ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження: 11-кп/819/256/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

02 грудня 2025 року м. Херсон

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисників: адвоката ОСОБА_7 , адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

ознайомившись з апеляційною скаргою ОСОБА_10 на вирок Херсонського міського суду Херсонської області від 13 січня 2025 року в кримінальному провадженні №0000593 від 31.10.2022 стосовно

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Томської області рф, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 111-2 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Вироком Херсонського міського суду Херсонської області від 13 січня 2025 року ОСОБА_9 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст. 111-2 КК України та призначено покарання у виді 11 (одинадцяти) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади, державного управління, органах місцевого самоврядування, органах самоорганізації населення, а також займатися підприємницькою діяльністю у сфері надання послуг щодо пасажирських перевезень наземним транспортом міжміського, приміського сполучення, визначеної відповідно за класифікацією видів економічної діяльності за кодом 49.31 «Пасажирський наземний транспорт міського та приміського сполучення» на строк 12 (дванадцять) років, з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна.

На вказаний вирок суду дружина обвинуваченого ОСОБА_10 подала апеляційну скаргу, в якій просить вирок Херсонського міського суду Херсонської області від 13 січня 2025 року змінити, скасувати додаткове покарання у виді конфіскації майна або виключити з переліку майна, що підлягає конфіскації майно яке є спільною сумісною власністю подружжя, або визначити та виділити частку ОСОБА_9 у спільному сумісному майні, на яку може бути звернена конфіскація.

Зі змісту вказаної апеляційної скарги вбачається, що ОСОБА_10 в обґрунтування своїх вимог посилається на те, що призначене вироком додаткове покарання у виді конфіскації всього майна обвинуваченого порушує також і її майнові права, оскільки належне обвинуваченому майно є їх спільною сумісною власністю. Також ОСОБА_10 посилається на те, що суд не вирішив питання про заходи забезпечення кримінального провадження, що застосовані ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва від 12 квітня 2023 року. Крім того, посилається на надмірну суворість призначеного ОСОБА_9 покарання.

Перевіривши апеляційну скаргу, заслухавши думку учасників кримінального провадження щодо можливості прийняття даної апеляційної скарги до провадження, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала виходячи із такого.

Положеннями ст. 55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

В офіційному тлумаченні ч. 2 ст. 55 Конституції України, викладеному в рішенні Конституційного Суду України від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011, зазначено, що реалізація конституційного права на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб забезпечується в порядку, визначеному процесуальним законом.

Відповідно до п. 8 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Відповідно до ч.1 ст.392 КПК України в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме вироки, крім випадків, передбачених статтею 394 цього Кодексу.

Згідно з положеннями ст.393 КПК України апеляційну скаргу мають подати:

1) обвинувачений, стосовно якого ухвалено обвинувальний вирок, його законний представник чи захисник - в частині, що стосується інтересів обвинуваченого;

2) обвинувачений, стосовно якого ухвалено виправдувальний вирок, його законний представник чи захисник - в частині мотивів і підстав виправдання;

3) підозрюваний, обвинувачений, його законний представник чи захисник;

4) законний представник, захисник неповнолітнього чи сам неповнолітній, щодо якого вирішувалося питання про застосування примусового заходу виховного характеру, - в частині, що стосується інтересів неповнолітнього;

5) законний представник та захисник особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного характеру;

6) прокурор;

7) потерпілий або його законний представник чи представник - у частині, що стосується інтересів потерпілого, але в межах вимог, заявлених ними в суді першої інстанції;

8) цивільний позивач, його представник або законний представник - у частині, що стосується вирішення цивільного позову;

9) цивільний відповідач або його представник - у частині, що стосується вирішення цивільного позову;

9-1) представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, - у частині, що стосується інтересів юридичної особи;

9-2) фізична або юридична особа - у частині, що стосується її інтересів під час вирішення питання про долю речових доказів, документів, які були надані суду; третя особа - у частині, що стосується її інтересів під час вирішення питання про спеціальну конфіскацію;

9-3) викривач - у частині, що стосується його інтересів під час вирішення питання виплати йому винагороди як викривачу;

10) інші особи у випадках, передбачених цим Кодексом.

