонного суду Донецької області шляхом її передачі до Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська (нова назва Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпра).

06.10.2025 до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпра надійшло кримінальне провадження № 0018244 від 31.12.2024 відносно ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 5 ст. 407 КК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурор, захисник та обвинувачений вважали можливим призначити судовий розгляд у відкритому судовому засіданні.

Крім того прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою в умовах гауптвахти на строк 60 днів, оскільки продовжують існувати ризики, передбачені п.п. 1), 3), 4), 5) ч. 1 ст. 177 КПК України.

В обґрунтування даного клопотання сторона обвинувачення зазначила, що злочин в якому обвинувачується ОСОБА_3 відноситься до тяжкого. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Дніпра від 22.08.2025 ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах гауптвахти.

Прокурор вважає, що в даному кримінальному провадженні відносно обвинуваченого ОСОБА_3 продовжують існувати ризики, передбачені п.п. 1), 3), 4), 5) ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: з метою ухилення від кримінальної відповідальності, розуміючи тяжкість та невідворотність покарання, яке, відповідно до діючого законодавства, пов`язане із позбавленням волі, ОСОБА_3 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Також, на твердження сторони обвинувачення, ОСОБА_3 в даному кримінальному провадженні може незаконно впливати на свідків, які разом із ним проходять військову службу в одній військовій частині, які на даний час ще не допитані судом, так і перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також вчиняти інші кримінальні правопорушення чи продовжити даний злочин у якому ОСОБА_3 обвинувачується.

А тому сторона обвинувачення убачає, що з метою запобігання спробі ухилення від суду та з метою забезпечення можливості виконання процесуальних рішень, забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та належної процесуальної поведінки, є всі підстави продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в умовах гауптвахти строком на 60 днів.

Захисник та обвинувачений просили змінити раніше обраний ОСОБА_3 запобіжний захід на домашній арешт, посилаючись на те, що зазначені стороною обвинувачення ризики не підтверджені належними доказами по справі. Крім того сторона захисту зазначила, що ОСОБА_3 вперше притягається до кримінальної відповідальності, має позитивну характеристику. В свою чергу обвинувачений додав, що він має незадовільний стан здоров`я, оскільки хворіє на туберкульоз.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання захисника та обвинуваченого про зміну останньому раніше обраного запобіжного заходу на домашній арешт, посилаючись на те, що відповідно до ч. 8 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які обвинувачуються у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Суд, вислухавши думки учасників підготовчого судового засідання, дослідивши матеріали обвинувального акту в кримінальному провадженні, вважає, що дане кримінальне провадження підсудне Амур-Нижньодніпровському районному суду міста Дніпра; підстав для закриття кримінального провадження, передбачених п.п. 5)-8) ч. 1 або ч. 2 ст. 284 КПК України, або його зупинення немає; підстав для повернення обвинувального акту відповідно до вимог п. 3) ч. 3 ст.314 КПК України немає, тому дане кримінальне провадження підлягає призначенню до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.

Суд, вирішуючи клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою в умовах гауптвахти обвинуваченому ОСОБА_3 строком на 60 днів, вислухавши думки учасників підготовчого судового засідання, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Як зазначено в ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини тримання під вартою до вирішення питання про винність особи не має бути «загальним правилом», і слід виходити з презумпції залишення обвинуваченого на свободі. Якщо законом встановлено презумпцію щодо обставин, які стосуються підстав тримання під вартою, має бути, крім того, переконливо доведена наявність конкретних обставин, які переважують правило поваги до особистої свободи.

В контексті практики ЄСПЛ ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

Так, ОСОБА_3 достовірно знаючи, про введення воєнного стану в Україні, затвердженого Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» обвинувачуються у вчиненні тяжкого злочину проти встановленого порядку несення військової служби (військові кримінальні правопорушення), а саме: самовільне залишення військової частини військовослужбовцем тривалістю понад три доби, вчинено в умовах воєнного стану.

Враховуючи обсяг пред`явленого ОСОБА_3 обвинувачення, є достатні підстави вважати, що, враховуючи ймовірну тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання останнього винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, ОСОБА_3 , перебуваючи під загрозою застосування тяжкого покарання може переховуватися від суду, тобто існує і продовжує існувати ризик, передбачений п. 1) ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховування від суду, що у свою чергу може зашкодити вирішенню завдань кримінального судочинства.

Обвинувачений ОСОБА_3 , володіючи відомостями щодо свідків, які не допитані судом, може вплинути на них з метою схилення до зміни показів чи відмови від показів взагалі, що вказує на наявність ризику, передбаченого п. 3) ч. 1 ст. 177 КПК України.

Також обвинувачений ОСОБА_3 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, дане підтверджується тим, що останній розуміє ступінь тяжкості вчиненого злочину, наслідки та ризик втечі для нього. Перебуваючи на волі, з метою ухилитись від кримінальної відповідальності за вчинений злочин, в якому обвинувачується, може умисно вчинити самокалічення або симулювати хворобу, підробивши для цього відповідні документи або іншим обманом, щоб не перебувати в умовах ізоляції до завершення судового розгляду, тобто наявний ризик, передбачений п. 4) ч. 1 ст. 177 КПК України, що у свою чергу, може зашкодити вирішенню завдань кримінального судочинства.

