Номер провадження: 11-кп/813/2733/25
Справа № 502/2470/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.12.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 про продовження строку застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах розгляду апеляційної скарги захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської обл. від 27.05.2024 у к/п №0000518 від 09.09.2019 стосовно:

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Кілія Одеської обл., громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого: АДРЕСА_2 , раніше не судимого;

- обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, п. 13 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 309 КК України

установив:

Зазначеним вироком суду 1-ої інстанції ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, п. 13 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 309 КК України та, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворих покарань більш суворим, було призначено ОСОБА_7 остаточне покарання у вигляді довічного позбавлення волі.

Застосований стосовно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишено без змін до набрання вироком законної сили.

Стягнуто з ОСОБА_10 на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експерта в розмірі 3521, 44 грн.

Скасовано арешт, накладений на майно ухвалами слідчих суддів Ізмаїльського міськрайсуду Одеської обл. та Кілійського райсуду Одеської обл. від 10.09.2019, 12.09.2019 та 02.06.2022.

Вирішено питання стосовно долі речових доказів.

Не погодившись з прийнятим рішенням, захисником ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 було подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, захисник просить вирок суду скасувати та закрити кримінальне провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_7 складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, п. 13 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 309 КК України.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 03.12.2024 апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 було залишено без задоволення, а вирок Ізмаїльського міськрайсуду Одеської обл. від 27.05.2024, яким ОСОБА_7 було визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, п. 13 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 309 КК України залишено без змін.

В подальшому, постановою колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 22.10.2025 було задоволено касаційну скаргу із доповненнями засудженого ОСОБА_7 , вищезгадану ухвалу Одеського апеляційного суду від 03.12.2024 стосовно ОСОБА_7 скасовано та призначено новий розгляд в суді апеляційної інстанції.

Окрім того, вищезазначеною постановою суду касаційної інстанції стосовно ОСОБА_7 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 20.12.2025 включно.

Згодом, 11.12.2025 від прокурора ОСОБА_6 на адресу апеляційного суду надійшло клопотання про продовження стосовно ОСОБА_7 строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Прокурор ОСОБА_6 в судовому засіданні суду апеляційної інстанції своє клопотання підтримала та просила його задовольнити, натомість обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_8 заперечували проти задоволення клопотання прокурора та просили застосувати стосовно ОСОБА_7 інший, більш м`який, не пов`язаний із тримання під вартою, запобіжний захід.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників провадження, дослідивши доводи, викладені в клопотанні прокурора, апеляційний суд дійшов висновку про наступне.

Частина 1 ст. 331 КПК України встановлює, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Вирішення судом питання щодо запобіжного заходу, згідно положень ч. 2 ст. 331 КПК України, відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу («Запобіжні заходи, затримання особи»).

За приписами ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

На підставі аналізу матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 був засуджений вироком Ізмаїльського міськрайсуду Одеської обл. від 27.05.2024 за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, п. 13 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 309 КК України.

Положеннями п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України передбачено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ст. 12 КК України, злочини, передбачені ч.ч. 1, 2 ст. 115 КК України відносяться до категорії особливо тяжких, пов`язаних із позбавленням потерпілої особи життя, при цьому, санкцією ч. 2 ст. 115 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 10-ти до 15-ти років або довічне позбавлення волі, а тому, згідно із приписами п. 4 ч. 2 ст. 183 КК України, стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 може бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Отже, з огляду на вищевказане, характер, тяжкість та наслідки вчинених інкримінованих обвинуваченому ОСОБА_7 злочинів, які посягають на найвищу соціальну цінність життя особи та призвели до загибелі двох людей, а також характеристику обвинуваченого, який не одружений, не працевлаштований, тобто міцних соціальних зв`язків не має, обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів та кримінального проступку, колегія суддів доходить висновку про те, що в зазначеному провадженні продовжує існувати ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, можливого переховування обвинуваченого від суду.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що на теперішній час лише найбільш суворий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зможе забезпечити виконання обвинуваченим ОСОБА_7 покладених на нього процесуальних обов`язків та його належну процесуальну поведінку.

Між тим, відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст. 177, 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Враховуючи те, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 115, п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України, тобто в умисному протиправному заподіянні смерті іншій особі, апеляційний суд вважає за можливе, використовуючи надане ч. 4 ст. 183 КПК України право, не визначати стосовно обвинуваченого розмір застави в якості альтернативного запобіжного заходу.

За викладених обставин, апеляційний суд вважає, що клопотання прокурора ОСОБА_6 підлягає задоволенню та стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 необхідно продовжити строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ДУ «Одеський слідчий ізолятор» на 60 днів, тобто до 14.02.2026 включно.

Керуючись ст. ст. 24, 177, 178, 182, 183, 194, 331, 370, 404, 405, 419, 532, 615 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 задовольнити.

Продовжити строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 днів, тобто до 14.02.2026 включно, з утриманням в ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4