Справа №463/9187/25
УХВАЛА

про задоволення заяви про самовідвід

17 листопада 2025 року Личаківський районний суд міста Львова в складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові в режимі відеоконференції головуючого судді ОСОБА_4 про самовідвід від розгляду кримінальної справи №463/9187/25, провадження №1-кп/463/540/25, про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 1, 2 ст. 311, ч. 2 ст. 317, ч. 1 ст. 309 КК України, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13 листопада 2024 року за №0001157, -

в с т а н о в и в:

у провадженні головуючого судді Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_4 перебуває кримінальна справа про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 1, 2 ст. 311, ч. 2 ст. 317, ч. 1 ст. 309 КК України.

12 листопада 2025 року головуючий суддя ОСОБА_4 у вказаному кримінальному провадженні заявив самовідвід від розгляду справи з тих підстав, що 10 жовтня 2025 року з матеріалів кримінального провадження №0001157 від 13 листопада 2024 року про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 1, 2 ст. 311, ч. 2 ст. 317, ч. 1 ст. 309 КК України, ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 317 КК України, було виділено матеріали кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 317 КК України, у якому 5 листопада 2025 року ним винесено вирок відносно ОСОБА_5 , а відтак він надавав правову оцінку, в тому числі фактам і обставинам, які розглядаються і досліджуються в межах даного кримінального провадження, а тому не має права брати участі у цьому ж провадженні.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду заяви про самовідвід було визначено суддю ОСОБА_1 , заяву призначено до розгляду на 17 листопада 2025 року.

Ухвалою суду від 12 листопада 2025 року розгляд заяви головуючого судді ОСОБА_4 про самовідвід від розгляду кримінальної справи постановлено здійснити у формі дистанційного судового провадження шляхом проведення судового засідання 17 листопада 2025 року о 14 годині 15 хвилин в режимі відеоконференції під час трансляції з ДУ «Львівська установою виконання покарань (№19)», в якому братиме участь обвинувачений ОСОБА_3 .

В судовому засіданні 17 листопада 2025 року обвинувачений ОСОБА_3 , який брав участь у такому в режимі відеоконференції з приміщення ДУ «Львівська установою виконання покарань (№19)», щодо задоволення заяви не заперечив.

Інші учасники процесу, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду заяви, в судове засідання не з`явились, неявка таких не перешкоджає розгляду заяви про відвід.

Заслухавши думку обвинуваченого, оглянувши матеріали справи та заяву про самовідвід, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід. За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні.

З матеріалів справи вбачається, що в провадженні судді ОСОБА_4 перебували матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001157 від 13 листопада 2024 року про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 1, 2 ст. 311, ч. 2 ст. 317, ч. 1 ст. 309 КК України, ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 317 КК України.

Ухвалою суду від 10 жовтня 2025 року у даній справі виділено з вказаного кримінального провадження в окреме провадження матеріали кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 317 КК України.

При цьому, як вбачається з заяви про самовідвід, вироком суду від 5 листопада 2025 року у справі №463/9957/25 (провадження №1-кп/463/567/25) суддею ОСОБА_4 як головуючим суддею розглянуто матеріали кримінального провадження №0001157 від 13 листопада 2024 року про обвинувачення ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 317 КК України та визнано його винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 317 КК України, та призначено йому покарання.

Відтак з наведеного вбачається, що оскільки у кримінальному провадженні №0001157 від 13 листопада 2024 року ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень в співучасті з ОСОБА_5 , водночас суддею ОСОБА_4 вже постановлено вирок відносно ОСОБА_5 , відтак суддею при постановленні такого було надано правову оцінку фактам і обставинам, які розглядаються і досліджуються в межах даного кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Згідно з правовими позиціями, висловленими у рішеннях Європейського суду з прав людини (надалі - ЄСПЛ), який констатує порушення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР (далі - Конвенція), де зазначено, що кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків або при висуненні проти неї будь-якого кримінального обвинувачення має право на справедливий і відкритий розгляд впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

Крім того, у п.2.5 «Бангалорських принципів поведінки судді» зазначається, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Щодо обов`язку судді відмовитись від розгляду справи у випадку можливості його упередженого сприйняття справи у рішенні ЄСПЛ по справі «Мікаллеф проти Мальти» суд вказав, що кожен суддя, стосовно якого існують будь-які сумніви щодо недостатньої неупередженості, повинен відмовитись від розгляду справи. Аналогічне положення міститься і в рішенні у справі «Кастілло Альгар проти Іспанії».

Крім того, в рішенні ЄСПЛ «Мироненко і Мартенко проти України», зокрема у п. 66, зазначено, що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ наявність безсторонності має визначатися, для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., зокрема, рішення у справах «Фей проти Австрії» та «Веттштайн проти Швейцарії»). У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (див. рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства»).

Згідно з п.12 висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету Міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів при винесенні судових рішень, у відношенні сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, тобто вільними від будь-яких зв`язків, упередженості, які впливають або можуть сприйматися як такі, що впливають на здатність судді приймати незалежне рішення. Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси визначеної сторони в якому-небудь спорі. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки зі сторони сторін в конкретному розгляді, але і зі сторони суспільства в цілому. І суддя повинен бути не тільки реально вільним від будь-якого невідповідного зв`язку, упередженості або впливу, але він повинен бути вільним від цього і в очах розумного спостерігача. Інакше довіру до незалежної судової влади буде підірвано.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, з метою забезпечення справедливого і публічного розгляду справи незалежним і безстороннім судом, суд приходить до висновку, що заяву про самовідвід головуючого судді ОСОБА_4 слід задовольнити.

Керуючись, ст.ст. 75, 80, 81 КПК України, -

п о с т а н о в и в:

заяву про самовідвід судді ОСОБА_4 - задовольнити.

Відвести головуючого суддю ОСОБА_4 від розгляду кримінальної справи №463/9187/25, провадження №1-кп/463/540/25, про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 1, 2 ст. 311, ч. 2 ст. 317, ч. 1 ст. 309 КК України, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13 листопада 2024 року за №0001157.

Суддя: ОСОБА_1