Справа № 496/6693/25
Провадження № 1-кс/496/1764/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2025 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області у складі:

слідчий суддя - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання дізнавача сектору дізнанняОдеського районного управління поліції № 2 ГУНП в Одеській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 про арешт майна, за матеріалами кримінального провадження №0000212 від 03.10.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Дізнавач за погодженням з прокурором Біляївської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_4 , звернувся до суду з вказаним клопотанням, мотивуючи тим, що в провадженні Одеського РУП №2 ГУНП в Одеській області перебуває кримінальне провадження №0000212 від 03.10.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України.

В ході проведення досудового розслідування встановлено, що 03.10.2025 року о 10:58 до чергової частини ОРУП №2 надійшло повідомлення зі спец-лінії 102 від працівника ІНФОРМАЦІЯ_1 про те, що за адресою: АДРЕСА_1 , під час перевірки документів у гр. ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 який на перевірку документів надав посвідчення співробітника поліції серії ПТП № 005791 від 25.06.2018 року на інше ім`я з ознаками підробки (ЄО-17773)

Даний факт був зареєстрований в ЄО ІНФОРМАЦІЯ_3 №17773 від 03.19.2025 року та відомості внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000212 від 03.10.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.358 КК України.

В період з 13 годин 08 хвилин по 13 годину 41 хвилину 03.10.2025 року слідчим СВ ОРУП №2 ГУНП в Одеській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_6 проведено огляд місця події за адресою: АДРЕСА_1 , блок-пост №001 за координатами: 46.49859, 30.17555, за участю громадянина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 в ході якого виявлено та вилучено посвідчення співробітника поліції серії ПТП №005791 від 25.06.2018 року на ім`я ОСОБА_7 , з власним фото громадянина ОСОБА_5 , які запаковано до сейф пакету № NPU5075305 з пояснювальним написом та з підписами понятих.

В рамках вказаного кримінального провадження дізнавачем СД Одеського РУП №2 ОСОБА_3 винесено постанову про визнання речовими доказами вилучених в ході огляду місця події документів.

03.10.2025 року надійшов рапорт від поліцейського ІНФОРМАЦІЯ_4 старшого сержанта поліції ОСОБА_8 , який пояснив, що під час перевірки документів у громадянина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , який надав для перевірки документів, а саме посвідчення співробітника поліції серії ПТП № 005791 від 25.06.2018 року на ім`я ОСОБА_7 з власним фото громадянина ОСОБА_5 з явними ознаками підробки, а саме: вище вказане посвідчення співробітника поліції не належить йому, та розпечатано на принтері.

Постановою про долучення до кримінального провадження речових доказів та передачу їх на зберігання дізнавача сектору дізнання Одеського РУП №2 ГУНП в Одеській області лейтенантом поліції ОСОБА_3 , від 03.10.2025 року вилучені в ході зазначеного огляду речі визнані речовими доказами в рамках кримінального провадження №0000212 від 03.10.2025 року, оскільки вилучене майно має суттєве значення для органу досудового розслідування.

З метою забезпечення досягнення дієвості кримінального провадження, виникла необхідність застосувати такий вид заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, у зв`язку з чим дізнавач звернувся з вказаним клопотанням.

Згідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно до ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання, або заходу кримінально - протиправного характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Разом з тим, у своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь - яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах передбачених Законом», а п. 2 визначає, що держави мають право, здійснювати контроль за користуванням майном, шляхом ведення в дію законів. Більше того, верховенство права, один із фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»

Беручи до уваги вищевикладене та враховуючи, що у матеріалах кримінального провадження вбачається наявність достатніх підстав вважати, що вилучені предмети є речовими доказами, які мають суттєве значення для встановлення обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а їх повернення може призвести до втрати доказів, тому виникла необхідність у накладенні арешту на вказані речі, для подальшого збереження доказів та проведення судових експертиз, у зв`язку з чим дізнавач звернувся до суду з вказаним клопотанням.

Дізнавач в судове засідання не з`явився, однак в прохальній частині клопотання просив розглянути клопотання без його участі та участі прокурора.

ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про дату та час розгляду клопотання, про причини неявки суд не повідомив.

Неприбуття у судове засідання вказаних осіб не перешкоджає розгляду клопотання, відповідно до положень ч.1 ст. 172 КПК України.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не здійснюється, згідно з ч.4 ст. 107 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 40-1 КПК України дізнавач при здійсненні дізнання наділяється повноваженнями слідчого. Згідно п.4 ч.2 ст.40-1 КПК України дізнавач уповноважений звертатися за погодженням із прокурором до слідчого судді з клопотаннями про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій.

Арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, передбачений п.7 ч.2 ст. 131 КПК України.

Частиною 1 ст. 131 КПК України встановлено, що заходи кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно п.1 ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Дізнавач, обґрунтовуючи своє клопотання в розумінні вимог ст. 171 КПК України, зазначив мету відповідно до положень ст. 170 КПК України, з якою пов`язує необхідність у накладенні такого арешту, з метою збереження речових доказів та проведення експертиз.

Згідно положень ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Постановою слідчого про визнання речових доказів у кримінальному провадженні від 03.10.2025 року, приєднано до матеріалів досудового розслідування №0000212 від 03.10.2025 року, речі та предмети, які 03.10.2025 року було виявлено та вилучено в ході огляду, було визнано речовими доказами у кримінальному провадженні за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 358 КК України.

Таким чином, у судовому засіданні встановлено усі, передбачені ст.ст. 132, 173 КПК України, підстави до задоволення внесеного дізнавачем клопотання.

Керуючись ст.ст. 40-1, 131, 132, 167, 170, 171, 172, 173, 175 КПК України, слідчий суддя -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання дізнавача сектору дізнання Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП в Одеській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 про арешт майна, за матеріалами кримінального провадження №0000212 від 03.10.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України - задовольнити.

Накласти арешт із забороною користування, розпорядження та відчуження майна на посвідчення працівника поліції ПТП №005791 від 25.06.2018 на ім`я ОСОБА_7 з власним фото громадянина ОСОБА_5 , яке було вилучене в ході огляду місця події 28.03.2025 року, за адресою: АДРЕСА_1 , блок-пост №001 за координатами: 46.49859, 30.17555.

Ухвалу допустити до негайного виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1