Справа № 163/43/24
Провадження № 1-кс/163/477/25
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 жовтня 2025 року Слідчий суддя Любомльського районного суду

Волинської області ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши в приміщенні суду в місті Любомль Волинської області погоджене з начальником Любомльського відділу Ковельської окружної прокуратури ОСОБА_3 клопотання старшої слідчої СВ відділення поліції № 1 (м.Любомль) Ковельського РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_4 про надання в кримінальному провадженні № 0000004 дозволу на примусове відібрання біологічних зразків,

в с т а н о в и в :

Клопотання обґрунтувала тим, що підозра ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.191, ч.1 ст.366 КК України, полягає у тому, що він як директор ПП «КонстантаМ», будучи службовою особою, 16 листопада 2023 року уклав договір № 239 з КНП «Любомльське ТМО» Любомльської міської ради на капітальний ремонт рентгенкабінету медичного закладу. В подальшому ОСОБА_5 як заступник директора ПП «КонстантаМ», під час виконання умов договору №239 умисно з корисливих мотивів, в інтересах ПП "Константа-М", шляхом зловживання своїм службовим становищем, в умовах воєнного стану дав вказівку невстановленим досудовим розслідуванням особам, які виконували роботи по ремонту приміщення, встановити на стелі 18 світильників марки «Violux, моделі «ACURA 35042» 48 Вт, вартістю 751,34 гривень кожен та 1 світильник марки «Violux, моделі «ACURA 35022» 60 Вт, вартістю 937, 21 гривень, що не відповідали за своїми технічними характеристиками вимогам робочого проекту «Капітальний ремонт приміщень рентгенкабінету КНП «Любомльське ТМО» Любомльської міської ради», яким передбачалось встановлення інших світильників - світлодіодних марки «HOOVER/3-LED-SQ-OP-7100-4K» у кількості 10 одиниць та марки «HOOVER/4-LED-SQ-OP-7100-4K» у кількості 9 одиниць вартістю 12 001,43 гривень за штуку, чим було не дотримано умов договору, завищено фактичну вартість виконаних будівельних робіт по об`єкту та завдано КНП «Любомльське ТМО» Любомльської міської ради матеріальної шкоди на загальну суму 228 027,17 гривень. В подальшому 22 грудня 2023 року ОСОБА_5 виготовив та підписав Акт приймання виконаних будівельних робіт ф.№ КБ-2в від 22 грудня 2023 року № 1, в який вніс завідомо неправдиві відомості про виконані роботи, а саме про монтаж світильників світлодіодних марки «HOOVER/3-LED-SQ-OP-7100-4K» у кількості 19 одиниць, на загальну суму 228 027,17 гривень, які на момент підписання акту фактично виконані не були. На підставі цього Акту КНП «Любомльське ТМО» Любомльської міської ради оплатило ПП «Константа-М» вартість виконаних робіт в сумі 683 071,31 гривень.

Крім цього, ОСОБА_5 в період часу до 22 грудня 2023 року в ході виконання договору № 239 від 16 листопада 2023 року, достовірно знаючи, що роботи по здійсненню капітального ремонту приміщень рентгенкабінету КНП «Любомльське ТМО» Любомльської міської ради не завершені та не відповідають проектно-кошторисній документації із залученням невстановленої досудовим розслідуванням особи склав проекти Акту приймання виконаних будівельних робіт ф.№ КБ-2в від 22 грудня 2023 року № 1 та Акту приймання виконаних будівельних робіт ф.№ КБ-2в від 22 грудня 2023 року № 8, які містили завідомо неправдиві відомості про об`єми та фактичне виконання будівельних робіт і на момент підписання фактично виконані не були. Зазначені Акти ОСОБА_5 в приміщенні КНП «Любомльське ТМО» Любомльської міської ради, що по вулиці Соборності 70 в місті Любомль Ковельського району Волинської області особисто підписав, завірив печаткою ПП "Константа-М" та передав представнику замовника ОСОБА_6 , що було підставою для здійснення їх оплати згідно умов договору. При цьому в них була включена вартість робіт, які на момент оплати фактично виконані не були - на загальну суму 287 023,16 гривень без ПДВ.

01 жовтня 2025 року слідчою винесено постанову про відібрання зразків букального епітелію у ОСОБА_5 . Після ознайомлення із вказаною постановою підозрюваний відмовився надати зразки, про що зробив запис у протоколі відібрання зразків.

З огляду на положення ч.1 ст.5 Закону України « Про держану реєстрацію геномної інформації людини», ст.245 КПК України слідча просить надати дозвіл на примусове відібрання біологічних зразків, а саме зразків букального епітелію, для проведення судової молекулярно-генетичної експертизи у підозрюваного ОСОБА_5 .

Старша слідча СВ відділення поліції № 1 (м.Любомль) Ковельського РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_4 та прокурор в судове засідання не з`явились.

Захисник підозрюваного ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_7 надіслав до суду клопотання, в якому просив розгляд клопотання слідчої проводити за його та ОСОБА_5 відсутності.

Під час розгляду клопотання встановлено таке.

Відповідно до ч.2 ст.93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Згідно із ч.1 ст.245 КПК України, у разі необхідності отримання зразків для проведення експертизи вони відбираються стороною кримінального провадження, яка звернулася за проведенням експертизи або за клопотанням якої експертиза призначена слідчим суддею. У випадку, якщо проведення експертизи доручено судом, відібрання зразків для її проведення здійснюється судом або за його дорученням залученим спеціалістом.

Відповідно до ч.3 ст.245 КПК України, відбирання біологічних зразків у особи здійснюється за правилами, передбаченими статтею 241 цього Кодексу. У разі відмови особи добровільно надати біологічні зразки слідчий суддя, суд за клопотанням сторони кримінального провадження, що розглядається в порядку, передбаченому статтями 160-166 цього Кодексу, має право дозволити слідчому, прокурору (або зобов`язати їх, якщо клопотання було подано стороною захисту) здійснити відбирання біологічних зразків примусово.

Вказівка у ч.3 ст.245 КПК України на розгляд клопотання за правилами ст.ст.160-166 КПК України передбачає обов`язок слідчого судді дотримуватись загальних правил застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Згідно із ч.3 ст.132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до норм КПК України примусове відібрання зразків може здійснюватися лише в межах вже призначеного експертного дослідження після відмови особи добровільно надати такі зразки.

Кримінальне провадження по зазначених в клопотанні фактах розтрати чужого майна шляхом зловживання службовим становищем в умовах воєнного стану за ознаками ч.4 ст.191 КК України зареєстровано в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 17 квітня 2024 року, та у видачі службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, за ознаками ч.1 ст.366 КК України 02 січня 2024 року під №0000004, що підтверджено відповідним витягом.

18 серпня 2025 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.191, ч.1 ст.366 КК України.

01 жовтня 2025 року слідча винесла постанову про отримання зразків букального епітелію у підозрюваного ОСОБА_5 для проведення судової молекулярно-генетичної експертизи.

Протоколом отримання зразків від 01 жовтня 2025 року стверджено, що ОСОБА_5 відмовився надати зразки букального епітелію, про що зробив запис у протоколі.

Системний аналіз змісту статті 245 КПК України свідчить, що підставою для примусового відібрання біологічних та інших зразків є призначення в рамках кримінального провадження відповідної судової експертизи.

До повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому КПК України, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні (п.18 ч.1 ст.3 КПК України).

Як з самого клопотання, так і з доданих до нього матеріалів не вбачається відомостей про призначення у цьому кримінальному провадженні судової експертизи, для проведення якої необхідне примусове відібрання біологічних зразків у ОСОБА_5 .

Тому слідчий суддя позбавлений можливості оцінити потреби досудового розслідування з урахуванням балансу інтересів сторін кримінального провадження.

Крім цього, слідчою в поданому до суду клопотанні не доведено, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який йдеться в клопотанні, а також те, що може бути виконане завдання, для виконання якого слідча звертається із клопотанням, як це передбачено п.п.2, 3 ч.3 ст.132 КПК України.

Також, слідчий суддя зазначає, що статтею 63 Конституції України визначене загальне право не свідчити проти себе та своїх близьких. Особа не несе відповідальності за відмову надавати свідчення або пояснення щодо себе, членів сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом. До повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому КПК України, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні (п.18 ч.1 ст.3 КПК України).

При цьому, ст.18 КПК України передбачено, що жодна особа не може бути примушена визнати свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення або примушена давати пояснення, показання, які можуть стати підставою для підозри, обвинувачення у вчиненні нею кримінального правопорушення. Кожна особа має право не говорити нічого з приводу підозри чи обвинувачення проти неї, у будь-який момент відмовитися відповідати на запитання, а також бути негайно повідомленою про ці права. Жодна особа не може бути примушена давати пояснення, показання, які можуть стати підставою для підозри, обвинувачення у вчиненні її близькими родичами чи членами її сім`ї кримінального правопорушення.

Визначений ст.18 КПК України, ст.63 Конституції України принцип свободи від самовикриття не слід тлумачити буквально, у контексті заборони примусу виключно щодо дачі пояснень, показань відносно себе та близьких родичів. Ця гарантія поширюється і на право ненадання відомостей у будь-який інший спосіб, що може прямо чи побічно, безпосередньо чи опосередковано бути використано проти інтересів особи.

Відповідно до статті 32 Конституції України, ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України.

За практикою Європейського суду з прав людини фізична недоторканість особи охоплюється поняттям «приватне життя», що охороняється статтею 8 Конвенції (рішення від 26 березня 1985 року у справі «X та У проти Нідерландів») і стосується найбільш інтимних аспектів приватного життя, а обов`язкове медичне втручання, навіть незначне, становить втручання у це право. У правових висновках ЄСПЛ у справах «Яллог проти Німеччини» (рішення від 11.07.2006 року), «Функе проти Франції» (рішення від 25.02.1993 року), «Джей.Бі. проти Швейцарії» (рішення від 03.05.2001 року) зазначалось про недопущення застосування до особи примусових заходів задля отримання від неї даних, які можуть бути використані як підстава для висунення обвинувачення такій особі.

Крім цього, клопотання не містить підтверджуючих аргументів щодо необхідності отримання біологічних зразків підозрюваного, оскільки необхідність відібрання зазначених зразків обґрунтовується лише можливістю їх використання в подальшому для проведення відповідних експертних досліджень.

Таким чином, підстав для задоволення клопотання не встановлено.

Керуючись ст.ст.160-166, 245, 376 КПК України,

п о с т а н о в и в :

У задоволенні клопотання старшої слідчої СВ відділення поліції № 1 (м.Любомль) Ковельського РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_4 про надання в кримінальному провадженні № 0000004 дозволу на примусове відібрання біологічних зразків у підозрюваного ОСОБА_5 , відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1