Номер провадження:1-кс/521/3968/25
УХВАЛА

06 листопада 2025 року м. Одеса

Слідчий суддя Хаджибейського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши клопотання старшого дізнавача СД відділу поліції №1 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000327 від 04.11.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання дізнавача, 03.11.2025 року до ЧЧ відділу поліції №1 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області надійшло повідомлення оператора «102» про те, що за адресою: м. Одеса, вул. Академіка Філатова, буд. 23В, працівники БПОП ГУНП в Одеській області «ІНФОРМАЦІЯ_3» для перевірки документів зупинили громадянина, який представився як ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , та який пред`явив працівникам поліції паспорт громадянина Республіки Ліберії, видане на ім`я останнього. При перевірці виявлено, що в наданому документі вбачаються ознаки підробки. (ЄО 36732).

За даним фактом старшим дізнавачем СД відділу поліції №1 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000327 від 04.11.2025 року, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

Згідно рапорту поліцейського БПОП ГУНП в Одеській області капітана поліції ОСОБА_5 , паспорт громадянина Республіки Ліберії серії ОСОБА_6 на ім`я « ОСОБА_7 », ІНФОРМАЦІЯ_1 , має ознаки підробки, а саме у ході перевірки по системі ІПНП було виявлено громадянина України на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Так, 03.11.2025 року старшим дізнавачем СД відділу поліції №1 ОРУП №1 було проведено огляд місця події за адресою: м. Одеса, вул. Академіка Філатова, буд. 23в, за участю ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якого вилучено паспорт громадянина Республіки Ліберії серії ОСОБА_6 на ім`я « ОСОБА_7 », ІНФОРМАЦІЯ_1 .

04.11.2025 року постановою дізнавача вилучений паспорт визнано речовим доказом у зазначеному кримінальному провадженні, та в подальшому буде направлено на експертизу за експертною спеціальністю 2.3 «Дослідження друкарських форм та інших засобів виготовлення документів».

Дізнавач, будучи належним чином повідомленим про дату та час розгляду клопотання, до суду не з`явився. Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України, неприбуття слідчого, дізнавача та/або прокурора у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Також, на підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, розгляд клопотання слідчого здійснювався у відсутність осіб у володінні яких знаходиться майно, із метою забезпечення арешту майна.

Вивчивши клопотання та матеріали надані до нього, слідчий суддя вважає, що клопотання необхідно задовольнити, оскільки слідчим доведена необхідність застосування арешту майна, з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 131 КПК України встановлено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, передбачений п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, який застосовується на підставі ухвали слідчого судді.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Частиною 2 статті 170 КПК України, встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Так, дізнавачем у клопотанні доведено, що існують підстави ризику, що паспорт громадянина Республіки Ліберії серії ОСОБА_6 на ім`я « ОСОБА_7 », ІНФОРМАЦІЯ_1 , який було вилучено під час огляду місця події, може бути зіпсовано, знищено, перетворено, втрачено особою, яка ним володіє, та вказане майно має доказове значення у вказаному кримінальному провадженні.

Частиною 3 ст. 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Крім того, слідчим суддею з матеріалів клопотання встановлено, що вказане майно є предметом кримінального правопорушення, може бути використано як доказ у кримінальному провадженні, відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, а накладення арешту на вказане майно є необхідним з метою забезпечення збереження речових доказів.

При вирішені питання про арешт майна слідчий суддя враховує: правову підставу для арешту майна; достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та можливого цивільного позову; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 132, 170, 172, 173, 175, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого дізнавача СД відділу поліції №1 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000327 від 04.11.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, - задовольнити.

Накласти арешт на паспорт громадянина Республіки Ліберії серії ОСОБА_6 на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який вилучено 03.11.2025 року в ході огляду місця події за адресою: м. Одеса, вул. Академіка Філатова, 23в.

Заборонити користуватись, розпоряджатись та відчужувати майно, на яке накладено арешт, до прийняття рішення, щодо зняття раніше накладеного арешту у встановленому законом порядку.

Виконання ухвали про арешт майна негайно доручити слідчому та прокурору, в порядку передбаченому Постановою КМ України №1104 від 19.11.2012 року.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_8