Справа №463/844/26
Провадження №1-кс/463/1261/26
У Х В А Л А

03 лютого 2026 року слідчий суддя Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , з участю заявника адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у м. Львові заяву адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про відвід групи прокурорів Галицької окружної прокуратури м.Львова (прокурори ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ) у кримінальному провадженні № 0000586 від 12.04.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, -

в с т а н о в и в:

В провадження слідчого судді надійшла заява адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про відвід групи прокурорів Галицької окружної прокуратури м.Львова (прокурори ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ) у кримінальному провадженні № 0000586 від 12.04.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України.

Подану заяву про відвід групи прокурорів Галицької окружної прокуратури м.Львова у кримінальному провадженні з покликаннями на положення ст.77 КПК України мотивує тим, що наявні обставини, які викликають сумнів у неупередженості прокурорів Галицької окружної прокуратури м. Львова ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та свідчать про їх особисту зацікавленість у відсутності результаті кримінального провадження в частині досягнення мети кримінального провадження, передбаченої ст.2 КПК України і є підставою для їх відводу згідно з п. 3 ч. 1 ст. 77 КПК України. Крім того, вказані прокурори здійснювали процесуальне керівництво досудовим розслідуванням, де потерпілим був визнаний ОСОБА_8 , обвинуваченою у вказаному провадженні була ОСОБА_9 . Упередженість та зацікавленість прокурорів проявляється у практично повному усуненні від виконання повноважень з процесуального керівництва досудовим розслідуванням та повному ігноруванні порушень органом досудового розслідування, в тому числі слідчої ЛРУП №1 ГУНП у Львівській області ОСОБА_10 вимог КПК України щодо розумності строків досудового розслідування, виконання вказівок прокурора, закриття кримінального провадження з порушенням норм КПК України (двічі), невчинення реальних заходів, передбачених КПК України, для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Заявник в судовому засіданні, проведеному в режимі відеоконференції, подану заяву підтримала в повному обсязі з мотивів та підстав, викладених в ній.

Прокурори Галицької окружної прокуратури м.Львова, будучи належно повідомленими про дату, час та місце розгляду заяви, в судове засідання не прибули, причини неявки не повідомили.

Поряд з цим, прокурор Галицької окружної прокуратури м.Львова ОСОБА_11 , яка є старшою групи прокурорів у кримінальному провадженні № 0000586, до судового засідання надіслала на адресу суду письмові заперечення, згідно яких просила в задоволенні заяви про відвід відмовити.

В поданих запереченнях зазначила про наступне. Заявлений відвід не містить достатніх даних, які б свідчили про наявність підстав для відводу, що передбачені зазначеними нормами КПК України, а покликання представника потерпілої на те, що група прокурорів у тому самому складі підтримувала обвинувачення у справі № 466/6982/24 (за обвинуваченням ОСОБА_12 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України) немає жодного відношення до вказаного кримінального провадження. Оскільки у вказаному кримінальному провадженні інші обставини вчинення кримінального правопорушення, події вказаних кримінальних правопорушень стались в різний час та жодній осіб не повідомлено про підозру.

Доводи представника потерпілої щодо особистої зацікавленості та упередженості прокурорів шляхом повного усунення від виконання своїх повноважень є голослівними та такими що не відповідають дійсності.

Повноваження прокурора (процесуального керівника) закріплені у ст. 36 КПК України, зокрема давати вказівки щодо проведення слідчих (розшукових) дій та скасовувати незаконні та необґрунтовані постанови слідчих.

Відтак, в даному кримінальному провадженні процесуальний керівник реалізував свої повноваження в повному обсязі, надаючи слідчому вказівки, а скасування постанови слідчого прокурором можливе у разі незаконності та необґрунтованості такої.

Також позиція прокурорів у провадженнях є послідовною, не змінювалась та базується виключно на зібраних доказах, їх достатності та достовірності.

З урахуванням наведеного, у вказаній скарзі не міститься об`єктивних та обґрунтованих підстав, передбачених Кримінальним процесуальним законом України для відводу прокурорів, чи інших обставин, які б викликали сумнів у їх неупередженості, а тому в її задоволенні слід відмовити.

Заслухавши пояснення заявника, вивчивши матеріали заяви про відвід, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

З матеріалів заяви про відвід вбачається, що слідчими Львівського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції у Львівській області за процесуального керівництва Галицької окружної прокуратури м.Львова здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000586 від 12.04.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України У вказаному провадженні ОСОБА_4 наділена процесуальним статусом потерпілої.

Можливість неупередженого та об`єктивного розгляду справи є однією з фундаментальних засад здійснення правосуддя.

З метою дотримання вимог вказаної засади кримінальний процесуальний закон зобов`язав, зокрема, прокурора заявити самовідвід за наявності підстав, передбачених ст. 77 КПК України. Водночас особи, які беруть участь у судовому провадженні за наявності тих самих підстав наділені правом заявити прокурору відвід, який відповідно до ч. 5 ст. 80 КПК України повинен бути вмотивованим.

