УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2025 рокуСправа № 495/2876/25
Номер провадження 1-кс/495/2040/2025

Слідчий суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Білгород-Дністровському заяву адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна,

В С Т А Н О В И В:

07.10.2025 року адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 (далі по тексту заявник) звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області із заявою про скасування арешту майна.

Так, заявник просить слідчого суддю:

- скасувати накладений ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 18.11.2020 у справі № 947/33733/20 арешт на земельну ділянку площею 0,0300 га (кадастровий номер :02:005:0020) для індивідуального дачного будівництва за адресою: АДРЕСА_1 .

- скасувати накладену ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 18.11.2020 у справі № 947/33733/20 заборону розпорядження, вчинення реєстраційних дій щодо земельної ділянки площею 0,0300 га (кадастровий номер :02:005:0020) для індивідуального дачного будівництва за адресою: АДРЕСА_1 .

Дана заява мотивована тим, що відповідно до свідоцтва про право власності заявник ОСОБА_4 є власником земельної ділянки площею 0,0300 та (кадастровий номер :02:005:0020) для індивідуального дачного будівництва за адресою: АДРЕСА_1 .

Скаржник, звертає особливу увагу суду, що з часу реєстрації кримінального провадження слідчим, прокурором не проведено жодних слідчих дій та не встановлено доказів, які б свідчили, що земельна ділянка на яку накладено арешт та інші заборони відповідає критеріям, передбаченим ст.98 КПК України, так само не доведено, що вона є речовим доказом, не зазначено, які сліди кримінального правопорушення вона може на собі зберегти та яким чином арешт земельної ділянки може вплинути на збереження її як речового доказу.

Окрім того, у клопотанні слідчого про арешт майна та у винесеній судом ухвалі не визначено підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна, не зазначено розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною (фізичною) особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

Тому, скаржник вважає, що арешт майна та заборона розпорядження, вчинення реєстраційних дій, накладені ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 18.11.2020 року, на належну заявнику земельну ділянку є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не відповідають принципам законності та пропорційності втручання у право власності громадянина України.

Дані обставини і стали підставою для звернення до суду із відповідною заявою про скасування арешту майна.

В судове засідання адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд заяви про скасування арешту майна без його участі, заяву підтримав у повному обсязі та просив її задовольнити.

Слідчий у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся, неявка не є перешкодою для розгляду заяви (клопотання).

Дослідивши матеріали заяви, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 18.11.2020 року у справі № 947/33733/20 в межах проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000828 від 09.10.2020 за ч. 2 ст. 364 КК України було накладено арешт із забороною розпорядження, вчинення реєстраційних дій, відносно земельної ділянки кадастровий номер :02:005:0020.

На даний час заявник просить скасувати зазначений вище арешт, оскільки відповідно до свідоцтва про право власності заявник ОСОБА_4 є власником земельної ділянки площею 0,0300 та (кадастровий номер :02:005:0020) для індивідуального дачного будівництва за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім того, скаржник зазначає, що з часу реєстрації кримінального провадження слідчим, прокурором не проведено жодних слідчих дій та не встановлено доказів, які б свідчили, що земельна ділянка на яку накладено арешт та інші заборони відповідає критеріям, передбаченим ст.98 КПК України, так само не доведено, що вона є речовим доказом, не зазначено, які сліди кримінального правопорушення вона може на собі зберегти та яким чином арешт земельної ділянки може вплинути на збереження її як речового доказу.

Відповідно до ч.1 ст.174 Кримінального процесуального кодексу України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Встановлено, що на теперішній час відпала потреба у подальшому застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження арешту на вище зазначене майно, оскільки на даний час слідчими органами та прокурором не доведено належними та допустимими доказами необхідності забезпечення даного кримінального провадження (у виді арешту вказаної у клопотанні земельної ділянки).

Крім цього, в матеріалах заяви наявні документи (Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, номер інформаційної довідки: 424178083), відповідно до яких вбачається, що ОСОБА_4 є власником зазначеної в заяві земельної ділянки, арешт якої позбавляє можливості заявника реалізувати законне право власності на майно.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Окрім того, ч.2 ст.328 Цивільного кодексу України передбачає, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини (1948) та Європейська конвенція про захист прав людини та основоположних свобод (1950), учасником яких є Україна.

Стаття 17 Загальної декларації прав людини проголошує право приватної власності як основне і невідчужуване право людини.

Конвенція про захист прав і основоположних свобод є міжнародним договором, який закріплює певний перелік найбільш важливих для людини суб`єктивних прав. Складовою цієї Конвенції є окремі протоколи, які доповнюють та розвивають її положення.

При цьому, ст.1 Протоколу № 1 до Конвенції передбачає, що «кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальним принципам міжнародного права».

Враховуючи вищевикладені обставини та норми чинного законодавства, слідчий суддя дійшов до висновку про те, що заява адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна є законною, обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 170, 174, 309 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В :

Заяву адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 18.11.2020 року по справі № 947/33733/20 на земельну ділянку площею 0,0300 га (кадастровий номер :02:005:0020) для індивідуального дачного будівництва за адресою: АДРЕСА_1 .

Скасувати заборону розпорядження, вчинення реєстраційних дій щодо земельної ділянки площею 0,0300 га (кадастровий номер :02:005:0020) для індивідуального дачного будівництва за адресою: АДРЕСА_1 , накладену ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 18.11.2020 року по справі № 947/33733/20.

Ухвала, у відповідності до положень статті 309 Кримінального процесуального кодексу України, оскарженню не підлягає і заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_5