КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №755/9383/25 Головуючий у І інстанції - ОСОБА_1 апеляційне провадження №11-сс/824/8149/2025 Доповідач у ІІ інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2025 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

Головуючий суддя: ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_5

прокурора: ОСОБА_6

підозрюваного: ОСОБА_7

захисника: ОСОБА_8

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 09 жовтня 2025 року щодо продовження застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бєхтєєвка, Корочанського району, Бєлгородської області РФ, громадянина України, із середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у кримінальному проваджені №0000786 від 16 жовтня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 190 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 09 жовтня 2025 року клопотання прокурора Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_9 про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_7 - задоволено.

Продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підозрюваному ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в межах строку досудового розслідування, до 13 листопада 2025 року.

Зобов?язано ОСОБА_7 прибувати за кожною вимогою до суду, слідчого, прокурора, та, у відповідності до частини п'ятої статті 194 КПК України, покладено наступні обов?язки:

1) не залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 23 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин наступного дня без дозволу слідчого, прокурора, або суду, за виключенням випадків необхідності отримання медичної допомоги, а також прибуття до місць укриття та бомбосховищ;

2) повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження про зміну свого місця проживання.

Роз?яснено ОСОБА_7 , що в разі невиконання покладених на нього обов?язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід, працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з?являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов?язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Не погоджуючись з указаною ухвалою захисник ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 подав дві ідентичні за змістом та вимогами апеляційні скарги, які підлягають розгляду як одна, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати та змінити запобіжний захід на особисте зобов`язання із покладенням на нього наступних обов`язків: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора суду; повідомляти про зміну місця проживання або роботи/навчання; утримуватись від спілкування з визначеними судом особами; не відлучатися з м. Києва без дозволу слідчого, прокурора або суду; у разі потреби здати паспорт(и) для виїзду за кордон; альтернативно (у разі відмови) змінити режим домашнього арешту, скасувавши заборону перебування поза місцем проживання у нічний час (з 23:00 по 06:00 год) та не залишати місця свого проживання з 01:00 до 05:00 год для надання можливості виконання службових обов'язків у службі «Тверезий водій».

Апеляційну скаргу мотивує тим, що підозрюваний ОСОБА_7 активно сприяє органу досудового розслідування, надав і продовжує надавати викривальну інформацію, що має доказове значення для встановлення істини у кримінальному провадженні, не спотворюючи та не вигадуючи обставин.

Зазначає, що наразі триває підготовча робота щодо укладення угоди між прокурором та підозрюваним у межах положень глави 35 КПК України (статті 468, 472, 474, 475), це свідчить про процесуальну зацікавленість ОСОБА_7 у завершенні провадження законним шляхом, а не про намір ухилятись від органів досудового розслідування

Наголошує, що враховуючи це, припущення прокурора про можливість переховування є безпідставним і не підтверджене жодними доказами.

Вказує, що ризики, визначені статтею 177 КПК України, а саме: переховування від слідства, вплив на свідків чи потерпілих, перешкоджання розслідуванню або вчинення нового кримінального правопорушення, не доведені стороною обвинувачення і повністю нейтралізуються застосуванням більш м`якого запобіжного заходу; застосування особистого зобов`язання з покладенням обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 КПК України, забезпечить належну процесуальну поведінку ОСОБА_7 та дозволить йому продовжити навчання і працю, що є важливою умовою для його ресоціалізації та виконання зобов`язань перед державою.

Зауважує, що ризики, на які посилається прокурор у своєму клопотанні, є формальними та не підтвердженими жодними фактичними обставинами, наведеними у матеріалах кримінального провадження; більше того, кожен із цих ризиків нівельований реальними життєвими фактами; підозрюваний ОСОБА_7 сумлінно виконує всі покладені на нього процесуальні обов`язки, не допускає жодних порушень режиму запобіжного заходу, своєчасно з'являється за викликами слідчого та прокурора, а також активно співпрацює зі слідством у встановленні істини у справі; протягом усього часу дії запобіжного заходу не зафіксовано жодного факту його порушення, що підтверджує відсутність реальної небезпеки переховування від органів досудового розслідування чи суду.

Також зазначає, що твердження прокурора про ризики переховування або перешкоджання слідству спростовуються як поведінкою підозрюваного, так і його життєвими обставинами, а саме наявністю постійного місця проживання, навчання, роботи та близьких родинних зв`язків; укладення угоди зі слідством додатково підтверджує, що підозрюваний зацікавлений у правомірному завершенні провадження, а не в ухиленні від правосуддя.

Сторона захисту посилається на те, що підозрюваний ОСОБА_7 навчається на денній формі у вищому навчальному закладі з 08:00 до 17:00, що підтверджує сталі соціальні зв`язки, прив`язаність до місця проживання та прагнення здобути освіту з метою подальшого працевлаштування в Україні; окрім навчання, ОСОБА_7 працює у службі таксі «Тверезий водій» у нічний час, що є єдиним стабільним джерелом доходу для забезпечення себе та свого батька, а також для сплати за навчання; з огляду на характер роботи, більшість замовлень надходять саме у нічний період, тому застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту з 23:00 до 06:00 фактично позбавляє підозрюваного можливості легально працювати; ОСОБА_7 має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де проживає з батьком; він раніше не судимий, за час попереднього запобіжного заходу жодного разу його не порушував; його мати загинула у 2020 році від інфаркту головного мозку, що стало важким ударом для сім`ї, у зв`язку з чим він та його батько взаємно підтримують один одного; крім того, рідний брат ОСОБА_10 , проходить військову службу у Збройних Силах України, що підтверджено матеріалами справи; усі ці обставини свідчать про міцні соціальні зв`язки, позитивну репутацію та відсутність будь-яких ризиків, передбачених статтею 177 КПК України.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суворе обмеження свободи пересування лише через припущення прокурора виглядає надмірно каральним і не відповідає меті кримінального провадження відновленню справедливості, а не покаранню до вироку суду.

На переконання захисника, справедливим та гуманним рішенням буде зміна запобіжного заходу на особисте зобов'язання, що дозволить ОСОБА_7 продовжити навчання, працювати та підтримувати родину, не ухиляючись від правосуддя.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення підозрюваного ОСОБА_7 , його захисника ОСОБА_8 , які підтримали подані апеляційні скарги, думку прокурора ОСОБА_6 , який заперечував проти задоволення апеляційних скарг та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів судового провадження, слідчим відділом Дніпровського УП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000786 від 16 жовтня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 190 КК України.

Досудовим розслідування встановлено, що у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, однак не пізніше 21 жовтня 2024 року у ОСОБА_7 виник злочинний умисел направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненого за попередньою змовою групою осіб, шляхом незаконних операцій з використанням електронно - обчислювальної техніки, зокрема грошовими коштами фізичних та юридичних осіб, при цьому з метою підтримки захисників, патріотів та героїв України, під виглядом нагальної фінансової необхідності, представляючись керівниками військових адміністрацій областей України спонукати фізичних та юридичних осіб скерувати грошові кошти на їх вимогу.

16 жовтня 2024 року внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та присвоєно реєстраційний номер №0000786, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 190 КК України.

13 серпня 2025 року ОСОБА_7 повідомлено підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 190 КК України.

30 вересня 2025 року ОСОБА_7 повідомлено нову підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 190 КК України.

13 серпня 2025 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва підозрюваному ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби, строком до 13 жовтня 2025 року.

08 жовтня 2025 року постановою керівника Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_11 строк у даному кримінальному провадженні продовжено до трьох місяців, до 13 листопада 2025 року.

09 жовтня 2025 року до провадження слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_9 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 190 КК України, у кримінальному провадженні №0000786 від 16 жовтня 2024 року.

Ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 09 жовтня 2025 року клопотання прокурора Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_9 про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_7 - задоволено.

Продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підозрюваному ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в межах строку досудового розслідування, до 13 листопада 2025 року.

Зобов?язано ОСОБА_7 прибувати за кожною вимогою до суду, слідчого, прокурора, та, у відповідності до частини п'ятої статті 194 КПК України, покладено наступні обов?язки:

1) не залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 23 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин наступного дня без дозволу слідчого, прокурора, або суду, за виключенням випадків необхідності отримання медичної допомоги, а також прибуття до місць укриття та бомбосховищ;

2) повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження про зміну свого місця проживання.

Роз?яснено ОСОБА_7 , що в разі невиконання покладених на нього обов?язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід, працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з?являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов?язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

З такими висновками погоджується і колегія суддів.