Змістовний аналіз вищевказаної норми закону вказує, що дружина обвинуваченого не входить до наведеного кола суб`єктів, яке наділено правом на апеляційне оскарження вироку суду стосовно обвинуваченого, зокрема в частині застосування покарання у виді конфіскації майна, заходів забезпечення кримінального провадження чи виду та міри основного покарання.

Надаючи оцінку питанню наявності у ОСОБА_10 права на апеляційне оскарження вироку, слід також врахувати правову позицію, що викладена Верховним Судом України у постанові від 03 березня 2016 року у справі № 5-347кс15, де суд касаційної інстанції звернув увагу, що конституційний принцип забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду гарантує право звернення до суду зі скаргою в апеляційному чи касаційному порядку, яке має бути реалізоване, за винятком встановленої законом заборони на таке оскарження; і при цьому відсутність «інших осіб» у вичерпному переліку суб`єктів оскарження, передбаченому ст. 394 КПК, за умови, що судове рішення стосується їх прав, свобод та інтересів, не є перешкодою в доступі до правосуддя та звернення до суду вищої інстанції, що передбачено ч. 2 ст. 24 КПК.

У постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 18 травня 2020 року у справі № 639/2837/19 вказано, що, вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою іншої особи (захисника чи представника іншої особи) на вирок на підставі угоди, суддя-доповідач має впевнитися, що у тексті вироку зазначено такі дані, які прямо вказують на дану конкретну особу, або визнані встановленими такі обставини, які дозволяють апеляційному суду (судді-доповідачеві) з впевненістю ідентифікувати іншу особу; крім того, вирок має стосуватися прав, свобод та інтересів цієї іншої особи.

Положеннями ч.2 ст.24 КПК України визначено, що гарантується право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом, незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді.

Зі змісту вироку Херсонського міського суду Херсонської області від 13 січня 2025 року вбачається, що він стосується виключно обвинувачення ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення ст.111-2 КК України. У вказаному судовому рішенні не вирішувалося наперед питання про права, свободи чи інтереси ОСОБА_10 . Так, у зазначеному вироку суд першої інстанції призначив ОСОБА_9 також додаткове покарання у виді конфіскації всього належного йому на праві власності майна.

Застосовуючи даний вид додаткового покарання суд не визначав конкретний перелік майна, зокрема того, що може належати ОСОБА_10 . Використане судом формулювання «з конфіскацією всього належного обвинуваченому на праві власності майна» не свідчить про те, що у разі можливого виконання вироку будуть порушені права, свободи чи інтереси ОСОБА_10 .

Таким чином, вирок суду не стосується прав, свобод чи інтересів ОСОБА_10 , а отже вона не є суб`єктом оскарження вироку Херсонського міського суду Херсонської області від 13 січня 2025 року стосовно ОСОБА_9 .

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 399 КПК України апеляційна скарга повертається, якщо апеляційну скаргу подала особа, яка не має права подавати апеляційну скаргу.

Враховуючи, що апеляційна скарга на вирок Херсонського міського суду Херсонської області від 13 січня 2025 року подана особою, яка не має права подавати апеляційну скаргу, апеляційну скаргу слід повернути ОСОБА_10 .

На підставі наведеного, керуючись ст. 392, 393, 399 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Повернути апеляційну скаргу ОСОБА_10 на вирок Херсонського міського суду Херсонської області від 13 січня 2025 року, яким ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.111-2 КК України.

Копію ухвали про повернення апеляційної скарги разом з апеляційною скаргою та усіма доданими до неї матеріалами невідкладно надіслати особі, яка подала апеляційну скаргу.

Ухвала набирає чинності з дня її постановлення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня постановлення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4