Провадження № 1-кп/638/1186/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2026 року м.Харків

Шевченківський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

представника служби у справах дітей ОСОБА_6 ,

представника ювенальної превенції ГУНП в Харківській обл. ОСОБА_7 ,

психолога ОСОБА_8 ,

особи, стосовно якої вирішується питання щодо застосування заходів виховного характеру ОСОБА_9 ,

законного представника особи, стосовно якої вирішується питання щодо застосування заходів виховного характеру ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні №0000778 від 12.09.2025, відносно

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Мартове Чугуївського р-ну Харківської обл., громадянина України, учня 9-го класу КЗ «Мартівський ліцей Печенізької селищної ради Харківської області», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

за ознаками кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

11 вересня 2025 року близько 19 години 10 хвилин, більш точного часу під час встановити не представилось можливим, неповнолітній ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 не маючи посвідчення водія категорії «А», керуючи технічно несправним транспортним засобом - мотоциклом марки «Leader» моделі «ML 50-8» без р.н., що виражалось несправністю гальмової системи у вигляді відсутності елементів гальмової системи переднього та заднього коліс, здійснював рух по вул. Петра Василенка с. Мартове Чугуївського району Харківської області, в напрямку до с. Печеніги Чугуївського району Харківської області.

В процесі руху ОСОБА_9 рухаючись зі швидкістю близько 45 км./год., та перебуваючи поблизу буд. № 45 по вул. Петра Василенка с. Мартове Чугуївського району Харківської області, перед початком маневру з проїзної частини на праве узбіччя дороги не переконався в безпечності маневру, здійснив виїзд на узбіччя, та здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка перебувала на узбіччі автодороги, в стоячому положенні, після чого з місця події зник, чим порушив вимоги п.10.1 ПДР України де зазначено: «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху», наїзд стався переднім колесом мотоциклу із лівою гомілкою пішохода, та передньою поверхнею мотоциклу, із лівим передпліччям пішохода.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , відповідно до висновку судово-медичного експерта № 12-14/784-A/25 від 29.10.2025 отримала наступні тілесні ушкодження у вигляді: тупої травми лівої верхньої кінцівки у вигляді закритого перелому променевої кістки в нижній третині (в типовому місці) та шилоподібного відростку ліктьової кістки лівого передпліччя, що не є небезпечним для життя в момент заподіяння, а спричинила за собою тривалий розлад здоров?я понад 3-х тижнів, та належить до категорії ушкоджень середнього ступеня тяжкості.

Згідно висновку судово-автотехнічної експертизи № CE-19/121-25/27774-IТ від 18.11.2025, порушення водієм ОСОБА_9 п. 10.1 правил дорожнього руху України, перебувають у прямому причинному зв?язку з подією та настанням наслідків.

Таким чином, ОСОБА_9 вчинив суспільно-небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання про застосування до неповнолітнього примусових заходів виховного характеру у вигляді застереження.

Відповідно до частини 1 статті 501 КПК України під час постановлення ухвали в кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру суд з`ясовує такі питання:

1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння;

2) чи вчинено це діяння неповнолітнім у віці від 11 років до настання віку, з якого настає кримінальна відповідальність за це діяння;

3) чи слід застосувати до нього примусовий захід виховного характеру і якщо слід, то який саме.

В судовому засіданні неповнолітній ОСОБА_9 пояснив, що вину у вчиненні суспільно-небезпечного діяння визнає. Просив застосувати до нього примусові заходи виховного характеру в вигляді застереження. Крім того, зазначив суду що зробив для себе висновки з даної пригоди.

Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що вона 11.09.2025 біля 19 год. вийшла від сусідки та перебувала на узбіччі дороги. Коли вона вирішила перейти дорогу почула сильний удар від якого вона впала та побачила що на неї наїхав мопед. Після вона зателефонувала сусідці, яка викликала швидку допомогу та поліцію.

Стороною обвинувачення були надані наступні докази, які ретельно перевірені у судовому засіданні.

Окрім визнання неповнолітнім ОСОБА_9 своєї вини у вчиненні суспільно небезпечних діяння, що підпадає під ознаки кримінальних правопорушення, його провина також повністю підтверджується матеріалами кримінального провадження №0000778, які були досліджені у судовому засіданні, достовірність, допустимість та законність яких не оспорювалася сторонами судового провадження, а саме:

- даними протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 11 вересня 2025 року, слідчим СВ Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області ОСОБА_11 в присутності понятих ОСОБА_12 , ОСОБА_13 зі схемою до нього та фото-таблицею місця ДТП;

- даними протоколу огляду місця події від 11 вересня 2025 року, слідчим СВ Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області ОСОБА_11 в присутності понятих ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , за участі: спеціаліста, власника ОСОБА_10 , з фото-таблицею до нього, в ході якого проведено огляд території домоволодіння АДРЕСА_2 , яка огороджена парканом та було виявлено транспортний засіб ТМ «Leader» зі слідами тривалої експлуатації та пошкодженнями, та з поверхні грязьового щитка переднього колеса в місці пошкодження взято зразок.

