УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.01.2026 м. Київ

Солом`янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі судового засідання - ОСОБА_2

за участі прокурора - ОСОБА_3

законного представника ОСОБА_4

захисника - адвоката ОСОБА_5

особи, щодо якої подане клопотання - ОСОБА_6

розглянувши у підготовчому судовому засіданні клопотання прокурора Солом`янської окружної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді поміщення особи до психіатричного закладу в умовах, що виключають її небезпечну поведінку, в кримінальному провадженні №5 від 01.03.2025 за фактом вчинення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_7 перебувало клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні №5 від 01.03.2025 за фактом вчинення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

07 листопада 2025 року ухвалою суду ОСОБА_6 оголошено у розшук, надано дозвіл її на затримання з метою приводу до суду для розгляду клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді поміщення особи до психіатричного закладу в умовах, що виключають її небезпечну поведінку, судове провадження у кримінальному провадженні зупинено до розшуку ОСОБА_6 .

08 січня 2026 року ОСОБА_6 було затримано та доставлено до приміщення Солом`янського районного суду міста Києва для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді поміщення особи до психіатричного закладу в умовах, що виключають її небезпечну поведінку.

На підставі розпорядження керівника апарату Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_8 №2 від 08.01.2026, у зв`язку з перебуванням судді ОСОБА_7 у щорічній основній відпустці з 05 січня 2026 року по 27 січня 2026 року та закінченням 36 годин з моменту затримання ОСОБА_6 10.01.2026 о 01:17, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи.

08 січня 2026 року за наслідком повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями в провадження судді ОСОБА_9 передано клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні №5 від 01.03.2025 за фактом вчинення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

На підставі розпорядження керівника апарату Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_8 №3 від 09.01.2026, у зв`язку з неможливістю продовжувати розгляд справи суддею ОСОБА_9 , у зв`язку з компенсацією за роботу у вихідний день шляхом надання іншого дня відпочинку 09 січня 2026 року та закінченням 36 годин з моменту затримання ОСОБА_6 10.01.2026 о 01:17, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи.

09 січня 2026 року за наслідком повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями в провадження судді ОСОБА_1 передано клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні №5 від 01.03.2025 за фактом вчинення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 09 січня 2026 року судове провадження у кримінальному провадженні №5 від 01.03.2025 за фактом вчинення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, відновлено.

У підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримала клопотання про застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають її небезпечну поведінку. Обґрунтовуючи клопотання, прокурор зазначила, що з метою забезпечення виконання особою покладених на неї процесуальних обов`язків, запобігання можливим спробам переховування від суду, а також вчиненню іншого кримінального правопорушення, існує необхідність у застосуванні до ОСОБА_6 зазначеного запобіжного заходу.

Захисник ОСОБА_5 заперечувала проти задоволення клопотання прокурора, вказуючи на надмірну суворість обраного запобіжного заходу. Крім того, зазначила, що неявка ОСОБА_6 у судові засідання була зумовлена її неналежним повідомленням про дату та час їх проведення. У зв`язку з цим захисник просила звільнити ОСОБА_6 з-під варти безпосередньо в залі суду та передати її на піклування родичів.

Особа, щодо якої подано клопотання, ОСОБА_6 , підтримала думку свого захисника та просила відмовити у задоволенні клопотання прокурора. Також зазначила, що в неї є мати, яка за нею наглядає. Зобов`язалась за викликом одразу прибувати в судові засідання. Про судові засідання не знала, тому не з`являлася.

Законний представник ОСОБА_4 заперечувала проти задоволення клопотання прокурора, вважає, що ОСОБА_6 сама зможе забезпечити належну процесуальну поведеніку та прибувати до суду за викликами, повідомила, що остання знаходиться в тяжких життєвих обставинах і застосування заявленого прокурором запобіжного заходу є занадто суворим по відношенню до останньої.

Суд, вислухавши думку учасників судового засідання, дослідивши матеріали кримінального провадження, приходить до наступних висновків.

Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта Державної установи «Інститут судової психіатрії МОЗ України» № 747 - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у період кримінального правопорушення, в скоєнні якого вона підозрюється, виявляла ознаки хронічного психічного захворювання у вигляді Шизотипового розладу (F 21 згідно з Міжнародною класифікацією хвороб 10-го перегляду).

