Справа № 545/4613/25
Провадження № 1-в/545/433/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.11.2025 року Полтавський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Київ, громадянина України, раніше судимого:

13.02.2024 року Дніпровським районним судом м.Києва за ч.1 ст.309, 75, 76 КК України до 1 року обмеження волі з іспитовим строком 1 рік,

29.07.2024 року Дніпровським районним судом м.Києва за ч.2 ст.309, 71, 72 КК України до 1 року 1 місяця позбавлення волі, у строк відбування покарання зараховано строк перебування в ІТТ 17.05.2024 року 1 день,

засудженого:

15.05.2025 року Дніпровським районним судом м.Києва за ч.2 ст.309, ч.ч.1,4, ст.70 КК України до 1 року 2 місяців позбавлення волі, у строк відбування покарання зараховано 1 день попереднього ув`язнення та тримання під вартою,

Початок строку 02.12.2024 року, кінець строку 01.02.2026 року,-

ВСТАНОВИВ:

Засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду із клопотанням про застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання посилаючись на те, що він відбув, визначений ст.81 КК України, строк покарання і довів своє виправлення.

Прокурор проти задоволення заяви засудженого заперечував, вважає, що засуджений за час відбування покарання не довів своє виправлення, не заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

На адресу суду від засудженого та представника колонії надійшли заяви, в яких прохають розгляд подання проводити без їхньої участі, без фіксації технічними засобами.

Заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що клопотання засудженого задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч.1ст.537 КПК України під час виконання вироків суд, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, має право вирішувати такі питання, зокрема - про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення та відбув не менше половини строку покарання, призначеного судом за кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень або кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за необережний тяжкий злочин.

Згідно п.2 постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

Згідно п.17 вказаної постанови Пленуму при розгляді питання про умовно-дострокове звільнення судам слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці і навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених, виправно-трудової установи, а також наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Так, ОСОБА_4 засуджений 15.05.2025 року Дніпровським районним судом м.Києва за ч.2 ст.309, ч.ч.1,4, ст.70 КК України до 1 року 2 місяців позбавлення волі, у строк відбування покарання зараховано 1 день попереднього ув`язнення та тримання під вартою.

Встановлено, що засудженим відбуто 1/2 частину строку покарання.

За весь час відбування покарання засуджений мав 1 заохочення та 1 стягнення.

Як вбачається із характеристик ДУ «Божковська виправна колонія (№16)», виданих на засудженого ОСОБА_4 , від 18.03.2025 року, 18.04.2025 року, 16.07.2025 року засуджений за час відбування покарання не став на шлях виправлення, характеризується посередньо ( а.о/с 20-21, 33-34, 45-46 ).

Даний факт також підтверджується витягом із протоколу засідань комісії ДУ «Божковська виправна колонія (№16)» від 18.03.2025 року №10, згідно якого вбачається, що засуджений не став на шлях виправлення, у зв`язку із чим йому було відмовлено у зміні умов тримання, витягом із протоколу засідань комісії ДУ «Божковська виправна колонія (№16)» від 18.04.2025 року №13, згідно якого вбачається, що засуджений не став на шлях виправлення у зв`язку із чим йому було відмовлено у представленні матеріалів до суду на заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, витягом із протоколу засідань комісії ДУ «Божковська виправна колонія (№16)» від 16.07.2025 року №22, згідно якого вбачається, що засуджений не довів свого виправлення у зв`язку із чим йому було відмовлено у представленні матеріалів до суду на умовно-дострокового звільнення засудженого (а.о/с 22, 39, 51).

Відповідно до характеристики на засудженого від 16.10.2025 року, ОСОБА_4 під час перебування в ДУ «Божковська виправна колонія (№16)» характеризується позитивно, за час відбування покарання довів своє виправлення (а.с. 9-11).

Відповідно до ст.6 КВК України виправлення засудженого-процес позитивних змін,які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства;повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого.

Однією із головних умов для умовно - дострокового звільнення засудженого від відбування покарання є доведеність виправлення засудженого, тобто доведеність готовності засудженого до: самокерованої поведінки, сприйняття встановлених у суспільстві норм та правил поведінки, дотримання норм чинного законодавства.

Сумлінна поведінка і ставлення до праці є необхідним і достатнім доказом виправлення засудженого. При цьому висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь час відбування покарання, а не за час, який безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе умовно-дострокове звільнення.

Досліджені характеристики на засудженого свідчать про його нестабільну поведінку протягом усього періоду відбування покарання, однак позитивні зміни, які сталися у поведінці вказують на те, що він тільки стає на шлях виправлення, а тому застосування до нього умовно-дострокового звільнення є передчасним.

Враховуючи той факт, що адміністрація колонії самостійно не звернулася до суду з поданням про умовно-дострокового звільнення відносно ОСОБА_4 , суд приходить до висновку про невпевненість адміністрації установи у тому, що засуджений дійсно довів своє виправлення, небажання бути причетними до звернення до суду.

Таким чином, суд враховуючи дані про особу засудженого, його поведінку за весь період відбування покарання, в томі числі і за останній час, який безпосередньо передує розгляду клопотання, вважає, що встановлені обставини не дають підстави вважати, що сумлінною поведінкою та ставленням до праці ОСОБА_4 довів своє виправлення і до нього може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбуття покарання, а тому в задоволенні клопотання необхідно відмовити.

На підставі ст. 81 КК України, керуючись ст. 537, ст.539 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Полтавський районний суд протягом 7 діб з моменту її проголошення, а засудженим з моменту отримання копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_1