- даними протоколу проведення слідчого експерименту від 07 жовтня 2025 року, слідчим СВ Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області ОСОБА_16 , понятих ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , за участі: потерпілої ОСОБА_4 ;

- даними протоколу проведення слідчого експерименту від 07 жовтня 2025 року, слідчим СВ Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області ОСОБА_19 , понятих ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , за участі: неповнолітнього ОСОБА_9 в присутності ОСОБА_20 , законного представника ОСОБА_10 ;

- даними висновку експерта №12-14/784-А25 від 29 жовтня 2025 року, згідно якого ОСОБА_4 отримала наступні тілесні ушкодження у вигляді: тупої травми лівої верхньої кінцівки у вигляді закритого перелому променевої кістки в нижній третині (в типовому місці) та шилоподібного відростку ліктьової кістки лівого передпліччя, що не є небезпечним для життя в момент заподіяння, а спричинила за собою тривалий розлад здоров?я понад 3-х тижнів, та належить до категорії ушкоджень середнього ступеня тяжкості;

-даними висновку експерта №14409 від 14.11.2025, згідно встановлено технічний стан транспортного засобу - мотоциклу марки «Leader» моделі «ML 50-8»;

- даними висновку судово-автотехнічної експертизи № CE-19/121-25/27774-IТ від 18.11.2025, згідно якого водієм ОСОБА_9 порушено п. 10.1 правил дорожнього руху України, таперебувають у прямому причинному зв?язку з подією та настанням наслідків;

- даними висновку експертизи № CE-19/121-25/27775-IТ від 17.11.2025;

- даними висновку експертизи № CE-19/121-25/25966-IТ від 22.10.2025;

Суд, ретельно вивчивши всі матеріали клопотання дійшов висновку, що всі покази, які надані у судовому засіданні, як ОСОБА_9 , так і потерпілою ОСОБА_4 , досліджені матеріали кримінального провадження, є послідовними.

Аналізуючи покази ОСОБА_9 , потерпілої ОСОБА_4 досліджених письмових доказів, що надані сторонами кримінального провадження, суд дійшов до висновку проте, що мало місце суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч.1 ст. 286 КК України.

За ст.498 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч.2 ст.97 КК України, примусові заходи виховного характеру, передбачені ст.105 КК України, суд застосовує і до особи, яка не досягла віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність.

Згідно з п.1 ч.2 ст.105 КК України до неповнолітнього може бути застосовано примусові заходи виховного характеру у виді застереження.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 15 травня 2006 року «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» передбачено, що відповідно до чинного законодавства примусові заходи виховного характеру можна застосовувати до особи, яка у віці від 14 до 18 років учинила злочин невеликої або середньої тяжкості, а також до особи, котра у період від 11 років до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що має ознаки дії чи бездіяльності, передбачених Особливою частиною Кримінального кодексу України.

Примусові заходи виховного характеру, зокрема, застосовують:

- у разі постановлення судом рішення про звільнення неповнолітнього від кримінальної відповідальності на підставі ч. 1ст. 97 КК України;

- до особи, котра до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння (ч. 2ст. 97 КК України);

- при звільненні неповнолітнього від покарання відповідно до ч. 1ст. 105 КК України.

Суд ухвалюючи судове рішення щодо неповнолітнього ОСОБА_9 керується принципом найкращих інтересів дитини, встановленого у ст. 3 Конвенції ООН про права дитини, відповідно до положень глави 29 КПК та розділу ХІ КК України.

До особи, яка вчинила кримінальне правопорушення після досягнення одинадцятирічного віку, але до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, у будь-якому випадку, незважаючи на ступінь тяжкості вчинюваного діяння, згідно зі ст. 498 КПК України мають застосовуватись примусові заходи виховного характеру.

Дії неповнолітнього ОСОБА_9 містять ознаки суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України.

Згідно свідоцтва про народження Серії НОМЕР_1 від 01.07.2011 ОСОБА_9 , народився ІНФОРМАЦІЯ_5 в с.Мартове Печенізького р-ну Харківської області, батьками є Батько ОСОБА_21 , мати ОСОБА_22 .

Судом встановлено, що на момент вчинення суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, згідно ст. 22 КК України ОСОБА_9 не досягнув віку, з якого передбачена кримінальна відповідальність, тобто з 16 років.

Таким чином, з врахування того, що ОСОБА_9 вчинив суспільно-небезпечне діяння вперше, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, свою вину у скоєному визнав, на обліку у лікаря нарколога та у лікаря психіатра не знаходиться, позитивно характеризується за місцем навчання та проживання, а тому, враховуючи обставини провадження, суд вважає, що до неповнолітнього можуть бути застосовані примусові заходи виховного характеру, а саме: застереження.

Законний представник, захисник, представник служби у справах дітей, психолог та представник ювенальної превенції просили суд клопотання задовольнити.

Отже, клопотання про застосування до неповнолітнього примусових заходів виховного характеру у виді застереження обґрунтоване належним чином доказами, які є належними та допустимими та знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, тому підлягає задоволенню.

По кримінальному провадженню потерпіла ОСОБА_4 до законного представника ОСОБА_10 та неповнолітнього ОСОБА_9 заявлений цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної суспільно-небезпечним діянням на суму 102250.87 грн. у солідарному порядку.

З системного аналізу норм КПК України вбачається, що законодавцем не передбачено можливості пред`явлення цивільного позову та, відповідно, відшкодування шкоди, завданої суспільно небезпечним діянням, вчиненим неповнолітніми у віці від 11 років до віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність (14 або 16 років) й суспільно-небезпечного діяння, у справі про застосування примусових заходів виховного характеру суд не вирішує (він має бути розглянутий у порядку цивільного судочинства).

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 15 травня 2006 року «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» передбачено, що цивільний позов про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок учинення злочину чи суспільно-небезпечного діяння, у справі про застосування примусових заходів виховного характеру суд не вирішує (він має бути розглянутий у порядку цивільного судочинства).

За змістом ч. 2 ст. 128 КПК України, цивільний позов може бути пред`явлено до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Отже, з норм КПК України наразі вбачається, що цивільний позов може бути пред`явлений у кримінальних провадженнях щодо застосування примусових заходів виховного характеру лише стосовно осіб, які вже досягли віку, з якого настає кримінальна відповідальність, оскільки такі особи (віком від 14 до 16 років) можуть бути підозрюваними/обвинуваченими у певній категорії справ (є суб`єктами злочину). Натомість, можливість пред`явлення цивільного позову у кримінальних провадженнях щодо застосування заходів виховного характеру стосовно малолітніх осіб, які не досягли віку, з якого настає кримінальна відповідальність (від 11 років до 14/16 років), взагалі не передбачена законодавцем.

Ст. 1178, 1179 ЦК України встановлено, що шкода, завдана малолітньою особою (яка не досягла 14 років), відшкодовується її батьками (усиновлювачами), опікуном чи іншою фізичною особою, яка на правових підставах здійснює виховання малолітньої особи; закладом охорони здоров`я, іншим закладом або особою, що зобов`язані здійснювати нагляд за малолітньою особою або які за законом здійснюють щодо малолітньої особи функції опікуна. Неповнолітня особа (у віці від 14 до 18 років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах. У разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується у частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником. Якщо неповнолітня особа перебувала у закладі, який за законом здійснює щодо неї функції піклувальника, цей заклад зобов`язаний відшкодувати завдану шкоду.

Тобто, незважаючи на те, що кримінальним процесуальним законом передбачено застосування до неповнолітніх осіб від 11 років примусових заходів виховного характеру, законодавець не передбачив можливості пред`явлення цивільного позову в кримінальному провадженні до осіб, що несуть цивільну відповідальність за діяння неповнолітніх.

З огляду на це, доцільно залишити цивільний позов без розгляду та повідомити, що особа має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Судом встановлено, що під час досудового розслідування проведені експертизи: судова авто-технічна експертиза від 22.10.2025 N? CE-19/121-25/25966-IT становить: 8914.00 грн, судова авто-технічна експертиза від 18.11.2025 № CE-19/121-25/27774-IT становить: 4457,00 грн, судова авто-технічна експертизи від 17.11.2025 N? CE-19/121-25/27775-IT становить: 4457,00 грн, судова авто-технічна експертиза від 14.11.2025 № 14409 становить: 14842,80 грн.

Однак, в цьому кримінальному провадженні малолітній ОСОБА_9 не набув процесуального статусу обвинуваченого, тому процесуальні витрати, пов`язані із проведенням судової експертизи, слід віднести за рахунок коштів Державного бюджету України.

Долю речових доказів суд вирішує у відповідності до вимог ст.100 КПК України.

Керуючись ст.22, ст.97, ст.105, 125 ч.2 КК України, ст. 369-372, 376, 392-395, 498, 500, 501 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області ОСОБА_23 , погоджене прокурором Чугуївської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_24 , про застосування примусових заходів виховного характеру щодо неповнолітнього ОСОБА_9 - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який скоїв суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, примусові заходи виховного характеру, на підставі п.1 ч.2 ст. 105 КК України, у виді застереження.

Застереження полягає в роз`ясненні неповнолітньому ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та оголошення малолітньому неповнолітньому ОСОБА_9 осуду за ці дії, а також попередження про більш суворі правові наслідки, які можуть настати в разі продовження ним протиправної поведінки чи вчинення нового кримінального правопорушення або суспільно-небезпечного діяння.

Цивільний позов ОСОБА_4 залишити без розгляду. Роз`яснити, що особа має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Процесуальні витрати, пов`язані з проведенням судових експертиз, у розмірі 32670.80 гривень компенсувати за рахунок коштів Державного бюджету України в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Речові докази: мотоцикл марки «Leader» моделі «ML 50-8» без р.н. - вважати повернутим власнику.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається до Харківського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м.Харкова протягом тридцяти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1