Справа № 229/2235/24
Провадження № 1-кп/211/280/26
У Х В А Л А

14 січня 2026 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі колегії:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2

ОСОБА_3

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6

(у режимі відеоконференції)

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000553 від 01 жовтня 2023 року відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 406, ч. 1 ст. 115 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Прокурор у судовому засіданні звернувся до суду з клопотанням про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 .

В обґрунтування клопотання прокурор зазначив, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині.

Необхідність продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлюється наявністю ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які можуть настати, якщо обвинувачений перебуватиме на волі і запобігти яким неможливо іншим чином, без продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме: обвинувачений ОСОБА_8 , з метою уникнення кримінальної відповідальності може переховуватись від суду з огляду на те, що інкриміноване йому кримінальне правопорушення є особливо тяжким злочином, а отже, будучи обізнаним про тяжкість покарання, ОСОБА_8 може переховуватися від суду, чим перешкоджатиме виконанню процесуальних дій та рішень в розумні строки, а тяжкість інкримінованого правопорушення та усвідомлення можливості засудження до тривалого терміну позбавлення волі вже саме по собі може бути підставою та мотивом для обвинуваченого до втечі.

Крім того, прокурор уважає, що ОСОБА_8 може незаконно впливати на свідків та потерпілу. Вказаний ризик обґрунтовується тим, що обвинувачений володіє інформацією щодо свідків у кримінальному провадженні та, перебуваючи на волі, матиме можливість безперешкодно впливати на вказаних учасників процесу шляхом підкупу, примусу, погроз з метою зміни або відмови від показань. Свідки та потерпіла ще не допитані судом, що свідчить про неможливість запобіганням цим ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу відносно обвинуваченого, не пов`язаного з триманням під вартою.

До того ж, прокурор зазначає про наявність ще одного ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: перебуваючи на волі, обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення. В обґрунтування вказаного ризику сторона обвинувачення зазначає, що обвинувачений є діючим військовослужбовцем і, з метою ухилитися від кримінальної відповідальності, може вчинити кримінальні правопорушення, передбачені ст.ст. 407, 408, 409 КК України, в тому числі, шляхом самокалічення або іншим способом.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 підтримав клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив задовольнити.

Потерпіла ОСОБА_6 також підтримала клопотання прокурора, просила його задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_7 у судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання прокурора. Обвинувачений ОСОБА_8 у судовому засіданні пояснив, що наміру впливати на свідків, потерпілу, а також ухилятися від суду він не має, за станом здоров`я потребує лікування.

Суд, заслухавши думки учасників судового засідання, вивчивши матеріали кримінального провадження, приходить до наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, за наявності клопотань, суд, під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

При вирішенні питання про доцільність продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд враховує наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та враховує обставини, передбачені ст. 178 КПК України.

За правилами ч. 5 ст. 199 КПК України, суд, зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Судом встановлено, що 26 березня 2024 року до Дружківського міського суду Донецької області з Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 406, ч. 1 ст. 115 КК України (том 1, а.с.28 протокол автоматизованого розподілу судової справи між суддями).

Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 27 березня 2024 року призначено підготовче судове засідання на 17 годину 00 хвилин 02 квітня 2024 року (том 1, а.с. 29-30).

04 квітня 2024 року Дружківським міським судом Донецької області постановлено ухвалу про привід обвинуваченого ОСОБА_8 у підготовче судове засідання, призначене на 11 годину 00 хвилин 10 квітня 2024 року (том 1, а.с. 117-119).

Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 10 квітня 2024 року оголошено розшук обвинуваченого ОСОБА_8 та надано дозвіл на затримання з метою приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, провадження у справі зупинено до розшуку обвинуваченого (том 1, а.с. 148-149).

Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 16 грудня 2024 року поновлено судове провадження (том 1, а.с. 156).

На підставі рішення Вищої ради правосуддя від 19 грудня 2024 року №3707/0/15-24 «Про зміну територіальної підсудності судових справ Дружківського міського суду Донецької області, Артемівського міськрайонного суду Донецької області» до Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з Дружківського міського суду Донецької області надійшло кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000553 від 01.10.2023 року відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 406, ч. 1 ст. 115 КК України.

За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями на підставі протоколу зазначене кримінальне провадження було передано у провадження судді ОСОБА_1 25 квітня 2025 року (том 1, а.с. 199).

Ухвалою Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 квітня 2025 року призначено підготовче судове засідання на 14 годину 00 хвилин 28 травня 2025 року (том 1, а.с. 200).