Відповідно до частин першої, другої статті 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Згідно частини шостої статті 181 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.

За змістом частини третьої статті 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що ухвалу про продовження підозрюваному ОСОБА_7 строку дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту постановлено слідчим суддею з дотриманням кримінального процесуального законодавства, при прийнятті вказаного рішення слідчий суддя дійшов вірного висновку про доведеність наявності обставин, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 190 КК України, що підтверджується фактичними даними, наданими суду та наведеними в ухвалі слідчого судді.

Перевіряючи доводи клопотання прокурора на предмет продовження існування ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, колегія суддів уважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про їх наявність, з огляду на конкретні обставини кримінального правопорушення, на тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим в інкримінованому кримінальному правопорушенні, з огляду на характер та конкретні ознаки злочину, у вчиненні якого він підозрюється.

Матеріали справи містять достатньо даних для висновку про продовження існування ризиків, передбачених частиною першою статті 177 КПК України, зокрема можливості підозрюваного: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків та інших співучасників злочину у цьому кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне, у матеріалах клопотання відсутні та стороною захисту не надані.

Слідчим суддею також досліджено доводи клопотання прокурора щодо обставин передбачених статтею 177-178 КПК України, а саме: наявність вагомих доказів, що підтверджують факт вчинення злочину ОСОБА_7 , тяжкість вчинення злочину за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років, що згідно статті 12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину, а також наявність ризиків у кримінальному провадженні переховуватись від органів досудового розслідування, крім того ОСОБА_7 офіційно не працевлаштований, що свідчить про можливість вчинення ним інших кримінальних правопорушень та продовжити свою злочинну діяльність, тому застосувати до підозрюваного інший більш м`який запобіжний захід, на думку сторони обвинувачення, неможливо.

З урахуванням наведених обставин у їх сукупності, враховуючи дані про особу підозрюваного, а також те, що стороною захисту не надано належних даних на підтвердження зменшення існування ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, які стали підставою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про те, що більш м`які запобіжні заходи, ніж домашній арешт у нічний час доби, не здатні запобігти ризикам, які зазначені у клопотанні прокурора, а тому слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та дії процесуальних обов`язків, визначених частиною п`ятою статті 194 КПК України.

Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 КПК України, буде достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_7 . Підстав вважати його занадто суворим для підозрюваного колегія суддів не вбачає.

Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на вищенаведені дані, у колегії суддів наявні підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення винуватості чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21.04.2011, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30.08.1990, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28.10.1994 та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити це правопорушення.

Більш того, у пункті 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» №35615/06 від 13 листопада 2007 - Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

У відповідності до змісту статті 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності події та складу кримінального правопорушення в діянні, винуватості особи в його вчиненні, у тому числі наявності або відсутності умислу в діях особи, вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості, у тому числі правильність кваліфікації його дій, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, а дослідження та оцінка доказів, встановлення наявності або відсутності події та складу кримінального правопорушення, та достатності доказів для доведеності винуватості особи, відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування.

З наведених підстав, доводи захисника в апеляційній скарзі щодо неналежності, недопустимості, а також відсутності зібраних у справі доказів, є передчасними та такими, що підлягають вирішенню під час розгляду кримінального провадження по суті.

Сукупність зібраних доказів та матеріалів судового провадження, на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для продовження щодо підозрюваного запобіжного заходу.

Посилання захисника в апеляційній скарзі на те, що органом досудового розслідування не доведено продовження існування ризиків, передбачених частиною першою статті 177 КПК України, колегія суддів вважає безпідставними.

Так, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , характер та обставини інкримінованих йому дій, дані про особу підозрюваного у сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що прокурором у клопотанні доведено продовження існування у кримінальному провадженні ризиків, передбачених статті 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчините інше кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженні іншим чином.

Дослідивши доводи сторони захисту, колегія суддів доходить висновку про відсутність у справі належних доказів, які б підтверджували, що встановлені слідчим суддею ризики на день розгляду слідчим суддею клопотання втратили свою актуальність.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що у відповідності до положень частини першої статті 201 КПК України підозрюваний, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

Інші доводи апеляційної скарги висновків слідчого судді не спростовують.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування, та задоволення апеляційної скарги захисника в інтересах підозрюваної.

Керуючись статтями 176-178, 181, 199, 376, 407, 418, 422 КПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 09 жовтня 2025 року- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4