Справа № 953/4144/25
Провадження № 1-кп/953/763/25
В И Р О К
Іменем України
12 листопада 2025 року м. Харків
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який народився у м. Харків, не одружений, офіційно не працевлаштований, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимий в силу ст. 89 КК України,
у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 2 ст. 109 КК України, ч. 2 ст. 436-2 КК України, -
В невстановлений під час досудового розслідування час ОСОБА_4 , діючи з метою насильницької зміни, повалення конституційного ладу та захоплення державної влади в Україні, посягаючи на конституційні принципи та суспільні відносини, що забезпечують її суверенітет, вирішив розповсюдити в чат месенжері «Telegram» публічні заклики до значного кола осіб, в яких висловлювалися ідеї, погляди, вимоги, свідомо націлені на те, щоб шляхом поширення їх серед окремих категорій населення схилити певну кількість людей до активної поведінки, спрямованої на захоплення державної влади в Україні, зміну та/або повалення конституційного ладу в насильницький спосіб.
Відповідно до висновку судової психолого-лінгвістичної експертизи від 19.07.2024 № 8765/8766 повідомлення, опубліковані ОСОБА_4 , містять висловлювання, виражені у формі закликів до відсторонення, повалення органів державної влади діями насильницького характеру, а саме: до відсторонення, повалення Президента України та української влади діями насильницького характеру; до відсторонення, повалення очільників міста Харкова та Харківської області, зокрема: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 діями насильницького характеру; до відсторонення, повалення як силових структур в цілому, так і їхніх окремих представників, зокрема поліції, прокуратури, суддів, територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки діями насильницького характеру. Вказана інформація має публічний характер, який передбачає її розповсюдження.
Згідно із висновком судової психолого - лінгвістичної експертизи від 19.07.2024 № 8765/8766 у повідомленнях, опублікованих ОСОБА_4 , міститься інформація у формі заклику - гасел щодо виправдування, підтримки збройної агресії Російської федерації проти України, виправдування, підтримки тимчасової окупації частини території України. Встановлена інформація виражена у формі фактичних тверджень, оціночних суджень та заклику. Встановлена інформація має публічний характер та спрямована на формування у адресата позитивної соціальної установки (ставлення) до збройної агресії Російської Федерації проти України, а також до тимчасової окупації частини території України.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 2 ст. 436-2, ч. 2 ст. 109 КК України визнав повністю та не оспорював фактичних обставин, місця, часу та способу вчинення дій, про які зазначено в обвинувальному акті. Свої дії піддав критичній оцінці, висловивши жаль щодо скоєного.
Показання обвинуваченого є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення.
Суд, зважаючи на повне визнання вини обвинуваченим за ч. 2 ст. 436-2, ч. 2 ст. 109 КК України, повідомлення ним фактичних обставин вчинених кримінальних правопорушень, які відповідають обставинам, викладеним в обвинувальних актах, заслухавши думки учасників судового провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позицій на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та ухвалив обмежитись допитом обвинуваченого та дослідженням даних, що характеризують обвинуваченого ОСОБА_4 .
Отже, суд вважає обвинувачення доведеним та кваліфікує дії ОСОБА_4 :
за ч. 2 ст. 109 КК України, тобто публічні заклики до насильницької зміни чи повалення конституційного ладу або до захоплення державної влади, а також розповсюдження матеріалів із закликами до вчинення таких дій;
за ч. 2 ст. 436-2 КК України, тобто виготовлення, поширення матеріалів, у яких міститься виправдовування, визнання правомірною, заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, у тому числі шляхом представлення збройної агресії Російської Федерації проти України як внутрішнього громадянського конфлікту, виправдовування, визнання правомірною, заперечення тимчасової окупації частини території України, а також глорифікація осіб, які здійснювали збройну агресію Російської Федерації проти України, розпочату у 2014 році, представників збройних формувань Російської Федерації, іррегулярних незаконних збройних формувань, озброєних банд та груп найманців, створених, підпорядкованих, керованих та фінансованих Російською Федерацією, а також представників окупаційної адміністрації Російської Федерації, яку складають її державні органи і структури, функціонально відповідальні за управління тимчасово окупованими територіями України, та представників підконтрольних Російській Федерації самопроголошених органів, які узурпували виконання владних функцій на тимчасово окупованих територіях України.
