Справа №498/2023/25
Провадження по справі №1-кп/498/47/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2026 року Великомихайлівський районний суд Одеської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000654 від 27.09.2025 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,

ВСТАНОВИВ:

20 листопада 2025 року до Великомихайлівського районного суду Одеської області надійшов обвинувальний акт з додатками, затверджений 19 листопада 2025 року прокурором Роздільнянської окружної прокуратури Одеської області по кримінальному провадженню внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000654 від 27.09.2025 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

Ухвалою судді Великомихайлівського районного суду Одеської області від 24 листопада 2025 року по вказаному кримінальному провадженню було призначено підготовче судове засідання.

В підготовчому судовому засіданні прокурор Роздільнянської окружної прокуратури Одеської області - ОСОБА_3 заявив клопотання про продовження дії запобіжного захожу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 на 60 днів, Мотивуючи клопотання тим, що п. 1 ч.1 ст. 177 КПК України - переховуватись від органу досудового розслідування та суду. Ризиком можливого переховування від органу досудового розслідування та суду, є те, що ОСОБА_4 , обвинувачується у вчиненні повторно тяжкого кримінального правопорушення, та розуміючи, що за вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, йому може бути призначене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років з конфіскацією майна або без такої, а також те що ухвалою Малиновсього районного суду №521/9193/24 від 24.04.2025 оголошений у розшук, тому останній перебуваючи на волі, буде мати можливість переховуватись від органів слідства та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності; п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України - незаконно впливати на свідків, потерпілого по вказаному кримінальному провадження, враховуючи, що обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у значній мірі підтверджується показами свідків та потерпілого, тому з урахуванням процедури, яка передбачена КПК України, щодо отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК). За таких обставин ризик впливу на свідків та потерпілого існує до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом. Пунктом 5 ч. 1 ст. 177 КПК України - вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується, зважаючи на те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину повторно будучи раніше засудженим вироком Біляївського районного суду Одеської області від 24.12.2024 за ч.2 ст.289 КК України за вчинення незаконного заволодіння транспортним засобом до 5 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України будучи звільненим від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки, маючи не невідбуте покарання та непогашену в законному порядку судимість, в період іспитового строку, отже є підстави вважати, що підозрюваний є достатньо рішучим для вчинення й інших кримінальних правопорушень, а також це вказує на високу ймовірність повторного вчинення кримінально караних діянь. При вирішенні питання щодо обрання запобіжного заходу враховується, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою не може запобігти зазначеним ризикам. Так, особисте зобов`язання не може бути застосовано, у зв`язку з тим, що це найбільш м`який запобіжний захід і він не відповідає тяжкості злочину у якому підозрюється особа, а також враховуючи те, що ОСОБА_4 , ігноруючи та спростовуючи будь-які принципи правового життя в суспільстві, правові обмеження щодо вчинення протиправних дій, за вищеописаних обставин, повторно вчинив тяжке кримінальне правопорушення. Особиста порука не може бути застосована в силу того, що не встановлено осіб, які заслуговують на довіру та можуть поручитися за виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу вимогу. Обирати стосовно підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту недоцільно, оскільки такий захід забезпечення кримінального провадження в цілому не зможе гарантовано запобігти ризикам, зазначеним вище, для досягнення завдання кримінального провадження забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини. Кожен з вищезазначених ризиків, знаходить своє підтвердження у зібраних матеріалах, які додані до клопотання та обґрунтовують доводи сторони обвинувачення. Відомостей, які б вказували про неможливість перебування обвинуваченого в місцях затримання, зокрема, за станом здоров`я не здобуто, а тому вважаю, що заявлені ризики виправдовують тримання особи під вартою. Беручи до уваги вищевикладене та те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину повторно, та враховуючи невідворотність та строк покарання, а також особу правопорушника, який ніде не працює, враховуючи те, що перебуваючи на свободі він може переховуватися від органів досудового розслідування, негативно впливати на потерпілого та свідків, а також вчинити новий злочин, є достатні підстави вважати, що забезпечити належну поведінку обвинуваченого ОСОБА_4 та запобігти вищезазначеним ризикам можливо лише шляхом застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_4 в підготовчому судовому засіданні зазначив, що просить вирішити клопотання прокурора про продовження дії запобіжного захожу у вигляді тримання під вартою на розсуд суду.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні заперечував проти заявленого прокурором клопотання стосовно продовження дії запобіжного захожу у вигляді тримання під вартою, просив обрати більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі.

Розглянувши підстави заявленого клопотання про продовження обраного обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вислухавши думку прокурора, обвинуваченого, захисника обвинуваченого, суд вважає клопотання прокурора обґрунтованим, та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів вищевказаного кримінального провадження вбачається, що обвинуваченому ОСОБА_4 згідно ухвали Великомихайлівського районного суду Одеської області від 11.12.2025 року обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 08.02.2026 року з визначення застави у межах 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 242240, 00 грн.

Частина 3 статті 131 КПК регламентує, що за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

За змістом ст.ст.131-132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключено у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Відповідно до п.5 ч.2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого є запобігання ризикам та забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованого обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.289 КК України, що підтверджується обвинувальним актом та реєстром матеріалів досудового розслідування.

Так, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі строком від п`яти до восьми років, може переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, впливати на свідків та потерпілого в даному кримінальному провадженні, може продовжити вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд вважає, що необхідно продовжити обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , так як це відповідає вимогам кримінального процесуального закону, а дані про особу обвинуваченого дають достатні підстави вважати, що дійсно існують ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України та прокурором доведено, що перебуваючи на волі обвинувачений ОСОБА_4 може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Під час розгляду клопотання судом вивчалась можливість застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків.

Однак, враховуючи існування ризиків, особу обвинуваченого, тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, які йому інкримінуються, застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим.

Обставин, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом не встановлено.

На підставі вищевикладеного, суд вважає за доцільне продовжити обраний обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днівіз можливістю внесення застави визначеної ухвалою суду від 11 грудня 2025 року.

Крім того, дослідивши цивільний позов суд, прийшов до висновку про необхідність його залишення без руху, оскільки позов поданий з порушенням вимог, встановлених ст. 175 ЦПК України.

Так, відповідно до положень ч.ч.1, 4, 5 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно-небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно -небезпечне діяння. Форма та зміст позовної заяви повинні відповідати вимогам, встановленим до позовів, які пред`являються у порядку цивільного судочинства. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Дії суду в разі невідповідності позову вимогам ст.175 ЦПК України Кримінальним процесуальним кодексом України не врегульовано.

Отже, застосуванню підлягає ст. ст. 175-177 та 185 ЦПК України, які регулюють порядок подачі позову та вимоги до позовної заяви.

Згідно з ст. 175 ЦПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 ЦПК України, позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб. У разі подання до суду позовної заяви та документів, що додаються до неї, в електронній формі через електронний кабінет позивач зобов`язаний додати до позовної заяви доказ надсилання іншим учасникам справи копій поданих до суду документів з урахуванням положень статті 43 цього Кодексу.

Частиною 7 ст. 43 ЦПК України передбачено, що у разі подання до суду в електронній формі заяви по суті справи, учасник справи зобов`язаний надати доказ надсилання таких матеріалів іншим учасникам справи. Такі документи в електронній формі направляються з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, шляхом надсилання до електронного кабінету іншого учасника справи, а у разі відсутності в іншого учасника справи електронного кабінету чи відсутності відомостей про наявність в іншого учасника справи електронного кабінету - у паперовій формі листом з описом вкладення.

Позовна заява подана в електронному вигляді через систему «Електронний суд».

Однак, в наданій позовній заяві та доданих до неї документах відсутні докази надсилання сторонам по справі поданої до суду позовної заяви, а саме відсутній лист з описом вкладення, або докази направлення через ЄСІТС за умови реєстрації сторін у системі.

Відповідно до ч. 1ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених ЦПК України, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Такі недоліки можна усунути шляхом подання до суду цивільного позову разом із додатками.

На підставі викладеного, цивільний позов необхідно залишити без руху та надати цивільному позивачу строк для усунення зазначених недоліків протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення цивільного позову без руху.

Роз`яснити цивільному позивачу, що у разі невиконання вимог ухвали до встановленої дати, і вказані недоліки не будуть усунуті, цивільний позов буде вважатися неподаним та повернутим цивільному позивачу.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 176-178, 183, 194-199, 314-316, 369-372, 395 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Роздільнянської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням його в Державній установі "Одеський слідчий ізолятор" Міністерства юстиції України строком на 60 (шістдесят) днів - до 29 березня 2026 року включно, із можливістю внесення застави визначеної ухвалою суду від 11 грудня 2025 року.

Відкласти підготовче судове засідання по кримінальному провадженю внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000654 від 27.09.2025 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України на 11 березня 2026 року об 11:30 год. в приміщенні Великомихайлівського районного суду Одеської області (смт Велика Михайлівка вул. Рената Проданова, буд.2б).

Цивільний позов ОСОБА_6 діючої в інтересах ОСОБА_7 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням поданий в рамках кримінального провадження №0000654 від 27.09.2025 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України - залишити без руху.

Визначити цивільному позивачу строк для усунення недоліків цивільного позову протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення його без руху.

Роз`яснити цивільному позивачу, що якщо він не усуне недоліки цивільного позову у строк, встановлений судом, він вважатиметься неподаним і буде повернутий цивільному позивачу.

Копію ухвали вручити прокурору Роздільнянської окружної прокуратури Одеської області, обвинуваченому, захиснику - для відома, направити Державній установі "Одеський слідчий ізолятор" Міністерства юстиції України - для виконання.

Ухвала підлягає оскарженню протягом п`яти днів з дня її проголошення до Одеського апеляційного суду, в частині обрання запобіжного заходу. В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1