Так, відповідно до ст. 77 КПК України прокурор, слідчий (детектив) не має права брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, членом сім`ї або близьким родичем сторони, заявника, потерпілого, цивільного позивача або цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому ж провадженні як слідчий суддя, суддя, захисник або представник, свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах кримінального провадження або існують інші обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості. Попередня участь прокурора у цьому ж кримінальному провадженні в суді першої, апеляційної і касаційної інстанцій, як прокурора не є підставою для його відводу.

З інших підстав заявлення відводу не передбачено.

Встановлення законодавчої можливості відводу (самовідводу) прокурора має важливе значення для неупередженого судового розгляду, адже прокурор відповідно до норм КПК України наділений значним обсягом повноважень, що можуть суттєво обмежувати чи звужувати права і свободи особи.

Вичерпний перелік підстав для відводу прокурора закріплений ст. 77 КПК України. Пунктом 3 вказаної норми передбачено, що прокурор не має права брати участь у кримінальному провадженні, якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах кримінального провадження або існують інші обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості.

Статтею 3 Закону України «Про прокуратуру» встановлено, що неупередженість та об`єктивність є одними із засад діяльності прокуратури.

Існування неупередженості повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію - на підставі особистих переконань та поведінки конкретного прокурора у конкретній справі - тобто, прокурор не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - чи були у прокурора достатні гарантії для того, щоб виключити будь-яку зацікавленість, що може бути перевірена.

Водночас, враховуючи положення ч. 5 ст. 80 КПК України, суд наголошує, що мотиви відводу повинні мати не абстрактний характер, а містити посилання на конкретні обставини, що об`єктивно можуть свідчити про упередженість прокурора, та повинні бути підтверджені відповідними доказами.

Отже, при вирішенні питання про відвід прокурора з підстави його упередженості, думка особи, яка ставить під сумнів неупередженість прокурора є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи дійсно сумніви такої особи є об`єктивно виправданими.

Проаналізувавши обгрунтування адвоката ОСОБА_3 , викладені в заяві про відвід, та озвучені нею в судовому засідання, дослідивши матеріали, додані до її заяв, доходжу висновку, що наведені нею доводи мають суб`єктивний, а не об`єктивний характер та не підтверджуються жодними належними та допустимими доказами. Так, висловлені адвокатом сумніви в неупередженості прокурора фактично зводяться до незгоди з висловленою стороною обвинувачення правовою позицією, з процесуальними діями та рішеннями прокурора, здійсненими та прийнятими у межах кримінального провадження.

Водночас, сама по собі незгода з процесуальними діями та рішеннями прокурора не може бути достатніми підставами для висновку про існування обставин, що викликали б сумнів у неупередженості або безсторонності останнього. Незгода з процесуальними рішеннями та діями прокурора у кримінальному провадженні може бути підставою для оскарження таких рішень, дій або бездіяльності відповідно до положень КПК України, а не для його відводу.

В іншому разі інститут відводу може стати інструментом усунення з кримінального провадження прокурора виключно за одним побажанням відповідного учасника кримінального провадження, а звідси і вибором таким учасником бажаного для нього прокурора, що не відповідає засаді змагальності сторін.

Отже, прокурори групи прокурорів Галицької окружної прокуратури м.Львова (прокурори ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ) у кримінальному провадженні № 0000586 від 12.04.2024 року, здійснюючи процесуальні дії, а також приймаючи процесуальні рішення у межах кримінального провадження, на які адвокат посилалася, як на обґрунтування заяви про відвід, діяли в межах, наданих їм положеннями чинного кримінального процесуального законодавства, дискреційних повноважень, що не може само по собі вважатися обставинами, які викликають обґрунтовані сумніви в неупередженості прокурора, а тому не є підставою для їх відводу. Доказів зворотного заявником надано не було, підтверджень визнання будь-яких дій прокурора незаконними - також.

Водночас, слідчий суддя наголошує, що факт внутрішнього переконання потерпілої та її представника в упередженості прокурорів, не свідчить про їх реальну упередженість та необ`єктивність і, як наслідок, не тягне за собою їх усунення від участі в кримінальному провадженні.

З огляду на викладене, суд вважає, що заява адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про відвід не містить належних, конкретних та підтверджених даних, які б свідчили про існування обставин, які викликають обґрунтовані сумніви в неупередженості прокурорів та, які б унеможливлювали їх участь у кримінальному провадженні № 0000586 від 12.04.2024 року.

Отже, за результатом судового розгляду не встановлено правових підстав для задоволення заяв про відвід прокурорів, відтак у задоволенні такої заяви слід відмовити.

Керуючись, ст.ст. 77, 80, 81 КПК України, -

постановив :

У задоволенні заяви адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про відвід групи прокурорів Галицької окружної прокуратури м.Львова (прокурори ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ) у кримінальному провадженні № 0000586 від 12.04.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1