Справа № 309/1079/25
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

03.11.2025 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження у кримінальному провадженні №11-сс/4806/657/25, за апеляційною скаргою прокурора Хустської окружної прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу Хустського районного суду Закарпатської області від 04.09.2025 року, щодо ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Хустського районного суду Закарпатської області від 04.09.2025 року, задоволено клопотання слідчого та застосовано до підозрюваного за ч. 3 ст. 368 КК України ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 60 560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) гривень, строком до 02.11.2025 року включно.

У разі внесення застави на підозрюваного ОСОБА_6 покладено наступні обов`язки: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду; повідомляти слідчого, прокурора та суд про своє місце проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свої паспорти для виїзду за кордон.

Термін дії обов`язків, покладених місцевим судом, у разі внесення застави визначено два місяці з моменту внесення застави.

З матеріалів судового провадження слідує, що слідчий СВ Хустського РУП ГУНП України в Закарпатській області ОСОБА_7 за погодженням з прокурором Хустської окружної прокуратури ОСОБА_5 звернувся до Хустського районного суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Міжгір`я Міжгірського району Закарпатської області зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Клопотання обґрунтоване тим, що ОСОБА_6 відповідно наказу №29-о від 01.01.2024, будучи членом лікарської консультативної комісії та службовою особою, уповноваженою в складі комісії на здійснення направлення хворих на огляд та обстеження до МСЕК для встановлення інвалідності згідно пп.2 п.3 розділу ІІІ «Порядку організації експертизи тимчасової втрати працездатності», затвердженого Наказом МОЗ України від 09.04.2008 N198 ( в редакції Порядку від 18.07.2023), діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, використовуючи своє службове становище, за попередньою змовою з ОСОБА_8 , працюючою на посаді завідувача поліклінічного відділення комунального некомерційного підприємства лікувально-профілактична установа Міжгірської районної лікарні Міжгірської селищної ради Хустського району Закарпатської області та, відповідно до наказу №29-о від 01 січня 2024, головою лікарсько-консультаційної комісії, усвідомлюючи протиправність, карність та суспільну небезпечність своїх дій, а також настання суспільно-небезпечних наслідків, попередньо отримавши неправомірну вигоду від громадянина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаходячись у службовому кабінеті тодішньої голови лікарсько-консультативної комісії КНП «Лікувально-профілактична установа Міжгірська районна лікарня», 26.08.2024 в період часу 10:10 - 10.16 години передав частину неправомірної вигоди у вигляді 800 (вісімсот) доларів США ОСОБА_8 за видачу направлення до МСЕК на продовження групи інвалідності ОСОБА_9 .

ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, тобто одержання неправомірної вигоди службовою особою, а саме одержання службовою особою неправомірної вигоди за вчинення службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду та в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням службового становища, вчиненому групою осіб.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у інкримінованому кримінальному правопорушенні на даний час підтверджується: протоколами негласних слідчих розшукових дій, протоколам огляду речових доказів у вказаному кримінальному провадженні та іншими доказами здобутими в ході досудового розслідування.

Запобіжний захід є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.

Підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження є наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення відповідного ступеню тяжкості.

Згідно ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що :

1)існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2)потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який йдеться в клопотанні слідчого, прокурора;

3)може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертаються з клопотанням.

Так, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), який належить до категорії тяжких і за який йому може бути призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до десяти років.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених у п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином зокрема, шляхом залучення інших осіб з метою направлення органу слідства на хибний шлях.

З метою запобігання вчинити підозрюваним ОСОБА_6 будь-яку з вищеописаних дій, виникла необхідність у застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження, а саме обрання йому найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тому потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного.

Крім цього, за допомогою застосування до ОСОБА_6 заходу забезпечення кримінального провадження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, може бути виконане завдання досудового розслідування щодо встановлення та з`ясування всіх обставин вчиненого ним кримінального правопорушення.

Враховуючи викладене та те, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за вчинення якого передбачено кримінальну відповідальність у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання його спробам переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином зокрема, шляхом залучення інших осіб з метою направлення органу слідства на хибний шлях, а тому, стосовно ОСОБА_6 слід обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою, а застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного та не зможе запобігти вказаним ризикам.

За таких обставин, обрання відносно підозрюваного менш суворого запобіжного заходу не зможе запобігти ризикам, наведеним у клопотанні та не буде сприяти досягненню завдань кримінального провадження.

Положення ч. 2 ст. 177 КПК України передбачено що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків. В даному випадку існують ризики передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що підозрюваний ОСОБА_6 будучи обізнаним про міру покарання за скоєне ним кримінальне правопорушення зможе переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчиняти нові злочини про, що свідчить його попередня діяльність та незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

У даному випадку щодо обґрунтованості підозри, слід звернути увагу на практику Європейського суду з прав людини, згідно якої під «розумною» підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, слід розуміти наявність обставин або відомостей, які б переконали неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо вчинила злочин.

Також, відповідно до положень ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, крім вищезазначених ризиків, оцінює наступні обставини, зокрема: вагомість наявних доказів вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, яке є умисним тяжким кваліфікованим злочином, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до дев`яти років, відсутність у підозрюваного нарікань на вік та стан здоров`я.

Беручи до уваги те, що підозрюваний ОСОБА_6 , будучи на волі може незаконно впливати на свідків, також враховуючи те, що останній, усвідомивши на даний час про настання караності за скоєне ним діяння, може здійснити будь-які дії, спрямовані на ухилення від кримінальної відповідальності, переховуватися від органів досудового розслідування та суду, тому у даному випадку більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти вказаним ризикам, а тому, керуючись вимогами ст. ст. 40, 131, 132, 176-178, 181, 184, 194 КПК України слідчий просив слідчого суддю обрати підозрюваному запобіжний захід у виді тримання під вартою

Ухвалою слідчого судді констатовано, що слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання та долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри, - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважав, що наявні у провадженні докази, передбачені параграфами 3-5 Глави 4 КПК України (показання, речові докази і документи та інші) свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_6 , оскільки надані докази об`єктивно підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити дане правопорушення. Разом з цим, слідчий суддя вказує про наявність встановлених стороною обвинувачення ризиків у даному провадженні, оскільки вони належним чином умотивовані слідчим, прокурором та підтверджуються наявними матеріалами. За таких обставин слідчий суддя зазначив, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може належним чином забезпечити процесуальну поведінку підозрюваного. Крім того, слідчий суддя, враховуючи вимоги ст. 183 КПК України вважав за необхідне визначити підозрюваному заставу у розмірі, який буде достатнім для забезпечення виконання ним процесуальних обов`язків, з урахуванням вимог ст. 182 вказаного Кодексу, а саме 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 60560 грн. за покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Не погоджуючись з цим рішенням, прокурор ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу у якій вказує, що ухвала слідчого судді в частині визначення розміру застави винесена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Прокурор зазначає, що місцевим судом не враховано суспільну небезпечність злочину, який зумовлений тяжкими наслідками та суспільним резонансом в умовах воєнного стану, а також не враховано аморальність такого злочину. Крім цього, визначаючи заставу в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб місцевий суд, відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України взагалі не взяв до уваги, що ОСОБА_6 здійснив злочинну діяльність пов?язану з отриманням неправомірної вигоди у іноземній валюті та мав можливість згенерувати значні суми коштів та сплатити заставу у більшому розмірі. За цих обставин, прокурор просить змінити ухвалу слідчого судді в частині визначення розміру застави. Визначити підозрюваному заставу у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242240 гривень. В решті залишити ухвалу без змін.

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали слідчого судді, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги немає.

Апеляційна скарга розглядається за відсутності учасників судового провадження, неявка яких, з огляду на положення ст. 405, 422 КПК України, не перешкоджає її розгляду. Приймаючи рішення про розгляд апеляційної скарги без участі учасників, колегія суддів бере до уваги, що сторони судового провадження належним чином повідомлені про час та дату судового засідання. Прокурор ОСОБА_10 подав клопотання про розгляд апеляційної скарги без його участі. Вимоги апеляційної скарги підтримав у повному обсязі. Адвокат ОСОБА_11 , який діє в інтересах ОСОБА_6 подав клопотання про відкладення розляду у зв`язку з його перебуванням та перебуванням його підзахисного на лікуванні. Доказів у підтверження зазначеного не надав. Крім того, колегія суддів констатує, що строк дії оскаржуваної ухвали сплив 02.11.2025 і така втратила чинність у часі.

Відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам.

Колегія суддів вважає, що клопотання про обрання запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_6 подано до суду в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування і відповідає вимогам ст. ст. 183, 184 КПК України, ґрунтується на вимогах закону та змісті викладених у ньому доводів.

При цьому, колегія суддів бере до уваги те, що у провадженні СВ Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області знаходиться кримінальне провадження за №10000095, відомості про кримінальне правопорушення в якому 06.05.2024 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, процесуальне керівництво у якому здійснюється прокурорами Хустської окружної прокуратури.

З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання слідує, що клопотання розглядалось за участі як підозрюваного ОСОБА_6 , так і його захисників адвокатів ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , що свідчить про дотримання слідчим суддею передбачених ст. 193 КПК України вимог, у тому числі, дотримання права особи на захист.

Зі змісту апеляційної скарги та матеріалів судового провадження слідує, що висновки слідчого судді про необхідність застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, наявність передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків та неможливість застосування щодо ОСОБА_6 більш м`яких запобіжних заходів, окрім як тримання під вартою, - не оспорюється як апелянтом (прокурором) в апеляційній скарзі, так і стороною захисту, про що свідчить і факт неподання стороною захисту апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді, у зв`язку з чим, відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України апеляційним судом не перевіряються і визнаються такими, що ґрунтуються на фактичних обставинах та матеріалах судового провадження, належним чином вмотивованими.

Враховуючи ці обставини, апеляційний суд переглядає ухвалу слідчого судді в межах апеляційної скарги, зокрема в частині розміру визначеної підозрюваному застави.

Апеляційний суд вважає, що, прийнявши обґрунтоване рішення про необхідність застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя обґрунтовано взяв до уваги тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , наявні в матеріалах судового провадження дані про особу підозрюваного, його майновий стан, конкретні обставини та тяжкість інкримінованого йому злочину, наявність передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків, - і прийшов до обґрунтованого висновку про визначення підозрюваному застави у розмірі, який буде достатнім для забезпечення виконання ним процесуальних обов`язків, із чим погоджується й апеляційний суд.

При цьому, з огляду на наведене вище, обґрунтованим апеляційний суд вважає і визначений слідчим суддею розмір застави 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 60 560 грн.

На переконання апеляційного суду саме такий розмір застави буде достатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та запобігання встановленим ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, і не є завідомо непомірним для підозрюваного ОСОБА_6 , так як таких даних під час апеляційного розгляду справи не встановлено.

Доводи апеляційної скарги про те, що місцевим судом не враховано суспільну небезпечність злочину, який зумовлений тяжкими наслідками та суспільним резонансом в умовах воєнного стану, а також аморальність такого злочину, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду та спростовуються наведеним вище, а відтак і жодним чином не впливають на висновки слідчого судді щодо визначеного розміру застави й не дають підстав вважати, що застава у розмірі - 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, буде недостатньою для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_6 у кримінальному провадженні. При цьому колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що апелянт прокурор, у підтвердження доводів щодо необґрунтовано визначеного розміру застави не приєднав будь-які докази у підтвердження матеріального чи фінансового стану підозрюваного.

Із цих підстав, апеляційний суд не бере до уваги і доводи апеляційної скарги про те, що визначаючи заставу в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб місцевий суд, відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України взагалі не взяв до уваги, що ОСОБА_6 здійснив злочинну діяльність пов?язану з отриманням неправомірної вигоди у іноземній валюті та мав можливість згенерувати значні суми коштів та сплатити заставу у більшому розмірі.

При оцінці доводів апеляційної скарги апеляційний суд бере до уваги і те, що під час апеляційного розгляду не встановлено будь-яких фактів порушення підозрюваним ОСОБА_6 покладених на нього обов`язків у цьому кримінальному провадженні, і на такі прокурор не посилається як в апеляційній скарзі, так і не вказував під час її розгляду. При цьому, прокурором не надано жодних доказів, які б свідчили про те, що визначений розмір застави є недостатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного і йому необхідно визначити заставу в розмірі саме 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Інші обставини, які б давали підстави для скасування судового рішення апеляційним судом не встановлено.

Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

За цих обставин, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги немає, а ухвалу слідчого судді, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, як законну та обґрунтовану, необхідно залишити без зміни.

Приймаючи рішення колегія суддів також бере до уваги положення ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що під час апеляційного розгляду не встановлено фактів, які б могли істотно вплинути на висновки суду першої інстанції чи спростувати їх, і на такі не вказується як в апеляційній скарзі, так і не посилалася сторона захисту під час її розгляду; що строк дії оскаржуваної ухвали сплив і така втратила чинність у часі.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора Хустської окружної прокуратури ОСОБА_5 відхилити.

Ухвалу слідчого судді Хустського районного суду Закарпатської області від 04.09.2025 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й відповідно до ч. 4 ст. 424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: