Номер провадження: 11-сс/813/2192/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.11.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заявника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Хаджибейського районного суду м. Одеси від 24.10.2025, якою повернуто скаргу заявника ОСОБА_6 на бездіяльність посадових осіб щодо невнесення відомостей до ЄРДР,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом першої інстанції.

Ухвалою слідчого судді Хаджибейського районного суду м. Одеси від 24.10.2025 повернуто скаргу заявника ОСОБА_6 на бездіяльність посадових осіб щодо невнесення відомостей до ЄРДР.

Ухвала слідчого судді обґрунтована тим, що скаржник звернувся до слідчого судді з пропущенням строків, визначених ч. 1 ст. 304 КПК України. При цьому клопотання про поновлення строку для подання такої скарги скаржником не заявлено.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді заявник ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу.

Доводи обґрунтовує тим, що своєю ухвалою, слідчий суддя обмежує його право на справедливий суд та доступ до суду. Зазначає, що слідчий суддя вжив надмірний формалізм, повернувши скаргу.

Просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою зобов`язати уповноважених посадових осіб правоохоронних органів вчинити дії, передбачені ст. 214 КПК України, внести відомості до ЄРДР за його заявою та розпочати досудове розслідування.

Заявник ОСОБА_6 , будучи повідомленим належним чином про дату, час і місце апеляційного розгляду, в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи без його участі.

Зважаючи на наведені вище обставини, апеляційний суд на підставі вимог ч. 4 ст. 405 КПК України, вважає за можливим провести апеляційний розгляд без участі сторін та у відповідності до вимог ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснювати.

Позиції учасників апеляційного розгляду.

Заслухавши: суддю-доповідача, перевіривши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить висновку про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Положеннями ст. 2 КПК України визначають завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, одним із завдань є забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ст. 7 КПК України, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень, змагальність сторін, диспозитивність та розумність строків розгляду справи.

Статтею 55 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, гарантується право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

Як свідчить практика ЄСПЛ, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Згідно з п. 18 ч.1 ст. 3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченим нормами КПК, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Згідно з ч. 1 ст. 304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені ч. 1 ст. 303 цього Кодексу, у тому числі і на бездіяльність слідчого або прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту вчинення дії або бездіяльності.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 304 КПК України скарга повертається, якщо подана після закінчення строку, передбаченого частиною 1 зазначеної статті, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або слідчий суддя за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

Як було встановлено слідчим суддею, ОСОБА_6 звернувся 02.10.2025 до Хаджибейської окружної прокуратури міста Одеси із заявою про вчинення кримінального правопорушення, яку зареєстрували 02.10.2025 за №10056-25, яку в подальшому супровідним листом від 03.10.2025 вих.№51-8370 передано до ВП №1 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області, де в канцелярії відділу поліції зареєстрували за №К-17316 та присвоєно новий номер ЄО-34046.

17.10.2025 скаржнику надійшла відповідь начальника ВП №1 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області від 17.10.2025 №, що за результатами розгляду його звернення в наявних матеріалах перевірки не виявлено достатніх даних, які підтверджують ознаки кримінального правопорушення та мають бути негайно внесені до ЄРДР, у зв`язку з чим прийнято рішення про списання матеріалів до справи ВП, до отримання відповіді на запит.

Повертаючи скаргу. слідчий суддя зазначив, що заява про вчинення кримінального правопорушення до Хаджибейської окружної прокуратури міста Одеси ОСОБА_6 була подана 02.10.2025, бездіяльність слідчого розпочалася 03.10.2025. Скаржник посилається на відповідь відділу поліції №1 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області від 17.10.2025, яку він отримав 17.10.2025. Проте, саме з 03.10.2025 по 13.10.2025 включно виникає строк подання скарги відповідно до ч. 1 ст. 304 КПК України. Тобто, строк початку бездіяльності відраховується саме з моменту її настання. До суду зазначена скарга подана через підсистему «Електронний суд» 20.10.2025 та зареєстрована 21.10.2025.