Вивченням особистості обвинуваченого встановлено, що він не є судимий в силу ст. 89 КК України, ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 29 серпня 2024 року ОСОБА_4 звільнений від відбування покарання, призначеного вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20.06.2023 у зв`язку із закінченням іспитового строку. Обвинувачений не одружений, офіційно не працевлаштований, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, перебуває на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення адміністрації Київського району Харківської міської ради і отримує допомогу у зв`язку із здійсненням догляду за особою з встановленою інвалідністю першої групи.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
При призначенні покарання суд виходить із положень ст. ст. 50, 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до положень ст. 12 КК України, відносяться до нетяжких злочинів, особу обвинуваченого, який в силу ст. 89 КК України є несудимим, а тому, суд вважає, що для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів, йому необхідно призначити покарання за ч. 2 ст. 109 КК України, ч. 2 ст. 436-2 КК України у виді позбавлення волі у межах санкції, передбачених відповідними статтями.
Санкція ч. 2 ст. 109 КК України та ч. 2 ст. 436-2 КК України передбачає можливе додаткове покарання у виді конфіскації майна.
Суд зауважує, що вказане положення носить альтернативний характер, що дозволяє суду в межах наданих законом дискреційних повноважень як обрати цей вид додаткового покарання, так і не застосовувати його.
Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини застосування конфіскації майна буде відповідати вимогам статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не просто за умови, якщо така конфіскація формально ґрунтується на вимогах закону, але й за умови, що така законна конфіскація у даній конкретній ситуації не порушує «справедливу рівновагу між вимогами загального інтересу і захисту фундаментальних прав осіб». При застосуванні конфіскації майна в кожному конкретному випадку суд має не тільки послатися на наявність для цього формальних підстав, але й переконатися, що таке застосування не порушуватиме «справедливу рівновагу між вимогами загального інтересу і захисту фундаментальних прав осіб», покладаючи на особу «надмірний індивідуальний тягар».
Суд вважає, що застосування конфіскації в даному випадку становитиме непропорційне втручання в право особи на мирне володіння майном, гарантованого ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції, у зв`язку із чим суд не застосовує додаткове покарання у виді конфіскації майна.
Оскільки ОСОБА_4 засуджується за вчинення сукупності кримінальних правопорушень, то застосуванню підлягає ч. 1 ст. 70 КК України, а остаточне покарання необхідно визначити шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.
Водночас, враховуючи обставину, що пом`якшує покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, та приймаючи до уваги дані про особу обвинуваченого, який запевнив суд, що він усвідомив свою провину, піддав дії критичній оцінці, окремо зазначив, що здійснює догляд за батьком, який є особою зі встановленою першою групою інвалідності, керуючись тим, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, суд дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, а тому застосовує до нього вимоги ст. 75 КК України, щоправда в максимальних межах, оскільки останній вчинив низку злочинів проти основ національної безпеки України, миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку.
Визначене покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (не свавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).
Щодо речових доказів.
Згідно з ч. 1 ст. 96-1 КК України, спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 96-2 КК України, спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.
Зважаючи на те, що мобільний телефон Redmi 8 в чохлі чорного кольору з сім картою НОМЕР_2 , який визнано речовим доказом є знаряддям злочину, то відповідно до п. 1 ч. 9 ст. 100 КПК України зазначений мобільний телефон має бути конфісковано в дохід держави.
Питання про інші речові докази, необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України, скасувавши арешт, накладений ухвалою Київського районного суду м. Харкова 17.10.2024 (н/п 1-кс/953/7705/24), відповідно до вимог ч. 4 ст. 174 КПК України.
У резолютивній частині вироку серед іншого у разі визнання особи винуватою зазначається рішення про відшкодування процесуальних витрат (ч. 4 ст. 374 КПК України). Процесуальні витрати складаються із витрат, пов`язаних із залученням експертів (ст. 118 КПК України). У разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта (ч. 2 ст. 124 КПК України).
З огляду на викладене з обвинувачених на користь держави підлягають стягненню документально підтверджені витрати на залучення експерта в даному кримінальному провадженні.
Керуючись ст. 368, ст. 374, ст. 382 КПК України, суд, -
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 2 ст. 436-2, ч. 2 ст. 109 КК України.
Призначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , покарання за:
- ч. 2 ст. 436-2 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі без конфіскації майна;
- ч. 2 ст. 109 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі без конфіскації майна.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , остаточне покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі без конфіскації майна.
Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , від відбування покарання звільнити з випробуванням з іспитовим строком 3 (три) роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього судом обов`язки.
Іспитовий строк обчислювати з моменту проголошення вироку, тобто з 12 листопада 2025 року.
Згідно з ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Після набрання вироком законної сили речові докази по кримінальному провадженню, а саме:
мобільний телефон марки Redmi 8 в чохлі чорного кольору з CIM картою НОМЕР_3 ,imei НОМЕР_4 - конфіскувати в дохід держави;
Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Копія вироку підлягає негайному врученню прокурору та обвинуваченому. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді, подавши відповідну заяву.

Суддя ОСОБА_1