Провадження № 1-кп/947/1465/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.12.2025 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі с/з ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні матеріали кримінального провадження внесеного в ЄРДР № 00001268 від 22.10.2025 року відношенні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Київського районного суду м. Одеси перебуває кримінальне провадження № 00001268 від 22.10.2025 року відношенні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.186 КК України

У судовому засіданні прокурор звернувся з клопотанням про продовження строку застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що обставини, які стали підставою для його обрання та подальшого продовження, не відпали та не змінилися, а ризики, передбачені ст.177 КПК України, продовжують існувати.

Зокрема, прокурор зазначив, що обвинувачений підозрюється у вчиненні тяжкого злочину проти власності, поєднаного з насильством, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на значний строк, що саме по собі створює реальний ризик його ухилення від суду. Крім того, наявні обґрунтовані ризики незаконного впливу на потерпілих та свідків, а також вчинення іншого кримінального правопорушення.

Обвинувачений та його захисник заперечували проти задоволення клопотання прокурора, посилаючись на можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, однак будь-яких нових обставин, які б свідчили про зменшення або відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, суду не надали.

Вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою, суд виходить із вимог ст.ст. 177, 178, 183, 194, 197, 199, 331 КПК України, а також усталеної практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої обмеження права особи на свободу можливе виключно за наявності релевантних, достатніх та належним чином обґрунтованих підстав, що підтверджують необхідність застосування саме такого запобіжного заходу з урахуванням принципів законності, необхідності та пропорційності.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, оскільки за його вчинення законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад десять років. Інкримінований злочин посягає на право власності та вчиняється із застосуванням насильства, що істотно підвищує рівень його суспільної небезпеки та негативні наслідки для потерпілих і суспільства в цілому.

На даній стадії кримінального провадження суд дійшов висновку, що наявні ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, є реальними, конкретними та такими, що не втратили своєї актуальності. Зокрема, ризик переховування обвинуваченого від суду зумовлений тяжкістю та особливо тяжким характером інкримінованого злочину, а також реальною загрозою призначення суворого покарання у виді тривалого позбавлення волі, що створює об`єктивну мотивацію для ухилення від правосуддя.

Ризик незаконного впливу на потерпілих і свідків обґрунтовується характером інкримінованого кримінального правопорушення, пов`язаного із застосуванням насильства, а також тим, що судовий розгляд перебуває на початковій стадії, допити потерпілих і свідків у суді ще не відбулися, що створює реальну можливість тиску з боку обвинуваченого з метою зміни або спотворення їхніх показань.

Крім того, суд уважає доведеним ризик вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення, оскільки характер інкримінованого діяння свідчить про схильність до насильницької протиправної поведінки, а відсутність належних стримуючих факторів у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить належного рівня запобігання такому ризику.

Оцінюючи обставини, передбачені ст.178 КПК України, суд бере до уваги особливо тяжкий характер інкримінованого злочину, можливу суворість покарання, відсутність даних, які б свідчили про наявність у обвинуваченого стійких соціальних зв`язків, офіційного місця роботи або інших факторів, здатних гарантувати його належну процесуальну поведінку. Суд також ураховує, що кримінальне провадження перебуває на початковій стадії судового розгляду, що підвищує значення забезпечення ефективності кримінального процесу та досягнення його завдань.

Судом перевірено можливість застосування до обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів, у тому числі застави, домашнього арешту чи особистого зобов`язання, однак суд дійшов обґрунтованого висновку, що жоден із таких заходів, навіть у сукупності з покладенням процесуальних обов`язків, не здатен належним чином мінімізувати встановлені ризики та забезпечити досягнення цілей запобіжного заходу, визначених ст.177 КПК України.

Водночас, з метою дотримання принципу пропорційності та балансу між публічними інтересами та правом обвинуваченого на свободу, суд уважає за необхідне залишити без змін раніше визначений розмір застави як альтернативного запобіжного заходу. Такий розмір застави є співмірним тяжкості інкримінованого злочину, майновому стану обвинуваченого та достатнім для забезпечення виконання ним процесуальних обов`язків у разі її внесення, а також відповідає вимогам ч.5 ст.182 КПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.2, 110, 131, 132, 177, 183, 314, 315, 369-372, 392- 395 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 задовольнити.

Продовжити строк дії застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 23.02.2026 року, утримуючи останнього в ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Залишити без змін, раніше обраний розмір застави як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_4 процесуальних обов`язків, передбачених КПК України у розмірі 80 (вісімдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень.

Роз`яснити, що обвинувачений, або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу. Обвинувачений звільняються з-під варти після внесення застави.

У разі внесення обвинуваченим визначеного судом розміру застави, покласти на нього наступні обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України:

-прибувати до прокурора та суду за першою вимогою;

-не відлучатися з місця постійного проживання без дозволу суду;

-повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

-утримуватися від спілкування зі свідками, експертами та іншими обвинуваченими, а також особами, які є фігурантами кримінального провадження або мають відношення до цього кримінального провадження.

Визначити строк дії ухвали суду про продовження строку застосування запобіжного заходу зазначеного вище до 23.02.2026 року включно.

Ухвала суду щодо продовження строку запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга, на ухвалу суду, може бути подана безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Суддя Київського районного

суду м. Одеси ОСОБА_1