Справа № 161/7806/24 Провадження №11-кп/802/156/25 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000119 за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 та представника потерпілого ОСОБА_11 адвоката ОСОБА_12 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 листопада 2024 року щодо ОСОБА_9 ,

В С Т А Н О В И В :

Вказаною ухвалою суду кримінальне провадження відносно ОСОБА_9 закрито, на підставі ст.47 КК України, звільнено його від кримінальної відповідальності, передавши на поруки колективу ТОВ «АЛЬФАВЕСТБУД», за умови, якщо він протягом року з дня передачі його на поруки виправдає довіру трудового колективу, не ухилятиметься від заходів виховного характеру та не порушуватиме громадського порядку.

Органом досудового розслідування ОСОБА_9 обвинувачується в тому, що він за мовчазної згоди спільно із ОСОБА_13 , 05.02.2024 в період з 00.21 год. по 00.30 год., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у головному залі приміщення готельно-ресторанного комплексу «Mojo Hall», що за адресою: м.Луцьк Волинської області, вул. Ковельська, 16, умисно, грубо порушуючи громадський порядок, виражаючи явну неповагу до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, ігноруючи встановлені у суспільстві загальноприйняті правила поведінки і норми моралі, демонструючи власну зверхність, усвідомлюючи, що їх дії відбуваються в умовах очевидності для інших людей, не реагуючи на зауваження інших відвідувачів щодо припинення протиправної поведінки, порушили роботу даного закладу, а також громадський спокій його відвідувачів, намагаючись самоутвердитися за рахунок приниження іншої особи, нахабно показуючи своє зневажливе ставлення до оточуючих, вчинили хуліганські дії за наступних обставин.

Так, обвинувачений ОСОБА_9 підійшов до потерпілого ОСОБА_11 , шукаючи, при цьому, нікчемний привід, щоб протиставити себе оточуючим, почав без дозволу останнього палити кальян, що був замовлений потерпілим та перебував у його користуванні, не реагуючи на зауваження інших присутніх осіб щодо припинення протиправної поведінки, після чого, голосно використовував нецензурну лайку в адресу потерпілого та безпричинно, з хуліганських спонукань, наніс один удар кулаком лівої руки у ділянку правого ока останнього, від чого той втратив рівновагу та впав на диван.

ОСОБА_9 , продовжуючи свої хуліганські дії, наніс потерпілому ОСОБА_11 ще один удар кулаком лівої руки у ділянку правого ока, один удар кулаком лівої руки в праву ділянку голови, внаслідок чого потерпілий впав на підлогу, після чого ОСОБА_9 , дочекавшись поки потерпілий підійметься, знову умисно наніс один удар долонею правої руки в ділянку правого ока. Після цього, обвинувачений ОСОБА_13 , діючи за мовчазною згодою спільно із ОСОБА_9 , безпричинно та з хуліганських мотивів, наніс близько 4 ударів кулаками обох рук по голові потерпілого ОСОБА_11 , а ОСОБА_9 наніс ще один удар кулаком правої руки у ділянку тулуба потерпілого та штовхнув його на диван, де наніс ще близько 10 ударів обома руками у ділянку голови та тулуба.

Внаслідок вищевказаних протиправних хуліганських дій ОСОБА_9 та ОСОБА_13 потерпілому ОСОБА_11 заподіяно фізичного болю, а також тілесні ушкодження. Так, згідно висновку судово-медичного експерта останньому спричинено тілесні ушкодження у вигляді забійних поверхневих ран в ділянці правої та лівої брови, верхньої губи зліва, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень.

В поданій апеляційній скарзі прокурор вважає ухвалу суду незаконною у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням Закону України про кримінальну відповідальність. Вказує на те, що місцевий суд при вирішенні питання про закриття провадження неповно і неналежним чином з`ясував наявність усіх обставин, передбачених ст.47 КК України. Посилається на те, що щире каяття у вчиненні кримінального правопорушення повинно знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження, проте питання відшкодування обвинуваченим шкоди, завданої потерпілому не вирішено остаточно. Крім того, судом помилково зазначено, що потерпілим та її представником подано заяви про відмову від поданого цивільного позову та заяви про збільшення позовних вимог. Також зазначає, що місцевий суд у резолютивній частині ухвали не вказав, за вчинення якого саме кримінального правопорушення звільнив обвинуваченого. Просить ухвалу суду скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

