Житомирський апеляційний суд
Номер провадження №11-кп/4805/991/25
Категорія ч.4 ст.296, ч.1 ст.122, ч.2 ст.389 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2025 року колегія суддів Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю

секретаря: ОСОБА_5 ,

обвинуваченого: ОСОБА_6 ,

захисника: ОСОБА_7 ,

потерпілого: ОСОБА_8 ,

прокурора: ОСОБА_9

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження №0001086 від 06.07.2025 та № 0000231 від 04.06.2025, об`єднані ухвалою суду від 14.08.2025 в одне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_10 на вирок Богунського районного суду м. Житомира від 06 жовтня 2025 року, яким засуджено

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомира, громадянина України, проживаючого: АДРЕСА_1 , місце реєстрації відсутнє, раніше неодноразово судимого: - 07.10.2019 Богунським районним судом м. Житомира за ч. 2 ст. 186, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді 4 років 3 місяців позбавлення волі,

- 04.10.2024 Корольовським районним судом м. Житомира за ч. 1 ст. 296 КК України до покарання у вигляді штрафу у сумі 17 000 грн,

- 28.01.2025 Богунським районним судом м. Житомира за ч. 2 ст. 125 КК України до покарання у виді 200 годин громадських робіт,

- за ч. 4 ст. 296 КК України - на 4 (чотири) роки позбавлення волі,

- за ч.1 ст.122 КК України на 3(три) роки позбавлення волі,

- за ч.2 ст.389 КК України- - на 1 (один ) рік обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк на 4 (чотири) роки.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного за цим вироком приєднано невідбуте покарання, призначене ОСОБА_6 вироком Богунського районного суду м. Житомира від 28.01.2025 за ч. 2 ст. 125 КК України, у вигляді 200 годин громадських робіт, що у відповідності до п. г) ч. 1 ст. 72 КК України становить 25 днів позбавлення волі та остаточно визначено покарання у виді 4 (чотирьох) років 25 (двадцяти п`яти) днів позбавлення волі.

Вирок Корольовського районного суду м. Житомира від 04.10.2024, яким ОСОБА_6 засуджено за ч. 1 ст. 296 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 17 000 грн вирішено виконувати самостійно.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 вирішено обчислювати з дня набрання вироком законної сили.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано у строк покарання ОСОБА_6 його попереднє ув`язнення з 05.07.2025 по день набрання вироком законної сили із розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили залишено стосовно ОСОБА_6 раніше обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, продовжено його дію до набрання вироком суду законної сили, але не довше ніж на 60 днів із дня ухвалення вироку, тобто до 03.12.2025 включно.

Цивільний позов ОСОБА_8 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 250 000 (двісті пятдесят тисяч) гривень моральної шкоди. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 07.07.2025, на футболку чорного кольору, яка належить обвинуваченому скасовано, а вказаний речовий доказ повернуто ОСОБА_6 .

Речовий доказ DVD - диск із відео з камер відеоспостереження магазину «Продукти», розташованого за адресою: м. Житомир, вул. М. Грушевського, 57 вирішено зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Речовий доказ ніж складаний із слідами речовини бурого кольору, вилучений під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 вирішено знищити, як знаряддя злочину.

в с т а н о в и л а:

Згідно вироку, 05.07.2025 близько 22 години 30 хвилин ОСОБА_6 зайшов на територію автостоянки, розташованої за адресою: м. Житомир, вул. Михайла Грушевського, 61, охорону якої у цей час здійснював раніше незнайомий йому ОСОБА_8 , який побачивши його, попросив покинути територію.

У цей же час та місці, після того як ОСОБА_8 відмовився пропустити ОСОБА_6 на територію автостоянки, останній, маючи умисел на вчинення хуліганських дій, використовуючи даний незначний (нікчемний) привід для провокування конфлікту, почав у грубій формі висловлювати своє невдоволення, після чого між ними виникла сварка.

Після цього ОСОБА_6 , продовжуючи реалізувати свій злочинний умисел на вчинення хуліганських дій, будучи раніше судимим за хуліганство, грубо порушуючи громадський порядок, що виразилося у зневажливому ставленні до громадської моралі, ігноруванні існуючих у суспільстві елементарних правил поведінки, достовірно знаючи, що конфлікт відбувається у громадському місці, діючи з хуліганських мотивів та умисно, з особливою зухвалістю, яка полягала у насильстві, стоячи біля ОСОБА_8 , дістав із кишені предмет, спеціально пристосований для нанесення тілесних ушкоджень, а саме складаний ніж, яким наніс один удар в область лівої щоки та ще один удар в область шиї ліворуч останнього.