Зважаючи на те, що злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , спрямований проти встановленого порядку несення військової служби, та наразі продовжено воєнний стан і вторгнення російської федерації на територію України триває, останній може продовжити злочинну діяльність, у тому числі і з метою уникнення від відповідальності, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 5) ч. 1 ст. 177 КПК України.

Також суд звертає увагу й на те, що упродовж перебування ОСОБА_3 під вартою будь-яких лікарських протипоказань проти утримання останнього під вартою суду не надано, як і не надано іншого комплексу обставин, які би переважали ризики передбачені ст. 177 КПК України.

Суд враховує, вік та задовільний стан здоров`я обвинуваченого, відомості про його соціальні зв`язки, репутацію обвинуваченого, враховуючи його майновий стан, вважає, що вказані відомості про особу ОСОБА_3 в сукупності із обсягом пред`явленого йому обвинувачення та встановленими ризиками, передбаченими п.п. 1), 3), 4), 5) ч. 1 ст. 177 КПК України, свідчать про те, що підстав для зміни обвинуваченому запобіжного заходу не вбачається.

При цьому суд акцентує увагу й на тому, що відповідно до ч. 8 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

У зв`язку з чим посилання адвоката та обвинуваченого на позитивну характеристику, відсутність судимостей та наявність певної хвороби у останнього, хоча й заслуговують на увагу, але суперечить Закону та не підтверджено стороною захисту.

Суд констатує, що продовження строку утримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Тому, на переконання суду подальше продовження тримання під вартою в умовах гауптвахти обвинуваченого ОСОБА_3 не порушує його права на свободу та особисту недоторканність, гарантованого статтею 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також права, передбачені Конституцією України, у зв`язку з чим, суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_3 необхідно продовжити строк тримання під вартою в умовах гауптвахти на 60 днів. Враховуючи й те, що строк перебування обвинуваченого під вартою не виходить за межі розумного строку.

Вирішуючи питання щодо розміру застави, суд керується приписами ч. 4, п. 2) ч. 5 ст. 182 КПК України, за якими розмір застави визначається судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

З урахуванням встановлених судом відомостей про особу обвинуваченого ОСОБА_3 , його майнового стану, тяжкості інкримінованого йому тяжкого злочину, суд вважає, що застава підлягає призначенню у межах розміру, визначеного п. 2) ч. 5 ст. 182 КПК України, а саме 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 60560 гривень, який на переконання суду є достатньо помірним для обвинуваченого, а з іншого - здатний достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим ОСОБА_3 покладених на нього процесуальних обов`язків.

Керуючись ст.ст. 176-178, 183, 184, 194, 314-317, 331, 350, 369, 371, 372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Призначити судовий розгляд по кримінальному провадженню № 0018244 від 31.12.2024 відносно ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 5 ст. 407 КК України, у відкритому судовому засіданні на 09:00 годину 08 жовтня 2025 року в залі судового засідання № 3 Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра за адресою: вул. Новоселівська, 9, місто Дніпро.

Проводити судовий розгляд кримінального провадження суддею одноособово.

У судове засідання викликати: прокурора Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону, обвинуваченого ОСОБА_3 та захисника ОСОБА_5 .

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою в умовах гауптвахти на строк 60 днів - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою в умовах гауптвахти у Державній установі «Запорізький слідчий ізолятор» на 60 днів, тобто до 05 грудня 2025 включно.

Визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язків, передбачених КПК України, у сумі 60560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) гривень.

В разі внесення застави на обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будуть покладені обов`язки:

- не відлучатися із м. Ужгорода без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

- зобов`язати прибувати за кожною вимогою до суду, прокурора.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_3 , що у разі невиконання покладених на нього обов`язків, внесені кошти будуть звернені в дохід держави.

Сума застави у національній грошовій одиниці може бути внесена, як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою заставодавцем.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави обвинувачений ОСОБА_3 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Термін обов`язків, у разі внесення застави, визначити до 05 грудня 2025 року включно.

Попередити обвинуваченого ОСОБА_3 , що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 та обвинуваченого ОСОБА_3 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 на домашній арешт відмовити.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 336 КПК України подальші усі судові засідання проводити в режимі дистанційного судового провадження з приміщення Державної установи «Запорізький слідчий ізолятор», забезпечивши участь обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в режимі відеоконференції.

Копію ухвали вручити учасникам судового провадження та направити її для виконання начальнику Державної установи «Запорізький слідчий ізолятор».

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку обвинуваченим, його захисником, прокурором безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особами, які перебувають під вартою, - з моменту вручення їм копії ухвали.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції, не зупиняє судовий розгляд у суді першої інстанції.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Повний текст ухвали оголошено 07.10.2025 о 16:00 годині.

Суддя: ОСОБА_1