У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2026 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю:секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

підозрюваного - ОСОБА_4 ,

захисників - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області клопотання слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області лейтенанта поліції ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0000323, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.07.2025, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 209, ч. 2 ст. 366-2 КК України, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Баранинці Ужгородського району Закарпатської області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з вищою освітою, який має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, приватного підприємця, депутата Ужгородської міської ради Закарпатської області VIII скликання, члена постійної комісії з питань врегулювання земельних відносин, містобудування та архітектури, раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 209, ч. 2 ст. 366-2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, лейтенант поліції ОСОБА_7 за погодженням з прокурором заступником начальника відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_8 , звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з клопотанням у кримінальному провадженні № 0000323, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.07.2025, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 209, ч. 2 ст. 366-2 КК України, а також є достатні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування, незаконно впливати на свідків, експерта, спеціаліста у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється. На переконання сторони обвинувачення, зібрані органом досудового розслідування фактичні дані свідчать, що інший, більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити запобігання вищезазначеним ризикам, зазначеним у клопотанні.

У судовому засіданні прокурор підтримав заявлене клопотання, просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з підстав, наведених у клопотанні. Наголосив, що пред`явлена ОСОБА_4 підозра та заявлені в клопотанні ризики є повністю обґрунтованими. Зазначив, що підозрюваний не бажає йти на співпрацю з слідством, зокрема, це виявляється в тому, що під час проведення обшуку в його квартирі він не вказав де саме вона знаходиться, а також не надав у добровільному порядку свій мобільний телефон для проведення огляду. Зауважив, що орган досудового розслідування має на меті перевірити і ті періоди часу, які не охоплюються висновком НАЗК про результати проведення перевірки декларації підозрюваного. Додав, що факт неодноразового перетинання державного кордону ОСОБА_4 свідчить про можливість його переховування від органу досудового розслідування.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні просила відмовити у задоволенні клопотання з посиланням на доводи, наведені нею у письмових запереченнях щодо запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Так, захисник зазначила, що твердження сторони обвинувачення про наявність в діях ОСОБА_4 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 209 КК України повністю спростовується довідкою Національного агентства з питань запобігання корупції № 492/25 від 04.07.2025, яка складена за результатами проведення повної перевірки декларації підозрюваного. Відповідно до пункту «висновки» зазначеної довідки, в діях суб`єкта декларування встановлено ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 366-2 КК України. Водночас Національне агентство з питань запобігання корупції є єдиним органом із спеціальними повноваженнями, який може визначати наявність ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 209 КК України. Покликалася на ст. 6 Конвенція про відмивання, пошук, арешт та конфіскацію доходів, одержаних злочинним шляхом, відповідно до пункту а) якої кожна Сторона вживає таких законодавчих та інших заходів, які можуть бути необхідними для того, щоб дії, вчинені навмисно, розглядалися внутрішнім законодавством як злочини, а саме: перетворення або передача власності, усвідомлюючи, що така власність є доходом, з метою приховування або маскування незаконного походження власності або з метою сприяння будь-якій особі, замішаній у вчинені предикатного злочину, уникнути правових наслідків її дій. Звернула увагу і на пункт «е» статті 1 Конвенції Ради Європи про відмивання, пошук, арешт та конфіскацію доходів, одержаних злочинним шляхом, та про фінансування тероризму (Варшавська конвенція), яка встановлює поняття «предикатного злочину», під яким мається на увазі будь-який злочин, в результаті якого виникли доходи, що можуть стати предметом злочину з відмивання грошей, яким має бути у причинно-наслідковому зв`язку з виникненням доходу. Зазначила, що доказів того, що грошові кошти, у легалізації яких підозрюється ОСОБА_4 , отримані злочинним шляхом відсутні. У зв`язку з цим підозра у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 209 КК України, необґрунтована. Щодо розміру застави зазначила, що такий є надто високим, непомірним для підозрюваного та носить каральних характер для нього. Вказала, що у клопотанні стороною обвинувачення не наведеного жодних доводів щодо визначення застави у розмірі від 80 до 300 прожиткових мінімумів доходів громадян, як це передбачено ст. 182 КПК України для злочину такої тяжкості. Додала, що публічність особи підозрюваного та високий суспільний резонанс справи не може бути підставою для визначення завищеного розміру застави.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_6 у судовому засіданні зазначила, що клопотання сторони обвинувачення є необгрутованим, просила обрати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання або визначити розмір застави в межах розміру, передбаченого КПК України для злочину відповідної тяжкості.

Підозрюваний у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання з посиланням на доводи, наведені ним у письмових запереченнях на клопотання. Вказав, що відповідно до чинного законодавства України виключно НАКЗ визначає достатність наявних підстав для обґрунтованої підозри у вчиненні дій, пов`язаних з легалізацією доходів. Не зважаючи на це, йому повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 209 КК України всупереч тому, що НАЗК не встановив в його діях ознак цього кримінального діяння. Додав, що докази сторони захисту у вигляді декларації, нотаріальних заяв, висновку НАЗК щодо грошових коштів, повернутих ОСОБА_9 тільки спростовують існування в його діях ознак злочину, передбаченого ч. 2 ст. 209 КК України. Зазначив, що він є депутатом Ужгородської міської ради, приватним підприємцем, має стійкі соціальні зв`язки, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей та матір похилого віку, має ряд системних захворювань. З приводу своєї судимості вказав, що вирок суду, яким його було визнано винним та призначено покарання у виді обмеженні волі наразі перебуває на стадії апеляційного оскарження, а тому не набув законної сили. Зауважив, що посилання сторони обвинувачення на його неодноразові виїзди за межі України як ризик приховування від слідства спростовуються його поверненнями в Україну та прибуттям у дане судове засідання. Щодо ризику впливу на свідків зазначив, що взяття його під варту жодним чином не буде перешкоджати його спілкуванню з матір`ю, а спілкування з колишньою дружиною залежить виключно від її волі та бажання, оскільки їх пов`язують обов`язки з виховання їхньої спільної дитини. Вплив на ОСОБА_9 як на свідка є прямим доказом безпідставності підозри у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 209 КК України. Додав, що у сторони обвинувачення відсутні докази реального існування ризиків, перерахованих у клопотанні.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши подане клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 1 та п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених КПК України.

У ході розгляду клопотання слідчим суддею встановлено, що Головним управлінням Національної поліції в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000323, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.07.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 209, ч. 2 ст. 366-2 КК України, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 19 липня 2025 року.

З клопотання також встановлено, що досудове розслідування здійснюється за фактом внесення завідомо недостовірних відомостей до декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави та місцевого самоврядування ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на загальну суму 13 842 471,00 грн та вчинення дій, спрямованих на приховування та маскування їх незаконного походження, джерела набуття та фактичного володіння.

Так, відповідно до рішення І сесії Ужгородської міської ради VIII скликання від 08.12.2020 № l «Про інформацію Ужгородської міської територіальної виборчої комісії Ужгородського району Закарпатської області про результати голосування і підсумки виборів депутатів Ужгородської міської ради та Ужгородського міського голови», ОСОБА_4 обрано та зареєстровано депутатом Ужгородської міської ради.

Тобто, ОСОБА_4 будучи в період часу з 08.12.2020 по 31.12.2022 та на даний час депутатом Ужгородської міської ради, тобто депутатом місцевої ради, а тому у відповідності до підпункту «б» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» є суб`єктом декларування.

Так, ОСОБА_4 , 17.01.2024 о 16 годині 26 хвилині, перебуваючи в м. Ужгороді Закарпатської області, будучи обізнаним про обов`язок щорічно подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за звітний рік, маючи всі необхідні умови та технічну можливість, розпочав подачу декларації за 2022 рік, тобто пройшов автентифікацію в інформаційно-телекомунікаційній системі «Єдиний державний реєстр декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства, створивши таку декларацію з унікальним ідентифікатором документа cfddc9ea-9e35-4aae-b727-68cef7d6b3f6.

У подальшому, ОСОБА_4 , діючи умисно, всупереч вимог законодавства, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків, будучи ознайомленим з Порядком заповнення та подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, достовірно знаючи про встановлений ст. 45 Закону обов`язок та всупереч п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 46 Закону, при заповненні електронної форми щорічної декларації за 2022 рік у розділі 3 «Об`єкти нерухомості» декларації, о 17 годині 13 хвилині 17.01.2024, вніс завідомо недостовірні відомості, а саме не зазначив відомостей про житловий будинок загальною площею 358,8 м2, реєстраційний номер 101, та земельну ділянку з кадастровим номером :20:001:0083, на якій він розташований, за адресою: АДРЕСА_2 , який є зареєстрованим та фактичним місцем проживання члена сім`ї суб`єкта декларування дочки ОСОБА_10 , та належить їй з 18.10.2016 на праві спільної сумісної власності, вартістю 96 158,00 гривень.

Окрім того, ОСОБА_4 , о 17 годині 13 хвилині 17.01.2024, умисно вніс завідомо недостовірні відомості, а саме при заповненні декларації умисно не відобразив відомостей про житловий будинок загальною площею 78,5 м2, реєстраційний номер 000, за адресою: АДРЕСА_3 , який є зареєстрованим та фактичним місцем проживання членів сім`ї суб`єкта декларування - сина ОСОБА_11 та дочки ОСОБА_12 , і який від 10.03.2006 належить на праві власності ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вартістю 47 595,00 гривень.

Окрім того, ОСОБА_4 , о 17 годині 15 хвилині 17.01.2024, умисно не зазначив відомості про свій дохід у розділі 11 «Доходи, у тому числі подарунки» зокрема не вказав відомості про розмір отриманої заробітної плати в розмірі 69 090,00 гривень, джерелом якого є спільне мале підприємство «ВОЯЖ» ().

Також, ОСОБА_4 , о 17 годині 18 хвилині 17.01.2024, не зазначив відомості у розділі 12 «Грошові активи» декларації, а саме відомості про кошти, позичені третім особам - які станом на 31.12.2022 становили 315 000 дол. США (в еквіваленті курсу валют, установленого НБУ станом на 31.12.2022, 1 долар - 36,5686 грн) - 11 519 109,00 гривень.

Вказані кошти станом на 16.09.2022 ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , боргував ОСОБА_4 відповідно до розписок про передачу коштів від ОСОБА_4 ОСОБА_9 , які разом з іншими документами ОСОБА_4 особисто долучено як потерпілим до матеріалів кримінального провадження № 0000233, розпочатого 04.11.2022 відносно ОСОБА_9 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України за фактом заволодіння шахрайським шляхом грошовими коштами ОСОБА_4 .

Окрім того, ОСОБА_4 , о 17 годині 18 хвилині 17.01.2024, умисно вніс завідомо недостовірні відомості, а саме при заповненні декларації не відобразив відомості про залишок належних йому станом на 31.12.2022 коштів, розміщених на депозитному рахунку ( НОМЕР_1 ) в АТ «ОТП БАНК» у розмірі 1 307 999,00 гривень, що підтверджується інформацією банку.

Разом з тим, ОСОБА_4 , о 17 годині 18 хвилині 17.01.2024, не зазначив відомості про залишок належних йому як фізичній особі-підприємцю станом на 31.12.2022 коштів, розміщених в АТАКБ «ЛЬВІВ» на рахунках - НОМЕР_2 у розмірі 10 000,00 гривень, що підтверджується інформацією банку.

Окрім того, ОСОБА_4 , о 17 годині 30 хвилині 17.01.2024, умисно не зазначив відомості у розділі 13 «Фінансові зобов?язання» декларації щодо фінансових зобов`язань перед ТОВ «Західні енергетичні системи» () щодо сплати частки у статутному (складеному) капіталі товариства у розмірі 792 470,00 гривень.

У подальшому ОСОБА_4 , о 17 годині 32 хвилині 17.01.2024, підтвердивши повноту та достовірність відомостей, вказаних у щорічній декларації за 2022 рік, ознайомився з попередженням про настання відповідальності за подання недостовірних відомостей, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання підписав та подав електронну декларацію з унікальним ідентифікатором документа cfddc9ea-9e35-4aae-b727-68cef7d6b3f6, у якій містились завідомо недостовірні відомості внесені до розділів 3, 11, 12 та 13 щорічної декларації за 2022 рік шляхом накладання на неї особистого кваліфікованого електронного підпису.

Таким чином, суб`єкт декларування ОСОБА_4 у щорічній декларації за 2022 рік зазначив недостовірні відомості, які відрізняються від достовірних на загальну суму 13 842 471,00 гривень, чим не дотримав вимог п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 46 Закону України «Про запобігання корупції».

Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет на 2022 рік» установлено, що з 1 січня 2022 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає - 2481 гривня, тобто завідомо недостовірні відомості внесені ОСОБА_4 до щорічної декларації за 2022 рік відрізняються від достовірних на суму 5579 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановлених у 2022 році.

Крім того, з метою легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, ОСОБА_4 , діючи умисно, з прямим умислом, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх кримінальну караність та передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків, достовірно знаючи, що грошові кошти в сумі 315 000 доларів США, що за офіційним курсом валют, установленим Національним банком України станом на 09.10.2023 (1 долар США 36,5827 грн), становить 11 523 551,00 гривень, є доходами, одержаними злочинним шляхом, законність походження яких ОСОБА_4 не підтверджено у встановленому законом порядку, вчинив дії, спрямовані на приховування та маскування їх незаконного походження, джерела набуття та фактичного володіння.

З цією метою ОСОБА_4 уклав із ОСОБА_9 цивільно-правовий правочин, оформивши зазначені грошові кошти як позику, відповідно до якої ОСОБА_9 , станом на 16.09.2022, має заборгованість перед ОСОБА_4 у розмірі 315 000 доларів США, що підтверджувалося розписками про передачу грошових коштів.

У подальшому зазначені розписки, разом з іншими документами, були особисто подані ОСОБА_4 як потерпілим та долучені до матеріалів кримінального провадження № 0000233, розпочатого 04.11.2022 відносно ОСОБА_9 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, за фактом заволодіння грошовими коштами ОСОБА_4 шляхом шахрайства.

Надалі, з метою остаточного створення видимості законності походження грошових коштів, ОСОБА_4 надав до матеріалів вказаного кримінального провадження заяву, справжність його підпису на якій засвідчено нотаріусом 09.10.2023, у якій зазначив, що він, як потерпілий, не має жодних претензій та вимог фінансового, матеріального чи іншого характеру до ОСОБА_9 у зв`язку з поверненням йому грошових коштів у сумі 315 000 доларів США, що за офіційним курсом валют, установленим Національним банком України станом на 09.10.2023 (1 долар США 36,5827 грн), становить 11 523 551,00 гривень.

Отже, надання ОСОБА_4 позики ОСОБА_9 за рахунок коштів, які не відображені в щорічній декларації суб`єкта декларування та джерело походження яких не підтверджене легальними доходами, свідчить про використання активів з ознаками незаконного походження та вчинення фінансової операції з метою надання їм вигляду законних.

Надання ОСОБА_4 коштів ОСОБА_9 у формі позики є цивільно-правовим підґрунтям для легалізації коштів та подальшого їх повернення як легального боргу тобто є способом надання вигляду законності активам з невстановленим походженням.

Таким чином, у період з 18.06.2020 по 09.10.2023 ОСОБА_4 вчинив сукупність активних умисних дій, спрямованих на легалізацію (відмивання) доходів, одержаних унаслідок вчинення суспільно небезпечного протиправного діяння, маскуючи у такий спосіб незаконність походження таких доходів, шляхом укладення правочину, подання відповідних документів до органу досудового розслідування та подальшого використання зазначених коштів для власних потреб як фізичною особою, чим фактично надав їм вигляду законних у сумі 315 000 доларів США, що за офіційним курсом валют, установленим Національним банком України станом на 09.10.2023 (1 долар США 36,5827 грн), становить 11 523 551,00 гривень.

З урахуванням статусу особи, як суб`єкта декларування, обов`язку повного та достовірного відображення доходів і активів, дії ОСОБА_4 , який не зазначив вказані фінансові операції у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування кваліфікуються як кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 366-2 КК України та свідчать про усвідомлене використання грошових коштів, стосовно яких ОСОБА_4 вчинено дії, спрямовані на приховування їх джерела походження, та їх включення в легальний фінансовий обіг.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 209, ч. 2 ст. 366-2 КК України.

29 січня 2026 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 366-2 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є умисне внесення суб`єктом декларування завідомо недостовірних відомостей до декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, передбаченої Законом України "Про запобігання корупції", якщо такі відомості відрізняються від достовірних на суму понад 2500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, та ч. 2 ст. 209 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є легалізація (відмивання) майна, одержаного злочинним шляхом, тобто набуття, володіння, використання, розпорядження майном, щодо якого фактичні обставини свідчать про його одержання злочинним шляхом, у тому числі здійснення фінансової операції, вчинення правочину з таким майном, або переміщення, зміна форми (перетворення) такого майна, або вчинення дій, спрямованих на приховування, маскування походження такого майна або володіння ним, права на таке майно, джерела його походження, місцезнаходження, якщо ці діяння вчинені особою, яка знала або повинна була знати, що таке майно прямо чи опосередковано, повністю чи частково одержано злочинним шляхом, у великому розмірі.

Причетність підозрюваного ОСОБА_4 до вчинення інкримінованих йому злочинів обгрунтовується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме обґрунтованим висновком НАКЗ щодо виявлення ознак корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення, за яке передбачено кримінальну відповідальність, висновком аналітичного дослідження ГУ ДПС в Закарпатській області, декларацією ОСОБА_4 , іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Сукупність фактичних даних, які містяться в матеріалах кримінального провадження, дають підстави вважати пред`явлену ОСОБА_4 підозру у вчиненні даних кримінальних правопорушень обґрунтованою, а обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні вже під час подальшого досудового розслідування, що не виключає можливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Водночас, слідчий суддя на вказаному етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

При цьому, слід зауважити, що стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведеності винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.

Про обгрунтованість підозри, зокрема свідчать матеріали кримінального провадження, долучені до клопотання про тримання під вартою.

За вчинення злочинів, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_4 йому в сукупності загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна, що може спонукати підозрюваного ухилятися від слідчого, прокурора, суду, в тому числі безперешкодно перетнути державний кордон України. При оцінці даного ризику, слідчим суддею взято до уваги позицію Європейського суду з прав людини, яка висвітлена в рішенні ЄСПЛ від 20.05.2010 у справі «Москаленко проти України», в якому зазначено, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

Беручи до увагу тяжкість злочинів, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_4 , покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винним, слідчий суддя констатує про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Наявність ризику впливу на свідків, інших підозрюваних, експерта та спеціаліста підтверджується тим, що наразі жоден з свідків не допитаний судом, і, відповідно, їх показання не сприйняті безпосередньо, враховуючи визначену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, експертами у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч.ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК України).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК України).

Разом з тим, у ході досудового розслідування може виникнути потреба у проведенні ряду судових експертиз, що свідчить про наявність ризику впливу на експертів, спеціалістів, які будуть залучені до даного кримінального провадження.

На переконання слідчого судді, прокурором доведено, що на даному етапі досудового розслідування кримінального правопорушення підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та продовжити вчинення розпочатих ним кримінальних правопорушень, зокрема, використовуючи своє службове становище та авторитет, впливати на інших на даний час не встановлених осіб шляхом інформування та скеровування дій та показань осіб, які на даний час не допитані, а також підшукувати осіб, що можуть надати вигідні для підозрюваного показання у даному кримінальному проваджені.

Таким чином, слідчий суддя дійшов переконання, що слідчим та прокурором доведено обгрунтованість підозри та наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Доводи сторони захисту щодо необґрунтованості підозри на ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, нічим не підтверджені та спростовані у ході розгляду клопотання та стосуються конкретних обставин, фактів, які можуть викликати сумнів у їх правдивості, наявність чи відсутність яких не може бути спростована на даному етапі кримінального провадження та виходять за межі поняття «обгрунтованої підозри». Аргументи захисників підозрюваного щодо відсутності конкретних доказів, які свідчать про заявлені стороною обвинувачення ризики зводяться до «відсутності наміру» та «бажання» підозрюваного вчиняти такі дії. Однак, слідчий суддя, оцінюючи наявність таких ризиків, повинен виходити з необхідності забезпечення належного виконання завдань кримінального провадження.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому, КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Відповідно до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, слідчим суддею, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, всебічно оцінено вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення у їх сукупності, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, вік підозрюваного, його стан здоров`я, матеріальний стан, його особу, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання.

На переконання слідчого судді, прокурором доведено, що інший більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою не зможе в достатній мірі запобігти ризикам, визначеним в ст. 177 КПК України. Про дані обставини свідчать тяжкість, характер та спосіб вчинення інкримінованих підозрюваному злочинів, кількість встановлених та доведених у ході розгляду клопотання ризиків.

Слідчий суддя в ракурсі встановлених фактичних обставин вважає, що на даному етапі кримінального провадження запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не є надмірним, потреба у застосуванні такого запобіжного заходу, на сьогодні, є дійсною, а застосування в цей час запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання, особистої поруки, застави, домашнього арешту, є недоречним з огляду на те, що вони є непропорційними, та не зможуть забезпечити уникнення встановлених судом ризиків та забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку, про обрання підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Крім того, частиною 3 ст. 183 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Частиною п. 2 ч. 5 статті 182 КПК України визначено, щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину визначається у межах від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Водночас, суд враховує конкретні обставини кримінальних правопорушень, які ОСОБА_4 вчинив в період дії в Україні воєнного стану, під час якого суспільство опинилося в найбільш тяжких та несприятливих умовах. Саме ці умови підозрюваний використав для незаконного особистого збагачення.

Визначаючи розмір застави, слідчий суддя також врахував характер кримінального правопорушення, у якому підозрюється особа, кількість та ступінь ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, його майновий стан, стан здоров`я, а також особу підозрюваного, та дійшов висновку, що розмір застави, який в достатній мірі гарантуватиме виконання підозрюваних покладених на нього обов`язків, повинен бути визначений на рівні 3462 мінімальних розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 11523551, 00гривень.

У разі внесення застави, на ОСОБА_4 відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, слід покласти наступні обов`язки: 1) прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожною вимогою; 2) не відлучатись за межі населеного пункту, в якому проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та місця роботи; 4) утримуватися від спілкування з свідками, спеціалістами та експертами сторони обвинувачення у даному кримінальному провадженні; 5) здати на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 186, 193, 196, 197, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Обрати відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 60 (шістдесят) днів у межах строку досудового розслідування, а саме, до 27 березня 2026 року включно, з можливістю внесення застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 покладених на нього обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 11 523 551,00 грн (одинадцять мільйонів п`ятсот двадцять три тисячі п`ятсот п`ятдесят одна грн 00 копійок).

У разі внесення застави у визначеному розмірі, покласти на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язки:

1) прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожною вимогою;

2) не відлучатись за межі населеного пункту, в якому проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

4) утримуватися від спілкування з свідками, спеціалістами та експертами сторони обвинувачення у даному кримінальному провадженні;

5) здати на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Час та дата оголошення повного тексту ухвали 13 год. 15 хв. 06 лютого 2026 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1