Внаслідок вказаних хуліганських дій ОСОБА_8 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді колото-різаних ран ділянки лівої щоки та шиї ліворуч із розривом грудинно-ключично-соскоподібного м`язу, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, як такі, що не є небезпечними для життя, але призвели до тривалого розладу здоров`я.

Крім того, вироком Богунського районного суду м. Житомира від 28.01.2025 ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначено покарання у виді 200 годин громадських робіт.

02.04.2025 даний вирок Богунського районного суду м. Житомира від 28.01.2025 відносно засудженого ОСОБА_6 надійшов на виконання до Богунського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Житомирській області, яким прийнятий до виконання.

29.04.2025 працівниками Богунського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Житомирській області ОСОБА_6 ознайомлено з порядком та умовами відбування покарання у вигляді громадських робіт, попереджено про необхідність дотримання правил і обмежень, передбачених ст. 37 КВК України, відповідно до яких засуджені особи зобов`язані: додержуватися встановлених відповідно до закону порядку і умов відбування покарання; сумлінно ставитися до праці; працювати на визначених для них об`єктах і відпрацьовувати встановлений судом строк громадських робіт; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; з`являтися за викликом до уповноваженого органу з питань пробації, а також його попереджено про кримінальну відповідальність, передбачену ч. 2 ст. 389 КК України, за ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт, про що відібрано відповідну підписку.

Того ж дня Богунським РВ філії ДУ «Центр пробації» в Житомирській області ОСОБА_6 видано направлення до КП «СККПО» за адресою: м. Житомир, пров. Козубського, 5, відповідно до якого він зобов`язаний із 01.05.2025 приступити до відбування покарання у виді громадських робіт.

ОСОБА_6 , будучи ознайомленим із порядком та умовами відбування покарання, у період часу з 01.05.2025 по 04.06.2025, діючи умисно, порушуючи порядок відбування покарання у вигляді громадських робіт і маючи умисел на ухилення від відбування встановленого судом покарання у вигляді громадських робіт, достовірно знаючи про необхідність його відбування та будучи попередженим про кримінальну відповідальність за ч. 2 ст. 389 КК України за ухилення від відбування покарання у вигляді громадських робіт, станом на 04.06.2025 у КП «СККПО» не приступив до виконання громадських робіт без поважних причин, не відпрацював жодної години з призначених 200 годин громадських робіт, чим допустив ухилення від відбування покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, а саме громадських робіт.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_10 просить вирок скасувати в частині визнання винним ОСОБА_6 за ч.4 ст.296 КК України та закрити в цій частині кримінальне провадження на підставі п.2 ч.1ст.284 КПК України. Визначити остаточне покарання для ОСОБА_6 , за вчинені ним кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 389 КК України у виді обмеження волі.

Вважає вирок, в частині визнання ОСОБА_6 винним за ст. 296 КК України помилковим та необґрунтованим і таким, що підлягає скасуванню з підстав порушення норм матеріального права, невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні фактичним обставинам кримінального провадження.

Зазначає, що показання обвинуваченого ОСОБА_6 є повними і послідовними, узгоджуються із показами свідків та підтверджують відсутність вини ОСОБА_6 у вчинення хуліганства.

ОСОБА_6 будь-яких мотивів на порушення громадського порядку не мав; відсутні ознаки вчинення явної неповаги до суспільства; особливої зухвалості або виняткового цинізму.

Зазначає, що причиною конфлікту була поведінка потерпілого, який жодним чином не представився і не ідентифікував себе як охоронець, спровокував словесний конфлікт і штовханину.

Будь-яких інших осіб (крім знайомого обвинуваченого) чи автотранспорту при цьому не було, порушення або зупинка роботи будь-якої установи чи організації, в тому числі автостоянки не відбулася, а сам обвинувачений, який після завдання двох ножових поранень, відразу припинив свої дії і покинув місце події, свідчить що його метою було саме вирватися від потерпілого, , а не порушувати громадський порядок.

Не враховано і те, щообвинувачений добровільно звернувся до працівників поліції із приводу вказаної події, та вказав місцезнаходження знаряддя злочину.