Колегія суддів не погоджується зі слідчим суддею, що перебіг строку розпочався саме з 03.10.2025. з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Беручи до уваги положення ч. 1 ст. 214 КПК, згідно з якою внесення відомостей до ЄРДР здійснюється не пізніше 24 годин після подання заяви, а також положення ч. 5 ст. 115 КПК, відповідно до якої при обчисленні строків днями не береться до уваги той день, від якого починається строк, 10-денний строк для подання скарги на оскаржуваний вид бездіяльності починається з дня, наступного за тим, в який закінчився перебіг 24-годинного строку для реєстрації відомостей. Наприклад, якщо такий 24-годинний строк завершився о 20:00 7 жовтня, то перебіг строку оскарження починається з 8 жовтня.

Отже, процесуальний строк у даному випадку, слід рахувати з 04.10.2025 та останнім днем необхідно вважати 14.10.2025 включно. Саме в даний період заявник мав подати скаргу.

Таким чином строк подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора закінчувався 14.10.2025.

Разом з тим, зазначені порушення не є суттєвими та не спростовують висновку слідчого судді.

За змістом ст. 113 КПК України процесуальні строки - це встановлені, зокрема законом, проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії. Будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.

Статтею 8 КПК України встановлено, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до Рішення ЄСПЛ від 08.11.2005 у справі «Смірнов проти України» в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях ЄСПЛ також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавиться провадженням у справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Отже, кримінальний процесуальний закон визначає початок строку оскарження бездіяльності слідчого або прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, саме з моменту початку такої бездіяльності, а не з моменту повідомлення особи про результати розгляду заяви.

Дотримання процедури, встановленої законом, є важливою гарантією права кожного на свободу та особисту недоторканність в розумінні ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

У рішенні від 21 листопада 2019 року у справі «Мельник проти України» (CASE OF MELNYK v. UKRAINE) (заява № 72286/01) Європейський Суд з прав людини наголосив, що право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями.

Крім того, відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладений в постанові від 21.01.2016 року у справі №5-259кс15, згідно якого правило дотримання процесуального строку для подання скарги має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб справи, в яких порушуються відповідні питання, розглядалися впродовж розумного часу, не змушували органи влади та інші зацікавлені особи перебувати у стані невизначеності. Процесуальним Законом потенціальному заявнику встановлюється достатній строк для роздумів стосовно того, чи подавати скаргу. Процесуальні строки чітко окреслюють часові межі, після закінчення якого контрольна функція Суду не здійснюється.

Зазначене свідчить про те, що заявнику, подаючи скаргу до слідчого судді, необхідно було порушити питання про поновлення строку на подання його скарги.

Стосовно долученого до апеляційної скарги клопотання заявника про поновлення строку на подання скарги на бездіяльність посадових осіб щодо невнесення відомостей до ЄРДР, адресованого апеляційному суду, то колегія суддів звертає увагу, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. При цьому, матеріали справи не містять відомостей, що заявник звертався до слідчого судді з даним клопотанням разом зі скаргою, тому суд апеляційної інстанції позбавлений права вирішити дане питання в порядку апеляційного перегляду оскаржуваної ухвали.

Разом з тим, апеляційний суд наголошує, що заявник ОСОБА_7 не позбавлений права повторно звернутись до суду зі скаргою у встановлений Законом спосіб, порушуючи питання поновлення строку на оскарження бездіяльності посадових осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право:1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає прийняте слідчим суддею рішення про повернення скарги на бездіяльність посадових осіб є такою, що відповідає вимогам чинного кримінального процесуального законодавства та колегією суддів не виявлено суттєвих порушень, які б могли стати підставою для її скасування.

Приймаючи до уваги наведене, аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд доходить висновку про те, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу слідчого судді - без змін.

Керуючись статтями 303, 306, 309, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу заявника ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Хаджибейського районного суду м. Одеси від 24.10.2025, якою повернуто скаргу заявника ОСОБА_6 на бездіяльність посадових осіб щодо невнесення відомостей до ЄРДР залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4