Справа № 287/2418/25
провадження 1-кс/287/413/25
17 грудня 2025 року м. Олевськ
Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Згідно ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Клопотання про продовження строку тримання під вартою подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду.
При цьому згідно п. 3 ч. 3 ст. 184 КПК України до клопотання додаються, у тому числі підтвердження того, що підозрюваному, обвинуваченому надані копії клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу.
Всупереч зазначених вимог прокурором до клопотання не долучено жодного документу, який би підтверджував, що підозрюваному надано копію клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність продовження застосування запобіжного заходу.
За вказаних обставин, клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_2 не відповідає вимогам пункту 3 частини 3 статті 184 КПК України.
Крім того, згідно п. 2) ч. 3 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Однак, на виконання цієї норми у клопотанні лише зазначено, що «ускладнення проведення слідчих та процесуальних дій, оскільки у кримінальному провадженні п`ятеро підозрюваних, відносно яких обрано різні запобіжні заходи, проведення ознайомлення з матеріалами досудового розслідування всім сторонам кримінального провадження, тому у органу досудового розслідування та прокуратури існує реальний ризик не проведення всіх необхідних слідчих (розшукових) дій та процесуальних рішень до закінчення дії попередньої ухвали про обрання запобіжного заходу».
Отже, наведене формулювання має декларативний, а не змістовний характер і не відповідає вимогам кримінального процесуального закону.
Так, сторона обвинувачення обмежилась загальними посиланнями на «ускладнення проведення слідчих та процесуальних дій», не конкретизувавши які саме слідчі (розшукові) чи процесуальні дії необхідно провести, у чому полягає їх об`єктивна складність, чому такі дії не могли бути виконані у межах уже наданого строку тримання під вартою, а також який реальний часовий обсяг потрібен для їх завершення. Посилання ж на кількість підозрюваних та різні запобіжні заходи щодо них саме по собі не становить обставину, що перешкоджає завершенню досудового розслідування.
Чинним кримінальним процесуальним законодавством не визначено, яке процесуальне рішення підлягає ухваленню слідчим суддею у випадку не відповідності клопотання про продовження строку запобіжного заходу.
Положеннями ч. 6 ст. 9 КПК України визначено, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.
За змістом ч. 1 ст. 7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: законність, безпосередність дослідження показань, речей і документів, диспозитивність.
Частина 1 ст. 9 КПК України передбачає, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Відповідно до ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Враховуючи, що клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_2 не відповідає вимогам пункту 3 частини 3 статті 184 КПК України та не містить відомостей, передбачених п. 2) ч. 3 ст. 199 КПК України, слідчий суддя вбачає підстави для повернення такого клопотання для усунення недоліків.
Керуючись статтями 3, 7, 9, 23, 26, 131, 132, 171-174, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -
Повернення клопотання не позбавляє права повторно звернутися до слідчого судді, суду в порядку, передбаченому КПК України.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення. Згідно з ч. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Суддя: ОСОБА_1