Ухвалою Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 липня 2025 року надано дозвіл на затримання ОСОБА_8 з метою приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (том 2, а.с. 46-47).

Ухвалою Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 серпня 2025 року відносно ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб без права внесення застави (том 2, а.с. 93-94).

Під час судового провадження ухвалами Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 вересня 2025 року, 20 листопада 2025 ОСОБА_9 було неодноразово продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Судом установлено, що відповідно до обвинувального акту ОСОБА_8 обвинувачується органом досудового розслідування у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого умисного злочину проти життя та здоров`я особи, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, і усвідомлюючи відповідальність, яка йому загрожує у випадку доведеності його вини, може переховуватися від суду.

Оцінюючи вищевказані обставини, суд, також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема про те, що хоча тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту і суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику переховування.

Також, враховуючи тяжкість пред`явленого йому обвинувачення та стадію судового провадження, коли судовий розгляд по справі не розпочато, свідки сторони обвинувачення та потерпіла не допитані судом, існує висока вірогідність вчинення з боку обвинуваченого ОСОБА_8 впливу на вказаних осіб, що також дає суду обґрунтовану підставу вважати наявність ризику, що ОСОБА_8 може впливати на свідків та потерпілу у зазначеному кримінальному провадженні.

Ураховуючи, що обвинувачений є діючим військовослужбовцем, що підтверджується наявними в матеріалах кримінального провадження доказами, існує ризик того, що перебуваючи на волі та маючи на меті уникнути кримінальної відповідальності, ОСОБА_8 може вчинити інше кримінальне правопорушення, передбачене ст.ст. 407, 408, 409 КК України, в тому числі, шляхом самокалічення або іншим способом.

Суд дійшов висновку, що прокурором доведена наявність ризиків, щодо того, що ОСОБА_8 може переховуватися від органів суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, впливати на свідків, потерпілу, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, та обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України. Також прокурором було доведено обставини, передбачені п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, а саме недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання вказаних ризиків, а також наявність обвинувачення у вчиненні ОСОБА_8 зазначеного кримінального правопорушення, що підтверджується матеріалами кримінального провадження.

Отже, ризики, які були підставою для обрання запобіжного заходу, на даний час не зменшилися та продовжують існувати, а тому застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою не вбачається можливим.

Крім того, суд враховує особу обвинуваченого, який є військовослужбовцем, не одружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, стійкі соціальні зв`язки відсутні, його вік та стан здоров`я, відсутність інформації, яка б свідчила, що стан здоров`я обвинуваченого не дозволяє йому перебувати в установі виконання покарань.

Суд уважає, що у ОСОБА_8 відсутні будь-які стримуючі фактори для забезпечення належної, законної поведінки, у разі обрання запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, що беззаперечно свідчить про наявність заявлених ризиків.

Також, суд звертає увагу, що обвинувачений ОСОБА_8 раніше вже ухилявся від суду, не з`являвся у судове засідання без поважних причин та оголошувався судом у розшук.

Таким чином, судом було досліджене питання щодо зменшення ризиків, які існували на момент обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, однак доказів, які б спростовували наявні ризики та вказані обставини, суду не надано та не зазначено про їх існування.

Між тим, судом вирішувалося питання про можливість застосування до обвинуваченого ОСОБА_8 альтернативного запобіжного заходу, однак наявність вказаних ризиків, на думку суду, виключає застосування таких.

Продовжуючи обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суд не вбачає підстав для визначення розміру застави, у відповідності до п.п. 1,2 ч. 4 ст. 183 КПК України, оскільки злочин був вчинений із застосуванням насильства із заподіянням смерті іншій людині.

З огляду на вищевказане, суд дійшов висновку, що клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 176-178, 183-184, 193-194, 196, 198, 199, 318, 331, 350, 369-372 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на шістдесят днів, тобто до 14 березня 2026 року включно без визначення застави.

У судовому засіданні оголосити перерву до 14 години 30 хвилин 05 лютого 2026 року.

Судовий розгляд здійснювати у режимі відеоконференції за участю потерпілої та її представника.

Про дату, час та місце проведення судового засідання повідомити прокурора, потерпілу, її представника, обвинуваченого та захисника.

Апеляційна скарга в частині продовження строку тримання під вартою на ухвалу суду може бути подана безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченим ОСОБА_8 в той же строк, з моменту отримання копії ухвали.

Повний текст ухвали складений та оголошений 14 січня 2026 року о 16 годині 00 хвилин.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3