справа № 208/658/23
№ провадження 1-кп/208/124/25
ВИРОК

Іменем України

05 грудня 2025 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд міста Кам`янського у складі: головуючого, судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 у режимі відеоконференції,

у відкритому судовому засіданні розглянувши матеріали кримінального провадження № 0000945 відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, громадянки України, має середню-спеціальну освіту, не працевлаштований, неодружений, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимої, останній раз за вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20.02.2023 року за ч.2 ст. 186, ч. 4 ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 6 років,

який обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , будучі раніше судимим за майнові злочини, на шлях виправлення не став, належних висновків не для себе не зробив та знов вчинив аналогічне кримінальне правопорушення.

В період 18.30 - 19.00 годині 30.10.2022 року, ОСОБА_4 знаходився за адресою: м. Кам`янське, провулок Дніпровський 7, де перебував раніше знайомий йому ОСОБА_6 .

Побачивши в користуванні ОСОБА_7 мобільний телефон марки «Nokia G11», ОСОБА_8 реалізовуючи свій раптово виниклий протиправний умисел, спрямований на незаконне заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, керуючись корисливим мотивом, використовуючи довірливі відносини, попросив ОСОБА_7 надати йому цей пристрій начебто для здійснення дзвінка, в дійсності не маючи намір його повертати.

ОСОБА_7 довіряючи ОСОБА_8 , передав тому свій мобільний телефон, а останній утримуючи його при собі, скориставшись, що потерпілий тимчасово втратив контроль за своїм майном, залишив місце вчинення злочину, розпорядившись ним в подальшому на власний розсуд.

Зазначеними діями ОСОБА_8 , потерпілому ОСОБА_7 заподіяно майнову шкоду в розмірі вартості мобільного телефону, в сумі 4 454, 01 гривні.

У судовому засіданні обвинувачений вважав недоцільним дослідження доказів щодо його винуватості, так як свою вину у скоєнні вищезазначеного кримінального правопорушення, обставини його скоєння, визнає у повному обсязі. Ці обставини він розуміє вірно, це його добровільна та достеменна позиція. Розуміє, що буде позбавлений права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Обвинувачений пояснив суду, що з потерпілим, ОСОБА_9 у нього були дружні відносини.

В вечірній час 30 жовтня 2022 року, він зустрівся з ОСОБА_10 . Мали намір поспілкуватися та випити пива. В ході розмови з ОСОБА_10 , побачив у того мобільний телефон та попросив ОСОБА_7 надати його для здійснення дзвінка. ОСОБА_10 надав йому мобільний телефон, після чого відлучився у будинок до батька. Не дочекавшись потерпілого, він покинув місце зустрічі, телефон продав, а гроші витратив на власні потреби. Свою вину визнає повністю, щиро кається у скоєному.

Враховуючи клопотання ОСОБА_8 про недоцільність дослідження у судовому засіданні доказів його винуватості, позицію прокурора, який не заперечував, при з`ясуванні обставин справи та доказів на їх підтвердження, обмежитись допитом обвинуваченого, суд вважає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Прийняття такого рішення свідчить про те, що обставини, які сторони не оспорюють, вважаються встановленими в судовому засіданні, не потребують окремого дослідження у ході судового розгляду і це враховується судом при постановленні вироку.

Аналізуючи викладене за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження та визначеного обсягу доказів на їх підтвердження, керуючись законом, оцінюючи їх з точки зору належності, допустимості, достовірності, сукупності та їх взаємозв`язку, суд вважає, що вина обвинуваченого в судовому засіданні встановлена та підтверджена, а його умисні дії вірно кваліфіковано за ч.2 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд вважає визнання ним своєї вини та щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Згідно зі статтями 50, 65 КК особі, що вчинила злочин, має бути призначено покарання, яке є необхідним і достатнім для її виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації, це покарання за своїм видом та розміром має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, що його пом`якшують і обтяжують.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому виду та міри покарання, суд враховує характер скоєного ним кримінального правопорушення, яке відноситься до нетяжких злочинів, особу обвинуваченого, який є раніше судимим, на момент розгляду справи засуджений вироком іншого суд та відбуває покарання у виді позбавлення волі, скарг на його поведінку за місцем мешкання не надходило, перебуває на обліку у лікаря нарколога з 2011 року з діагнозом психічні та поведінкові розлади в результаті вживання опіатів зі шкідливими наслідками, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, враховує обставини які пом`якшують покарання, відсутність обставин які його обтяжують.

Матеріали справи містить зберігальну розписку потерпілого ОСОБА_6 відповідно до якого останній тримав мобільний телефон марки «Nokia G11» ІМЕІ: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 .

У справі «Ізмайлов проти Росії» ЄСПЛ зазначив, що для того щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи»

Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що беруться до уваги при його призначенні.

При призначенні конкретній особі покаранні, тобто його індивідуалізації, виявляється каральна політика держави, яка поєднує в собі реалізацію різних цілей державного реагування на випадки вчинення злочинів, так як метою покарання згідно із законом України про кримінальну відповідальність є не лише кара, роль якої як мети покарання є другорядною, а виправлення особи, запобігання вчиненню нею та іншими особами нових злочинів, і вона не може бути досягнута виключно за рахунок суворості призначеного покарання.

Куриленко відбуває покарання за вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20.02.2023 року у виді 6 років позбавлення волі.

Частиною 4 ст. 70 КК України встановлено, що за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Доля речових доказів вирішується судом відповідно до ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати по проведенню судової експертизи, згідно ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 373-374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст. 190 КК України та призначити йому покарання 1 року позбавлення волі.

Відповідно до ст. 70 ч.4 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання за теперішнім вироком, більш суворим покаранням за попереднім вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20.02.2023 року, остаточно призначити ОСОБА_4 до відбуття покарання у виді 6 років позбавлення волі.

Початок строку відбуття ОСОБА_4 призначеного покарання, рахувати з 16.11.2022 року.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати по проведенню судової експертизи у сумі 1 591, 80 гривень.

Речові докази по справі мобільний телефон «Nokia G11» ІМЕІ: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , які знаходяться на зберіганні у потерпілого ОСОБА_6 , знявши арешт, залишити у власника.

До набрання вироком законної сили, захід забезпечення кримінального провадження відносно засудженого ОСОБА_4 , не обирати.

Вирок суду може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду, через Заводський районний суд міста Кам`янського, протягом 30 днів з дня його проголошення. Законної сили вирок суду набирає після закінчення строку його оскарження.

Вирок суду підлягає негайному врученню обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1