В поданій апеляційній скарзі представник потерпілого вважає ухвалу суду незаконною та необґрунтованою. Вказує на те, що звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ст.47 КК України є правом а не обов`язком. Посилається на те, що місцевий суд безпідставно визнав щире каяття обвинуваченого, оскільки він не сприяв розкриттю злочину, вини не визнав, не вжив заходів щодо добровільного відшкодування завданої шкоди, Крім того, під час судового розгляду обвинувачений хоча і відшкодував завдану матеріальну та моральну шкоду, про що потерпілий написав відповідну розписку, однак в даному випадку мало місце лише сатисфакція в розумінні грошового аспекту. Також вказує, що клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із взяттям на поруки, то воно не відповідає вимогам закону. Просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким ОСОБА_9 визнати винним за ч.2 ст.296 КК України та призначити покарання із застосуванням ст.75 КК України.

Заслухавши доповідача, який виклав зміст оскаржуваного вироку суду першої інстанції, доводи апеляційних скарг, прокурора, яка апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадження підтримувала частково, а саме просила змінити ухвалу суду та вказати за вчинення якого саме кримінального правопорушення обвинуваченого ОСОБА_9 звільнено від кримінальної відповідальності, при цьому заперечувала апеляційну скаргу представника потерпілого, представника потерпілого, яка підтримувала апеляційну скаргу потерпілої сторони і просила скасувати ухвалу суду та ухвалити щодо ОСОБА_9 вирок суду та призначити йому покарання, думку обвинуваченого та його захисника, які апеляційну скаргу представника потерпілого заперечували, при цьому підтримували апеляційну скаргу прокурора і частині зміни ухвали суду, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до висновку, що у задоволенні апеляційної скарги представника потерпілого слід відмовити, а апеляційну скаргу прокурора зі змінами задовольнити з таких підстав.

У відповідності до ст.404 КПК України, рішення суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Згідно із ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Доводи представника потерпілого щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, апеляційний суд вважає необґрунтованими з огляду на таке.

Так, відповідно до ч.1 ст.47 КК України особу, яка вперше вчинила кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, та щиро покаялася, може бути звільнено від кримінальної відповідальності з передачею її на поруки колективу підприємства, установи чи організації за їхнім клопотанням за умови, що вона протягом року з дня передачі її на поруки виправдає довіру колективу, не ухилятиметься від заходів виховного характеру та не порушуватиме громадського порядку.

Звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з передачею особи на поруки може мати місце за сукупності таких умов: особа вчинила злочин вперше; таке діяння є кримінальним правопорушенням відповідного ступеню тяжкості; воно не є корупційним та не пов`язане з корупцією, а у разі порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, вчинене особою, яка керувала транспортними засобами не у стані будь-якого сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів; особа, яка вчинила злочин, щиро розкаялася; колектив підприємства, установи чи організації звернувся з клопотанням про передачу йому на поруки такої особи; особа, яка вчинила злочин, не заперечує проти закриття кримінальної справи за цією не реабілітуючою підставою.

Таким чином, підставою звільнення є щире каяття особи, яке свідчить про її бажання спокутувати провину перед колективом та виправити свою поведінку.

Також звільнення від кримінальної відповідальності за ст.47 КК України можливе лише за клопотанням колективу, членом якого є особа, про передачу її на поруки. Воно має бути оформлене протоколом загальних зборів колективу, який долучається до справи.

За наявності зазначених обставин суд вправі звільнити особу від кримінальної відповідальності з передачею її на поруки трудовому колективу.

Виходячи з наведених положень закону, питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності з передачею її на поруки є правом, а не обов`язком суду і є виправданим лише тоді, коли суд дійде висновку про те, що виправлення конкретної особи, яка вчинила злочин, є можливим без фактичного застосування до неї передбачених законом України про кримінальну відповідальність заходів примусу.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, колектив ТОВ «АЛЬФАВЕСТБУД» звернувся до Луцького міськрайонного суду Волинської області з письмовим клопотанням про звільнення обвинуваченого ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності у зв`язку із передачею на поруки вказаному трудовому колективу, на підставі ст.47 КК України, оскільки колектив даного товариства клопоче про таке, у вчиненому він щиро розкаявся, завдані збитки відшкодував, до кримінальної відповідальності притягується вперше, вчинене ним кримінальне правопорушення, згідно ст.12 КК України, відноситься до категорії нетяжкого злочину.

Так, під час розгляду справи місцевим судом ОСОБА_9 у судовому засіданні, під час дачі ним показань щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, повністю визнав свою винуватість, висловив осуд своєї поведінки, зобов`язався ніколи подібного не вчиняти, оскільки він повністю усвідомив незаконність вчинених ним дій, що, у своїй сукупності, свідчить про його свідоме та щире бажання залагодити провину, зазначене повністю підтверджується його конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації.

Крім того, згідно з матеріалів кримінального провадження, потерпілий ОСОБА_11 заявив цивільний позов про відшкодування йому 500 000 грн за заподіяні моральні збитки, а також подав заяву про збільшення позовних вимог відшкодування витрат на правову допомогу в загальній сумі 50 000 грн. На час судового розгляду ОСОБА_9 та ОСОБА_13 дійшли згоди з потерпілим та повністю відшкодували завдану моральну та матеріальну (що включає в себе - витрати на правову допомогу) шкоду, про що потерпілим та його представником подано заяви про відмову від поданого цивільного позову та заяви про збільшення позовних вимог.

Звільняючи ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності на підставі положень ст.47 КК України, суд першої інстанції врахував те, що обвинувачений раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався, вперше вчинив кримінальне правопорушення, яке згідно ст.12 КК України, відноситься до категорії нетяжкого злочину, щиро розкаявся у вчиненому, повністю відшкодував завдану потерпілому шкоду, має постійне місце проживання та роботи, де виключно позитивно характеризується, одружений, на його утриманні перебуває двоє малолітніх дітей. На підставі цього суд дійшов обґрунтованого висновку, що вказане свідчить про бажання обвинуваченого спокутувати провину перед потерпілими, та виправити свою поведінку, тому дійшов правильного висновку, що є підстави для застосування до ОСОБА_9 ст. 47 КК України.

Апеляційний суд вважає, що факт відшкодування шкоди потерпілому дійсно може додатково свідчити про щире каяття винної особи.

Водночас, для звільнення від кримінальної відповідальності саме у зв`язку із передачею особи на поруки достатнім є встановлення факту саме щирого каяття, на відміну від звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із примиренням винного з потерпілим, де обов`язковою умовою для такого виступає відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди.

Таким чином, доводи представника потерпілого про те, що обвинувачений ОСОБА_9 щиро не розкаявся, не є слушними.

Крім цього, суд апеляційної інстанції враховує, що представник потерпілого не навів переконливих доводів щодо нездатності колективом ТОВ «АЛЬФАВЕСТБУД» здійснювати виховні заходи щодо ОСОБА_9 ..

Згідно приписів ч.4 ст.286 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Враховуючи наведене, за наявності обставин, передбачених ст.47 КК України, а також належно оформленого клопотання, місцевий суд обґрунтовано звільнив обвинуваченого ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності з передачею його на поруки колективу ТОВ «АЛЬФАВЕСТБУД».

Переконливих аргументів, які би ставили під сумнів законність рішення суду першої та вмотивованість його висновку з питань неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, представником потерпілого в апеляційній скарзі не наведено, і таких даних зі змісту судового рішення не вбачається.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до переконання про відсутність правових підстав для скасування оскаржуваної ухвали з мотивів, викладених в апеляційній скарзі представника потерпілого, а тому її апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Разом з тим, є слушними доводи прокурора про те, що у резолютивній частині ухвали суд не вказав, за вчинення якого саме кримінального правопорушення звільнив обвинуваченого від кримінальної відповідальності, а тому слід доповнити резолютивну частину ухвали Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 листопада 2024 року вказівкою про звільнення ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності за ч.2 ст.296 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407 КПК України, Волинський апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_12 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 задовольнити.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 листопада 2024 року щодо ОСОБА_9 залишити без змін.

Доповнити резолютивну частину ухвали Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 листопада 2024 року вказівкою про звільнення ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності за ч.2 ст.296 КК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді: