Провадження №: 1-кс/755/4850/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"05" січня 2026 р. слідча суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 за участі учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

представника власника майна ОСОБА_4 ,

розглянувши клопотання представника власника майна - адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ТОВ «Лігон Сервіс» про скасування арешту майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудового розслідування за № 0000132 від 08.11.2021, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст. 356, ч. 3 ст. 197-1 КК України,

в с т а н о в и л а :

адвокат ОСОБА_4 , який діє в інтересах ТОВ «Лігон Сервіс» звернувся до слідчої судді з клопотанням про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчої судді Дніпровського районного суду м. Києва від 06.02.2025, у кримінальному проваджені, внесеному до Єдиного реєстру досудового розслідування за № 0000132 від 08.11.2021, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст. 356, ч. 3 ст. 197-1 КК України, а саме з об`єкту нерухомого майна, нежитлової будівлі, загальною площею 586, 4 кв.м, що розташована за адресою м. Київ, вул. Березняківська, буд. 31, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00, що на даний час зареєстрована за ТОВ «Лігон Сервіс», .

Адвокат мотивує клопотання тим, що в справі відсутні заходи реагування повноважних органів якими є Департамент з питань державного архітектурно-будівельного контролю м. Києва та Департамент земельних ресурсів КМДА, на підставі яких садовий будинок ідентифікувався як самочинне будівництво.

06.02.2026 ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 06.02.2025 задоволено клопотання прокурора Дніпровської окружної прокуратури м. Києва та накладено арешт на об`єкт нерухомого майна, нежитлову будівлю, загальною площею 586, 4 кв.м, що розташована за адресою м. Київ, вул. Березняківська, буд. 31, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00, що на даний час зареєстрована за ТОВ «Лігон Сервіс», , шляхом заборони розпорядження та шляхом державним реєстраторам речових прав на нерухоме майно, в розумінні ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а також будь-яким іншим особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, будь-яким суб`єктам державної реєстрації прав та нотаріусам вчиняти будь-які дії, пов`язані з державною реєстрацією речових прав та вищевказаний об`єкт нерухомого майна, утому числі приймати рішення про державну реєстрацію, здійснювати будь-яку державну реєстрацію змін стосовно вказаного нерухомого майна та вносити будь-які записи про такі зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Однак, як зазначає адвокат, протягом 4 років досудового розслідування не встановлено причетних осіб.

Протягом 10 місяців після накладення арешту жодній особі не повідомлено про підозру. Тому на думку адвоката, арешт вичерпав свою доцільність, відпала потреба в подальшому застосуванні цього заходу.

Матеріали кримінального провадження не містять достатньо доказів для обмеження у праві мирного володіння майном.

Відтак, штучно створене кримінальне провадження, лише порушує права власника вільно володіти своїм майном.

Відсутність або імітація слідчих дій направлених на встановлення об`єктивних обставин справи говорить про незацікавленість органу досудового розслідування у результатах слідства та відсутність складу кримінального правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, адвокат вважає даний арешт непропорційним та не співрозмірним інтересам кримінального провадження, тому просив скасувати вищезазначений арешт.

У судовому засіданні адвокат ОСОБА_4 підтримав подане клопотання, просив його задовольнити з викладених в нього підстав. Додатково зазначив, що підстав для накладенню арешту немає, додано безліч документів, які це підтверджують, органом досудового розслідування 11 місяців нічого не робиться.

Прокурор ОСОБА_5 у судовому засіданні просила відмовити у задоволенні клопотання про скасування арешту майна, оскільки досудове розслідування триває, зазначила, що вказана земельна ділянка самовільно зайнята, на підтвердження чого буде призначена відповідна експертиза. Також просила зазначити, що договір на який посилається сторона захисту не відповідає дійсності, оскільки, об`єкт, який знаходиться по вул. Березняківська 31 знаходиться в кінці вулиці, де наразі торгівельний центр, після того як минуло 10 років, тобто його в нотаріуса не змогли ніяким чином оформити. Що свідчить про необхідність у продовженні такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт на вищевказаний нерухомий об`єкт.

Вивчивши клопотання, додані до нього документи, якими адвокат обґрунтовує доводи клопотання, заслухавши думку учасників, слідча суддя дійшла такого висновку.

СВ Дніпровського УП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000132 від 08.11.2021, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст. 356, ч. 3 ст. 197-1 КК України, під час якого приймаються всі необхідні процесуальні рішення, досудове розслідування триває, остаточне рішення не прийнято.

Стаття 41 Конституції України гарантує, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності і право приватної власності є непорушним.

Аналогічні гарантії захисту права власності містяться у статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав та основоположних свобод 1950 року, згідно якого ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до п. 7 ч. 12 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження, за п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, є неможливим, якщо потреби досудового розслідування не виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи.

Крім цього, відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Статтею 174 КПК України встановлено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Між тим, при розгляді клопотання, поданого в порядку ст. 174 КПК України, слідчий суддя не надає оцінку дотриманню вимог закону при постановленні ухвали про арешт майна та її законності, що є виключно прерогативою суду апеляційної інстанції, а лише оцінює обґрунтованість підстав для скасування арешту.

Ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 06.02.2025, справа № 755/19892/21 (провадження № 1-кс/755/441/25), задоволено клопотання прокурора Дніпровської окружної прокуратури м. Києва та накладено арешт на об`єкт нерухомого майна, нежитлову будівлю, загальною площею 586, 4 кв.м, що розташована за адресою м. Київ, вул. Березняківська, буд. 31, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00, що на даний час зареєстрована за ТОВ «Лігон Сервіс», , шляхом заборони розпорядження та шляхом державним реєстраторам речових прав на нерухоме майно, в розумінні ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а також будь-яким іншим особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, будь-яким суб`єктам державної реєстрації прав та нотаріусам вчиняти будь-які дії, пов`язані з державною реєстрацією речових прав та вищевказаний об`єкт нерухомого майна, утому числі приймати рішення про державну реєстрацію, здійснювати будь-яку державну реєстрацію змін стосовно вказаного нерухомого майна та вносити будь-які записи про такі зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Як вбачається з тексту вказаної вище ухвали, арешт накладено з метою забезпечення збереження речового доказу, оскільки вказане нерухоме майно є об`єктом кримінального правопорушення. Слідчий суддя виходив з того, що на час розгляду клопотання про арешт майна потреби органу досудового розслідування виправдовували таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а сукупність отриманих судом даних, відповідно до ст.170 КПК України, була достатньою для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як накладення арешту на майно.

Досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000132 від 08.11.2021 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст. 356, ч. 3 ст. 197-1 КК України, наразі триває, об`єкт нерухомого майна, на який накладено арешт, визнаний речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні.

Кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків (ст. 22 КПК України).

З норми ст. 26 КПК України випливає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Крім того, як вбачається з матеріалів доданих до клопотання, доводи клопотання не містять належного обґрунтування та доказів того, що на даній стадії розслідування вищезазначений захід забезпечення втратив свою актуальність та які б спростували висновки, викладені в ухвалі слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 06 лютого 2025 року, що дає слідчій судді підстави дійти висновку що необхідність накладення арешту на зазначене в клопотанні майно на теперішній час не відпала.

На підставі викладеного, у задоволенні клопотання слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 170-174, 309, 372, 392 КПК України, слідча суддя,

п о с т а н о в и л а:

у задоволенні клопотання представника власника майна - адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ТОВ «Лігон Сервіс» про скасування арешту майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудового розслідування за № 0000132 від 08.11.2021, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст. 356, ч. 3 ст. 197-1 КК України - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Визначити час проголошення повного тексту ухвали - 17 год 30 хв 12 січня 2026 року.

Слідча суддя ОСОБА_1