Згідно ч.3 ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.508 КПК України до особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, можуть бути застосовані судом такі запобіжні заходи: 1) передання на піклування опікунам, близьким родичам чи членам сім`ї з обов`язковим лікарським наглядом; 2) поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають її небезпечну поведінку.

Згідно ч.3 ст.508 КПК України застосування передбачених запобіжних заходів здійснюється згідно із загальними правилами, передбаченими цим Кодексом.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Доводи прокурора щодо можливого ризику переховування ОСОБА_6 від суду, з посиланням лише на тяжкість кримінального правопорушення, суд визнає такими, що не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні.

Так, у пункті 105 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Александровська проти України» заява № 38718/16 Суд вказав, що "відповідно до пункту 3 статті 5 Конвенції органи державної влади повинні переконливо продемонструвати обґрунтування будь-якого періоду тримання під вартою, незалежно від того, наскільки воно коротке. Вимога до посадової особи, яка відправляє правосуддя, надати відповідні та достатні підстави для затримання, окрім наявності обґрунтованої підозри, застосовується вже під час ухвалення першого рішення про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Крім того, вирішуючи, чи слід звільнити чи тримати особу під вартою, органи державної влади зобов`язані розглянути альтернативні запобіжні заходи. Обґрунтування, які можуть вважатися «відповідними» та «достатніми», включають небезпеку переховування, ризик чинення тиску на свідків або фальсифікації доказів, ризики змови, повторного вчинення злочину або спричинення порушення громадського порядку, а також необхідність захисту затриманого (див. рішення у справі «Бузаджі проти Республіки Молдова» [ВП] (Buzadji v. the Republic of Moldova) [GC], заява № 23755/07, пункти 87, 88 та 102, ЄСПЛ 2016 (витяги). Ці ризики повинні бути належним чином обґрунтовані, і міркування органів державної влади з цих питань не можуть бути абстрактними, загальними або стереотипними (див. згадане рішення у справі «Мерабішвілі проти Грузії» (Merabishvili v. Georgia), пункт 222). Таким чином, ризик переховування не може оцінюватися виключно на підставі тяжкості можливого покарання; його слід оцінювати з урахуванням інших факторів, таких як характер обвинуваченого, моральні якості, майновий стан, зв`язки з країною та міжнародні контакти.

Суд враховує дані про особу ОСОБА_6 , яка з її слів офіційно працевлаштована помічником бухгалтера, має соціальні зв`язки (мати) та постійне місце проживання.

Під час підготовчого судового засідання, прокурором не було наведено інших обставин, окрім загрози суворого покарання, які б підтвердили, що ризик втечі є очевидним та значним.

Суд критично відноситься до доводів прокурора про наявність ризику вчинення ОСОБА_6 іншого кримінального правопорушення, оскільки остання раніше до кримінальної відповідальності не притягувалась та поведінка ОСОБА_6 протягом тривалого періоду життя не вказує на її схильність до вчинення злочинів. Більш того, сторона обвинувачення при доведенні існування вказаного ризику не надала відповідних підтверджень зазначеному, а обмежилась лише висловленням припущень про можливе вчинення ОСОБА_6 зазначених дій.

Також, у підготовчому судовому засіданні прокурором не обґрунтовано неможливість застосування до ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, передбаченого ч. 1 ст. 508 КПК України, а саме, передання на піклування опікунам, близьким родичам чи членам сім`ї з обов`язковим лікарським наглядом.

При цьому, захисником не зазначено конкретно визначених родичів, на піклування яких вона просила передати її підзахисну, повідомила, що не зв`язувалася з родичами останньої.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необгрунтованість заявленого прокурором клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді поміщення особи до психіатричного закладу в умовах, що виключають її небезпечну поведінку та вважає за необхідне відмовити в його застосуванні.

З урахуванням того, що ОСОБА_6 затримана в порядку ст. 208 КПК України та доставлена до суду під вартою, вона підлягає звільненню в залі суду.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 314-316, 503-516 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотанні прокурора Солом`янської окружної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді поміщення особи до психіатричного закладу в умовах, що виключають її небезпечну поведінку, в кримінальному провадженні №5 від 01.03.2025 за фактом вчинення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.4 ст.185 КК України - відмовити.

Звільнити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з під- варти в залі суду негайно.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення, а особою, щодо якої подане клопотання - в цей же строк з моменту вручення їй копії даної ухвали.

Слідчий суддя: ОСОБА_1