Справа №576/2082/25 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/48/26 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - застосування запобіжних заходів
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 січня 2026 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 23 вересня 2025 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді поміщення до закладу надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають небезпечну поведінку особи,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 23 вересня 2025 року у задоволенні клопотання слідчого СВ відділу поліції № 1 (м. Глухів) Шосткинського РУП ГУНП в Сумській області про обрання підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України, ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають небезпечну поведінку особи, було відмовлено.

Не погодившись з таким судовим рішенням, прокурор у кримінальному провадженні звернулась до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу слідчого судді Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 23 вересня 2025 року скасувати, постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають небезпечну поведінку особи.

Свої вимоги прокурор вмотивувала тим, що при прийнятті оскаржуваної ухвали слідчим суддею не було враховано обґрунтованість повідомленої ОСОБА_7 підозри та існування ризиків, передбачених п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, запобігти яким, застосувавши до останнього більш м`які запобіжні заходи, неможливо. Дані ризики обумовлені суворістю покарання, яке може загрожувати ОСОБА_7 у разі його винуватості, відсутністю у нього міцних соціальних зав`язків, окрім батьків, наявністю психічного захворювання, а також тим, що останній визнаний недієздатною особою та з 21 березня 2006 року перебуває на обліку у лікаря-психіатра.

На думку прокурора, з огляду як на вказане, так і на те, що ОСОБА_7 перебуває на стаціонарному лікуванні у КНП СОР «Обласна спеціалізована лікарні у м. Глухів», застосувати до нього інший запобіжний захід, окрім як поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають небезпечну поведінку особи, неможливо, і лише вказаний запобіжний захід забезпечить його належну процесуальну поведінку при розгляді даного кримінального провадження.

Про призначення даного кримінального провадження до апеляційного розгляду його учасники, а саме, прокурор, підозрюваний ОСОБА_7 його захисник та законний представник були сповіщені належним чином, на підтвердження чого до апеляційного суду надійшли рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, і до його початку, від прокурора надійшла заява, в якій останній просив провести судове засідання без його участі.

Захисник підозрюваного ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 , також подав заяву, в якій просив здійснити апеляційний розгляд без їх участі.

З врахуванням вказаних заяв, а також, тих обставин, що учасники даного провадження про день час і місце судового засідання повідомлені належним чином, наявні підстави для здійснення апеляційного розгляду за їх відсутності, що узгоджується з ч. 4 ст. 405 КПК України.

А тому, заслухавши доповідь головуючого судді щодо змісту оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали даного провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Так, п. 2 ч. 1 ст. 508 КПК України передбачено, що відносно особи, щодо якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, може бути застосовано запобіжний захід у вигляді поміщенні до психіатричного закладу в умовах, що виключають її протиправну поведінку.

Відповідно до ч. 3 ст. 508 КПК України застосування запобіжних заходів до особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру, здійснюється за загальними правилами, передбаченими цим Кодексом.

Крім того, ч. 2 ст. 508 КПК України, визначено, що передбачені частиною першою цієї статті запобіжні заходи застосовуються судом до особи з моменту встановлення факту розладу психічної діяльності чи психічної хвороби.

На думку колегії суддів при вирішенні поданого слідчою клопотанні, вказані вимоги слідчим суддею було дотримано в повному обсязі.

Так, з матеріалів, які надійшли до апеляційного суду, вбачається, що СВ ВП № 1 (м. Глухів) Шосткинського РУП ГУНП в Сумській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000406, в якому 18 серпня 2025 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру за ч. 1 ст. 259 КК України.

Звертаючись до слідчого з клопотання про обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді поміщення до закладу надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають небезпечну поведінку особи, слідча вказувала, що медичними документами підтверджується те, що останній з 21 березня 2006 року перебуває на обліку у лікаря-психіатра, що йому встановлено певний діагноз шизофренія параноїдної форми та що він є інвалідом ІІ групи по психічному захворюванню, та що згідно висновка експерта №732 від 08 вересня 2025 року за результатом проведеної судово-психіатричної експертизи він страждає хронічним психічним захворюванням у вигляді шизофренії, параноїдної форми з безперервним перебігом за стабільним дефектом.

Крім того, слідча посилалась на обґрунтованість повідомленої ОСОБА_7 підозри та на наявні ризиків, передбачених п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме , що ОСОБА_7 буде переховуватись від органу досудового розслідування та суду та може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити це кримінальне правопорушення, та що застосування до останнього вказаного запобіжного заходу буде доцільним.

Розглядаючи вказане клопотання, слідчим суддею було встановлено, що з матеріалів клопотання вбачається, що подія інкримінованого ОСОБА_7 злочину відбулася 18 серпня 2025 року, тобто більш ніж за місяць до звернення слідчим із даним клопотанням і за цей час, до проведення амбулаторної судово-психіатричної експертизи відносно останнього, звернень з клопотанням про обрання йому будь-якого запобіжного заходу в загальному порядку, не було.

Крім того, слідчим суддею було встановлено, що з часу повідомлення про підозру ОСОБА_7 нових кримінальних правопорушень не вчинив, по першому виклику з`явився до слідчого судді і від органу досудового розслідування не надходило відомостей про вчинення перешкод слідству у будь-якій формі.

Також, слідчим суддею було враховано, що ОСОБА_7 у період з 19 травня 2025 року по 20 червня 2025 року перебував на лікуванні у спеціалізованій лікарні проживає разом з батьками, а рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 01 листопада 2012 року його батька ОСОБА_9 призначено опікуном.

З врахуванням вказаного, слідчий суддя дійшов висновку, що жодного доказу на підтвердження ризиків, передбачених п. 1 та п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме , що ОСОБА_7 буде переховуватись від органу досудового розслідування та суду та може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити це кримінальне правопорушення, слідчим надано не було та відмовив у задоволенні вимог щодо застосування до останнього запобіжного заходу у вигляді поміщення до закладу надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають небезпечну поведінку особи.

З таким висновком слідчого судді колегія суддів погоджується в повному обсязі та ставити під сумнів його законність та обґрунтованість підстав не вбачає.

При цьому, правильність такого висновку, доводами апеляційної скарги жодним чином не спростовано, оскільки доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_7 дій щодо переховування від органу досудового розслідування або суду, чи вчинення ним будь-яких незаконних дій, надано не було, як і не надано доказів на підтвердження того, що після лікування стан останнього на стільки погіршився, що для забезпечення дієвості даного кримінального провадження виключно зазначений слідчим у клопотанні запобіжний захід є необхідним.

Крім того, колегія суддів зауважує і на положення ст. 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, а також практику ЄСПЛ, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою, які, також, були враховані слідчим суддею в повному обсязі, що знайшло своє відображення в оскаржуваному рішенні.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що слідчим суддею за результатом розгляду клопотання слідчого було постановлено законне та обґрунтоване рішення, підстав для його скасування не встановлено, у зв`язку з чим оскаржувану ухвалу слід залишити без зміни, а апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні без задоволення.

Керуючись ст.ст.404,407,418,419,422 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 23 вересня 2025 року, якою було відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді поміщення до закладу надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають небезпечну поведінку особи, залишити без зміни, а апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на цю ухвалу без задоволення.

Ухвала є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4