Справа № 489/5847/25
Провадження № 1-в/489/9/26
У Х В А Л А

16 січня 2026 року місто Миколаїв

Інгульський районний суд міста Миколаєва в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника органу пробації ОСОБА_4 , засудженого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні подання Інгульського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях про направлення до місця відбування покарання ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в:

До суду надійшло подання уповноваженого органу з питань пробації про направлення засудженого вироком Інгульського районного суду міста Миколаєва від 29.07.202 за ч. 2 ст. 125, п. 5 ст. 91-1 КК України ОСОБА_5 до покарання у виді обмеження волі на строк один рік шість місяців до місця відбування покарання в порядку, встановленому для засуджених до позбавлення волі.

Представник органу пробації та прокурор подання підтримали, просили його задовольнити.

Засуджений повідомив, що до виправного центру для відбування покарання не прибув, оскільки проходив терапевтичне лікування від ВІЧ та гепатиту «ц».

Дослідивши подання та матеріали кримінального провадження, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Згідно з ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 539 КПК України, питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом. Клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до суду, який ухвалив вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктом 14 частини першої статті 537, статті 538 цього Кодексу.

В судовому засіданні встановлено, що вироком Інгульського районного суду міста Миколаєва від 29.07.2025 ОСОБА_5 засуджений за ч. 2 ст. 125, п. 5 ст. 91-1 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк один рік шість місяців. Вказаний вирок суду набрав законної сили 29.08.2025 та був направлений на виконання до органу пробації.

З матеріалів особової справи вбачається, що з 12.09.2025 по теперішній час засуджений ОСОБА_5 перебуває на обліку Інгульського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонських областях та 12.09.2025 вказаний засуджений був ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання, попереджений про наслідки ухилення від одержання припису про виїзд до місця відбування покарання або невиїзд в установлений строк чи неприбуття до виправного центру, а також в цей же день отримав під підпис припис про виїзд до місця відбування покарання, а саме: до ДУ «Бердичівський виправний центр (№108)», з зазначенням адреси цієї державної установи. Проте засуджений ОСОБА_5 власноруч написав письмове пояснення, в якому повідомив, що відмовляється самостійно виїжджати до установи виконання покарань, оскільки проживає разом з бабусею, яка потребує його догляду.

24.09.2025 з Державної установи «Бердичівський виправний центр (№108)» вих. №8-4049 від 23.09.2025, про те, що засуджений ОСОБА_5 у встановлений приписом строк для відбування покарання не прибув.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 КВК України, особи, засуджені до обмеження волі, прямують за рахунок держави до місця відбування покарання самостійно. Уповноважений орган з питань пробації згідно з вироком суду вручає засудженому припис про виїзд до місця відбування покарання. Не пізніше трьох діб з дня одержання припису засуджений зобов`язаний виїхати до місця відбування покарання і прибути туди відповідно до вказаного в приписі строку. Уповноважений орган з питань пробації надсилає засудженому виклик, за яким він зобов`язаний з`явитися для вручення припису та ознайомлення з порядком і умовами відбування покарання.

Згідно з ч. 4 ст. 57 КК України, у разі невиїзду засудженого до місця відбування покарання без поважних причин або ухилення засудженого від отримання припису суд за поданням уповноваженого органу з питань пробації направляє засудженого до місця відбування покарання в порядку, встановленому для засуджених до позбавлення волі. Поважними причинами невиїзду засудженого після отримання припису до місця відбування покарання в призначений строк є хвороба та інші обставини, що фактично позбавляють його можливості своєчасно прибути за викликом і документально підтверджені. Належним підтвердженням отримання засудженим припису є його підпис про отримання припису. Ухиленням засудженого від отримання припису є його умисні дії, що унеможливлюють вручення припису персоналом уповноваженого органу з питань пробації та підтверджуються документально.

За положеннями ч. 5 ст. 57 КК України, у разі неприбуття засудженого до обмеження волі до місця відбування покарання та в разі, якщо його місцезнаходження невідоме, уповноважений орган з питань пробації надсилає органам Національної поліції подання про оголошення його в розшук та подання до суду для вирішення питання направлення засудженого до місця відбування покарання в порядку, установленому для засуджених до позбавлення волі. Після затримання засуджений направляється до місця відбування покарання в порядку, встановленому для засуджених до позбавлення волі.

Відповідно до ч. 4 ст. 87 КВК України, порядок направлення засуджених до виправних і виховних колоній встановлюється нормативно-правовими актами Міністерства юстиції України.

Оскільки під час розгляду клопотання встановлено, що засуджений до покарання у виді обмеження волі ОСОБА_5 не прибув до місця відбування покарання, при цьому судом не встановлено поважних причин невиїзду засудженого ОСОБА_5 після отримання припису до місця відбування покарання в призначений строк та інших обставин, що фактично позбавляють його можливості своєчасно прибути за викликом і були б документально підтверджені, враховуючи, що засудженийбув повідомлений належним чином з порядком та умовами відбування покарання, попереджений про наслідки ухилення неприбуття до виправного центру та письмово відмовився самостійно виїжджати до установи покарань. Пояснення ОСОБА_5 щодо проходження ним лікування не підтверджені документами. При цьому як зазначив ОСОБА_6 лікування він проходив не стаціонарно, а лабораторно. Таким чином, вказані засудженим обставини не є непереборними, такими, що перешкоджали йому виконати припис органу пробації від 12.09.2025. Інших поважних причин, які б перешкоджали ОСОБА_5 самостійно прибути до виправного центру, судом також не встановлено .

Зазначене свідчить про наявність підстав для направлення його до місця відбування покарання в порядку, встановленому для засуджених до позбавлення волі.

За таких обставин подання органу пробації підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 371, 372, 537, 539 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Подання органу пробації задовольнити.

Засудженого вироком Інгульського районного суду міста Миколаєва від 29.07.2025 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 2 ст. 125, п. 5 ст. 91-1 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк один рік шість місяців направити до місця відбування покарання в порядку, встановленому для засуджених до позбавлення волі.

На ухвалу протягом семи днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду через Інгульський районний суд міста Миколаєва.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали буде оголошено о 13:00 16.01.2026.

Суддя ОСОБА_1