Провадження № 1-кп/947/1437/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.12.2025 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі с/з ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у спрощеному провадженні без виклику учасників судового провадження обвинувальний акт та додані до нього матеріали, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за

№ 0000222 від 28.11.2025 року у відношенні:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Какіївки, громадянки України, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимї: 07.04.2025 року вироком Київського районного суду м. Одеси за ч.1 ст.309 КК України до покарання у вигляді апробаційного нагляду строком на 1 рік, обвинуваченої у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.389 КК України

ВСТАНОВИВ:

Згідно вироку Київського районного суду м. Одеси у справі №947/12438/25 від 07.04.2025 ОСОБА_3 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, та призначено покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 рік та покладено протягом строку пробаційного нагляду такі обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

-виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

17.06.2025 вирок суду був направлений для виконання до Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області.

26.09.2025 ОСОБА_3 перебуваючи в приміщенні Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області, була належним чином ознайомлена з порядком та умовами відбування покарання у виді пробаційного нагляду, де останній роз`яснено, що ухилення від відбування покарання у виді пробаційного нагляду є систематичне невиконання засудженим обов`язків, передбачених статтею 49-1, 49-3 КВК України, а також попереджена про кримінальну відповідальність у випадку ухилення від відбування покарання у виді пробаційного нагляду.

Того ж дня працівниками Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області ОСОБА_3 ознайомлено з постановою про встановлення днів явки на реєстрацію, згідно якої мала з`являтися на реєстрацію до Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області 1-ий понеділок кожного місяця.

06.10.2025 ОСОБА_3 не з`явилась на планову реєстрацію до Київського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області та причини неявки не повідомила, за що 09.10.2025 останній винесено попередження про притягнення до кримінальної відповідальності.

03.11.2025 ОСОБА_3 не з`явилась на планову реєстрацію до Київського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області та причини неявки не повідомила, за що 14.11.2025 останній винесено попередження про притягнення до кримінальної відповідальності.

Крім того, ОСОБА_3 будучи ознайомленою з правилами відбування покарання у виді пробаційного нагляду вчинила адміністративні правопорушення, а саме 17.10.2025 року за ст. 175 ч. 1 КУпАП та за ст. 178 ч. 1 КУпАП, за що 28.11.2025 останній винесено попередження про притягнення до кримінальної відповідальності.

Отже, засуджена ОСОБА_3 , не виконала обов`язки, покладені на неї щодо відбуття покарання у виді пробаційного нагляду, умисно порушила порядок та умови їх відбуття, з метою ухилення від покарання.

За таких обставин, ОСОБА_3 , вчинила кримінальний проступок, передбачений, ч.3 ст.389 КК України, за кваліфікуючими ознаками ухилення засудженого від відбування покарання у виді пробаційного нагляду.

Разом з тим, зазначені обставини, які встановлені органом досудового розслідування, не оспорюються учасниками кримінального провадження, які надали згоду щодо розгляду обвинувального акту за їх відсутності, а обвинувачена ОСОБА_3 , представлена захисником ОСОБА_4 , беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні вказаного кримінального проступку. А тому суд, за клопотанням прокурора Київської окружної прокуратури міста Одеси ОСОБА_5 , що регламентоване ч.1 ст.302 КПК України, вважає за доцільне розглянути обвинувальний акт та додані до нього матеріали щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників кримінального провадження на підставі обвинувального акту та доданих до нього матеріалів із ухваленням вироку без зазначення доказів на підтвердження встановлених обставин відповідно до положень ч.2 ст.382 КПК України.

Відповідно до ч.2 ст.382 КПК України, вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

За таких обставин, дослідивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, оцінивши всі обставини у сукупності, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 , у скоєному кримінальному проступку, передбаченому ч.3 ст.389 КК, кваліфікуючими ознаками ухилення засудженого від відбування покарання у виді пробаційного нагляду доведена у повному обсязі.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченій ОСОБА_3 , суд виходить із положень статей 50, 65 Кримінального кодексу України, якими визначено загальні засади призначення покарання, його мету та принципи індивідуалізації.

Стаття 50 КК України встановлює, що покарання має на меті не лише кару, але й виправлення особи та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами. Призначення покарання повинно відповідати вимогам справедливості, співмірності та виваженості, що передбачає обов`язок суду забезпечити баланс між тяжкістю вчиненого діяння, особою винного та ступенем суспільної небезпеки.

Відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених санкцією відповідної статті Особливої частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також вплив призначеного покарання на виправлення особи та на умови життя її сім`ї.

Суд встановив, що обвинувачена вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 389 КК України, що належить до кримінальних проступків. Характер і спосіб вчинення правопорушення свідчать про порушення обов`язків, покладених на особу вироком суду, що у своїй сутності є проявом недотримання вимог правового порядку та невиконання зобов`язань, пов`язаних із виконанням покарання.

Згідно зі ст. 66 КК України, до обставин, що пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття обвинуваченої, яке підтверджується визнанням вини та готовністю нести відповідальність за вчинене.

Відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено жодної обставини, що обтяжує покарання.

Оцінюючи сукупність наведених факторів, суд враховує дані про особу ОСОБА_3 , її позитивну характеристику, наявність судимості, а також те, що вчинене правопорушення не спричинило тяжких наслідків. За таких умов суд вважає, що покарання у вигляді обмеження волі відповідає принципам необхідності та достатності для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Згідно з ч.1 ст.71 КК України, у разі вчинення особою нового кримінального правопорушення після постановлення вироку суду, але до повного відбуття покарання за попереднім вироком, суд призначає покарання за сукупністю вироків шляхом повного або часткового приєднання невідбутої частини покарання до покарання, призначеного за новий злочин.

Ця норма імперативно покладає на суд обов`язок здійснити таке приєднання, якщо особа, не відбувши покарання, вчиняє нове кримінальне правопорушення. Механізм застосування ч.1 ст.71 КК України спрямований на забезпечення реальної дії попереднього вироку та на підвищення превентивного ефекту кримінальної відповідальності.

З матеріалів справи встановлено, що на момент вчинення нового кримінального правопорушення у вигляді ухилення від відбування покарання, передбаченого ч.3 ст.389 КК України, ОСОБА_3 не відбула покарання у виді 1 (одного) року пробаційного нагляду, призначеного вироком Київського районного суду м. Одеси від 07.04.2025 року.

Згідно з пунктом 5 частини 1 статті 72 КК України, один місяць пробаційного нагляду відповідає одному місяцю обмеження волі.

Суд ураховує, що закон передбачає можливість як повного, так і часткового приєднання невідбутої частини покарання. З урахуванням характеру вчиненого нового кримінального правопорушення, ступеня вини, поведінки обвинуваченої після постановлення первісного вироку, а також наявності пом`якшуючих обставин, суд вважає за доцільне частково приєднати не відбуте покарання за попереднім вироком.

Такий підхід відповідає вимогам ч.1 ст.71 КК України, забезпечує справедливість та пропорційність остаточного покарання і водночас реалізує превентивну функцію інституту сукупності вироків.

Отже, шляхом часткового приєднання не відбутого покарання у розмірі 1 (одного) місяця обмеження волі до покарання, призначеного за цим вироком, суд визначає остаточне покарання ОСОБА_3 у виді 1 (одного) року 1 (одного) місяця обмеження волі.

Такий розмір покарання є необхідним і достатнім для досягнення цілей покарання, відповідає принципам індивідуалізації, враховує всі істотні обставини кримінального провадження та узгоджується з положеннями кримінального закону.

Цивільний позов не заявлено.

Запобіжний захід стосовно обвинуваченого не обирався.

Речові докази та процесуальні витрати відсутні.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 100, 110, 349, 368, 373-374, 376, 382, 392- 395, КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винною у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.389 КК України та призначити показання у вигляді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного цим вироком покарання частково приєднати не відбуте покарання за вироком Київського районного суду м. Одеси від 07.04.2025 року у вигляді 1 (одного) місяця пробаційного нагляду, який відповідно до пункту 5 частини 1 статті 72 КК України, відповідає 1 (одному) місяцю обмеження волі, визначивши остаточне покарання ОСОБА_3 у вигляді 1 (одного) року 1 (одного) місяця обмеження волі.

Строку відбування покарання у вигляді обмеження волі за цим вироком суду розраховувати ОСОБА_3 з моменту її фактично затримання.

Цивільний позов не заявлено.

Запобіжний захід стосовно обвинуваченого не обирався.

Речові докази та процесуальні витрати відсутні.

Відповідно до положень ч.1 ст.394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копію вироку суду за результатами розгляду обвинувального акту щодо вчинення кримінального проступку не пізніше наступного дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасниками кримінального провадження.

Суддя Київського районного

суду м. Одеси ОСОБА_1