Вважає, що дії ОСОБА_6 за вказаних в матеріалах справи обставинах помилково кваліфіковані одночасно за ст. 122 та 296 КК України. Суд першої інстанції при розгляді справи дійшов невірних висновків щодо доведеності вини, при вказаних обставинах справи, саме за ст. 296 КК України

На думку захисника, суд першої інстанції, при визначенні покарання ОСОБА_6 не врахував ряд пом`якшуючих обставин: те що він обвинувачувався у скоєнні лише одного епізоду злочину; повністю визнав вину у скоєному; щиро розкаявся; повністю визнав всі фактичні обставини інкримінованого злочину; попросив пробачення за вчинене у потерпілого та суду;

до затримання працював; сприяв у розкритті злочину; наявність на утриманні інших осіб.

Вважає що суд першої інстанції, враховуючи всі обставини даної судової справи, мав всі правові підстави призначити ОСОБА_6 за вчинення злочину, передбаченого ст. 122 КК України покарання у виді обмеження волі.

Від прокурора Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_11 надійшли письмові заперечення на апеляційну скаргу захисника ОСОБА_10 , в яких він просить апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення, а вирок Богунського районного суду м. Житомира від 06.10.2025 без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого які підтримали апеляційну скаргу, заперечення прокурора, потерпілого на апеляційну скаргу, перевіривши матеріали провадження відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з положеннями ч.1 ст.404 Кримінального процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

Висновки суду першої інстанції про фактичні обставини кримінального провадження та доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень за ч.1 ст.122 КК України та ч.2 ст.389 КК України підтверджується сукупністю досліджених під час судового розгляду і наведених у вироку доказів, є обґрунтованими і законними та апелянтом не оспорюються.

Не оспорюється в апеляційній скарзі також правильність кваліфікації дій ОСОБА_6 за ч.1 ст.122 КК України та ч.2 ст.389 КК України.

Захисник не погоджується з вироком суду першої інстанції в частині засудження ОСОБА_6 за ч.4 ст.296 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 296 КК України не визнав та пояснив, що після роботи вигулював собаку, зустрів знайомого, з яким зайшли до магазину купили горілку та воду, побачив що собака забігла на територію автостоянки, тому вони пішли за нею. Зайшовши на територію до них вийшов чоловік, який в грубій формі почав казати чого вони зайшли та виштовхувати його, вже будучи на тротуарі біля дороги чоловік наніс кулаком два удари в затилок і він з метою самозахисту дістав з карману ніж, який використовує в роботі, та наніс два послідовних удари, куди саме не бачив, але хотів по руці.

Визнав, що вчинив кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 122 КК України, однак зазначив, що вчиняв дані дії виключно в межах самооборони.

Незважаючи на таку позицію обвинуваченого, суд першої інстанції безпосередньо дослідивши докази, навівши їх у вироку спростував вказані показання обвинуваченого та прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_12 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України.

Так, потерпілий ОСОБА_8 пояснив, що до цих подій обвинуваченого не знав. Цього дня ввечері розмовляв з дружиною по телефону, стяв на вулиці автостоянки, що за адресою: М. Грушевського, 61, та побачив, що на територію заходить обвинувачений і каже другому - «йдемо на бесідку», він сказав дружині почекати (телефон був ввімкнутий весь час) і сказав хлопцям - «яка бесідка, виходьте». Потім почався конфлікт, штовханина, обвинувачений себе поводив агресивно, а інший хлопець не втручався, нічого не казав. Біля воріт, де вихід з стоянки, обвинувачений дістав щось і вдарив два рази, в обличчя і шию, після чого хлопці пішли, а він сказав дружині викликати швидку і пішов у магазин, що був поруч.

При проведенні слідчого експерименту 17.07.2025 потерпілий ОСОБА_8 відтворив обставини конфлікту з обвинуваченим та механізм нанесення йому тілесних ушкоджень, що аналогічні його показанням (т. 1 а.с. 156-161).

Показання потерпілого, в деталях узгоджуються з іншими доказами, що надала сторона обвинувачення та є послідовними з даними, які він повідомляв відразу після вчинення кримінального правопорушення.

Свідок ОСОБА_13 , продавець у магазині «Продукти» по вул. М. Грушевського у м. Житомирі пояснила, що влітку 2025 року близько 20 години ОСОБА_8 , який працював охоронцем на стоянці, що знаходиться поруч, разом зі знайомими щось купував у магазині, трохи згодом зайшли двоє хлопців, один із яких ОСОБА_6 , що саме вони купували свідок не пам`ятає. У подальшому, хвилин через 40, до магазину прибіг потерпілий, який повідомив, що його підрізали та попросив викликати швидку, він був наляканий та блідий, тримався за шию, з якої текла кров.

Свідок ОСОБА_14 повідомив, шо разом з обвинуваченим вигулювали собаку, а потім Клімчуку хтось подзвонив та попросив купити горілки і вони пішли до магазину, вийшовши з магазину повернули на парковку, до них вийшов чоловік та почав казати чого вони зайшли, почався конфлікт, почав виштовхувати обвинуваченого, який в свою чергу так як чоловік був біля нього наніс два удари рукою в обличчя і вони пішли через дорогу, по дорозі обвинувачений розповів, що він наніс два удари ножем, ножа не бачив.

При проведення слідчого експерименту від 12.07.2025 за адресою: м. Житомир, вул. М. Грушевського, 61, свідок ОСОБА_14 відтворив обставини конфлікту та механізм нанесення удару рукою обвинуваченим потерпілому, що узгоджується з його показаннями в суді (т. 1 а.с. 151-155).

Свідок ОСОБА_15 повідомила, що в день події їй подзвонив чоловік - потерпілий і вони спілкувались, далі чоловік по телефону сказав, щоб вона почекала і не вимикаючи телефон почав спілкуватись з якимись особами, в слухавку чула незрозумілі звуки, почула лише «ребята куди ми заходимо», вона не клала слухавку і десь через 2 хвилини чоловік сказав, щоб вона викликала швидку бо його підрізали. Коли під`їхала на місце події то виявилось, що чоловіка госпіталізували в лікарню, де він перебував певний час без свідомості.

З рапорту поліцейського на лінію 102, вбачається, що 05.07.2025 о 22 годині 32 хвилини за адресою: м. Житомир, вул. М. Грушевського, 61 із номеру телефону НОМЕР_1 надійшло повідомлення про те, що на стоянці нанесено ножове поранення в область шиї чоловіку віком 50-ти років (т. 1 а.с. 117-118).

З рапорту патрульного 2 ПР в/ч НОМЕР_2 від 05.07.2025 вбачається, що о 22 годині 30 хвилин на планшетний пристрій надійшло повідомлення, що по вул. М. Грушевського, 61 у м. Житомирі особі заподіяно тяжкі тілесні ушкодження. На місці події працювала СОГ ЖРУП 1, надано медичну допомогу ОСОБА_8 , якого в подальшому госпіталізовано до ТМО № 1 (т. 1 а.с. 119).

Згідно протоколу огляду місця події від 05.07.2025 та фототаблицями до нього, вбачається, що місцем події є територія автостоянки за адресою: м. Житомир, вул. Михайла Грушевського, 61, в`їзд на яку здійснюється через металеві ворота сірого кольору. Ділянка, що підлягає огляду, розміром 5 х 10 м, розташована на відстані близько 2 м від воріт. На її асфальтному покритті наявні відривчасті нашарування речовини бурого кольору, схожої на кров. Близько 15 метрів від воріт, у напрямку вулиці Князів Острозьких наявний магазин, на ручці відкриття дверей якого виявлено нашарування речовини, схожої на кров. Зроблено змив, який поміщено до паперового конверту (т. 1 а.с. 120-123).

Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотозніками від 06.07.2025 та довідкою до нього, потерпілий ОСОБА_8 впізнав особу, зображену на фото № 4, як ту, яка заподіяла йому тілесні ушкодження за адресою: м. Житомир, вул. Михайла Грушевського, 61. Зазначено сукупність ознак за якими впізнано особу: коротка зачіска, форма носу, очей, худорлява тілобудова. Вказаною особою є ОСОБА_6 , який наносив тулесні ушкодження, що у залі суду підтвердив потерпілий (т. 1 а.с. 124-126);

Відповідно до протоколу огляду предмету від 08.07.2025 із фототаблицями до нього та відтвореним відеозаписом вбачається, що з приміщення магазину «Продукти» виходить ОСОБА_6 , який тримає у правій руці пляшку з водою, а ОСОБА_14 пляшку горілки, вони йдуть у бік вулиці М. Грушевського, 61 у м. Житомирі, підходять до входу на приватну паркувальну зону. У послідуючому вони разом виходять із території. Далі зафіксовано як ОСОБА_8 тримає ОСОБА_6 за комірку футболки, а останній наносить два удари ножем у ділянку голови ОСОБА_8 , після чого ОСОБА_6 переходить через дорогу та прямує по вул. М. Грушевського у бік будинку 56/90, а потерпілий стоїть, тримаючи ліву руку в області шиї. Перейшовши дорогу, обвинувачений рухається у напрямку перехрестя ОСОБА_16 Князів Острозьких, вказуючи правою рукою у бік ОСОБА_8 , який підійшов до магазину «Продукти», при цьому тиснучи частиною футболки, на якій наявні сліди речовини бурого кольору, у лівий бік шиї (т. 1 а.с. 128-130, 132);

Загалом події, які відбувалися біля воріт автостоянки, тривають 15 секунд, після чого обвинувачений із товаришем залишають місце події.

Згідно протоколу обшуку від 06.07.2025 у приміщенні квартири АДРЕСА_2 (за місцем проживання обвинуваченого) із відеозаписом до нього, виявлено та вилучено складаний ніж зі слідами речовини бурого кольору (т. 1 а.с. 134-138);

Згідно висновку експерта № 1490 від 08.07.2025 за фактом спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у останнього виявлено колото-різані рани ділянки лівої щоки та шиї ліворч із розривом грудинно-ключично-соскоподібного м`язу, які утворилися від дії гострого предмету, що мав колючо-ріжучі властивості, яким могло бути лезо ножа, не виключено у термін та за обставин, вказаних потерпілим під час його допиту та відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, як такі, що не є небезпечними для життя, але призвели до тривалого розладу здоров`я (т. 1 а.с. 140-141).

Відповідно до висновку експерта № 219/ц від 11.07.2025 судово-медичної експертизи слідів темно-бурого кольору на ножі, за змістом якого сліди крові, виявлені на ножі, могли утворитися, в тому числі і від потерпілого ОСОБА_8 (т. 1 а.с. 145-148).

Згідно висновку СМЕ № 113-МК по факту спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на тілі останнього виявлено дві колото-різані рани ділянки лівої щоки та шиї розмірами по 3х1 см. При дослідженні клинка ножа встановлено, що його максимальна ширина складає 26 мм (2,6 см), тому не виключається, що колото-різане ушкодження на шиї потерпілого могло утворитися від клинка ножа представленого на дослідження при його максимальному зануренні у тіло, а також від будь-якого іншого колючо-ріжучого предмету, який володіє схожими конструктивними властивостями та розмірами (т. 1 а.с. 149-150).

Згідно висновку експерта судово медичної експертизи № 1574 від 22.07.2025 по факту спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у останнього виявлено колото-різані рани ділянки лівої щоки та шиї ліворуч із розривом грудинно-ключично-соскоподібного м?язу, які утворилися від дії гострого предмету, що мав колючо-ріжучі властивості, яким могло бути лезо ножа, не виключено у термін та за обставин, вказаних потерпілим під проведення слідчих експериментів за його участі та свідка, що відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, як такі, що не є небезпечними для життя особи, але призвели до тривалого розладу здоров`я (т. 1 а.с. 165-166).

На думку колегії суддів, вказані докази в своїй сукупності підтверджують правильність висновків суду та спростовують доводи апеляційної скарги захисника про відсутність вини ОСОБА_6 в інкримінованому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.4 ст.296 КК України.

Щодо кваліфікації дій ОСОБА_6 за ч.4 ст.296 КК України, то колегія суддів звертає увагу на наступне.

Відповідальність за ч.4 ст.296 КК України настає за вчинення хуліганських дій, якщо вони вчинені із застосуванням вогнепальної або холодної зброї чи іншого предмета, спеціально пристосованого або заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень.

Виходячи із усталеної судової практики, зокрема Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 10 «Про судову практику у справах про хуліганство», постанови Верховного Суду від 12 березня 2019 року у справі №749/1092/16, вирішуючи питання щодо наявності в діях винної особи такої кваліфікуючої ознаки хуліганства, як застосування вогнепальної або холодної зброї чи іншого предмета, спеціально пристосованого або заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень (ч. 4 ст. 296 КК) слід враховувати, що ця ознака має місце лише в тих випадках, коли винний за допомогою названих предметів заподіяв чи намагався заподіяти тілесні ушкодження або коли використання цих предметів під час учинення хуліганських дій створювало реальну загрозу для життя чи здоров`я громадян.

Покази обвинуваченого про те, що саме потерпілий спровокував конфлікт та наносив йому тілесні через що він був змушений з метою самозахисту захищатись, колегія суддів оцінює критично, як спробу уникнути відповідальності.

У обвинуваченого ОСОБА_6 будь яких тілесних ушкоджень на тілі від дій потерпілого не було. З показів самого обвинуваченого потерпілий його штовхнув двома руками, схопивши за футболку на плечі та вдарив двічі по потилиці, відомості про те, що він звертався за медичною допомогою відсутні, футболка, залишилась цілою, до правоохоронних органів із заявою не звертався і вказане не підтверджується відеозаписом згідно з яким потерпілий лише тримав його за комір.

Колегія суддів звертає увагу, що про вчинення ОСОБА_6 саме хуліганських дій свідчить, зокрема незначний привід для конфлікту, а саме те, що останній зайшов на територію автостоянки, отримав зауваження від ОСОБА_8 , однак, демонструючи свою незгоду із цим зауваженням, маючи можливість добровільно припинити цей конфлікт, виконати прохання потерпілого, що і зробив свідок ОСОБА_14 , почав в грубій формі висловлювати своє невдоволення, після чого між останніми виникла словесна сварка.

Доводи сторони захисту про те, що вказані події відбулися на вулиці, де не було інших людей, лише за участі сторін та свідка, а тому конфлікт не порушив громадського порядку, є необґрунтованими.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження грубе порушення громадського порядку, що супроводжувалося особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом і було вчинене з мотивів явної неповаги до суспільства, було вчинене на тротуарі однієї з центральних вулиць міста, біля проїзної частини дороги та неподалік продуктового магазину, до якого неодноразово до події та після заходили відвідувачі, а також (з відеозапису до протоколу огляду предмету від 08.07.2025) вбачається, що окривавлений потерпілий просить допомоги - викликати швидку медичну допомогу у відвідувачів та продавця даного магазину.

ОСОБА_6 в своїх показах стверджував, що до цієї події неприязних стосунків між ним та потерпілим не було, вони не були знайомі між собою.

За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що дії ОСОБА_6 необхідно кваліфікувати за ч. 4 ст. 296 КК, адже його дії грубо порушували громадський порядок, тобто ті правила поведінки, які є загальноприйнятими нормами поведінки у громадських місцях.

Вчинення злочину біля входу автостоянки, де не було інших людей, не є свідченням того, що це місце не є громадським місцем в розумінні ст. 296 КК, оскільки кількість людей, які перебували неподалік, як то відвідувачі магазину, перехожі та водії авто, свідчить про об`єктивну необхідність дотримання правил поведінки у цьому місці. Перебування на вулиці серед інших осіб вимагає шанобливого ставлення до прав кожного, хто там знаходиться, в тому числі й до права на повагу.

Застосування ж фізичного насильства у даному випадку, що супроводжувалося спричиненням потерпілому ударів ножем свідчать у своїй сукупності про особливу зухвалість, яку проявив ОСОБА_6 під час подій 05 липня 2025 року.

Будь-яких сумнівів щодо належності та допустимості доказів, які суд поклав в обґрунтування вироку колегія суддів не вбачає.

Сукупність наведених у вироку доказів спростовує доводи захисника про недоведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_6 призначено відповідно до вимог ст.ст.50, 65 КК України.

При призначенні покарання ОСОБА_6 судом враховано, що один із вчинених ним кримінальних правопорушень є тяжким злочином, обвинувачений раніше неодноразово судимий за вчинення навмисних насильницьких злочинів, у тому числі за хуліганство, покарання за які не відбув, упродовж 2024-2025 років п`ять разів притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення дрібного хуліганства, офіційно не працює, неодружений, дітей не має, місце реєстрації відсутнє, по місцю проживання характеризується негативно, двічі перебував на обліку у нарколога, яким встановлено діагноз психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю, на обліку у лікаря психіатра не перебуває.

Відсутність обставин, які пом`якшують покарання, обставиною, що обтяжує покарання є рецидив кримінальних правопорушень.

Крім того, колегія суддів враховує характер, спосіб, знаряддя вчинення злочину, місце нанесення ударів ножем, які свідчать про підвищену суспільну небезпеку вчинених ОСОБА_6 дій, його байдужість до можливих наслідків, які могли бути і непоправними.

Колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченому покарання, яке визначено ближче до мінімальної межі найбільш суворого кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України не може бути визнане явно несправедливим через суворість.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що вирок суду щодо ОСОБА_6 є законним та обґрунтованим, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_10 - залишити без задоволення, а вирок Богунського районного суду м. Житомира від 06 жовтня 2025 року щодо ОСОБА_6 без змін.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана безпосередньо до Касаційного Кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який утримується під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді: