Єдиний унікальний номер 722/2541/25
Номер провадження 1-в/722/265/25
УХВАЛА

12 листопада 2025 року м.Сокиряни

Сокирянський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Сокиряни клопотання начальника державної установи «Сокирянська виправна колонія (№67)» про приведення вироку у відповідність до чинного законодавства України щодо внесених змін згідно Закону України №3886-ІХ від 18.07.2024 року відносно засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця: м.Миколаїв, українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого,

ВСТАНОВИВ:

Начальник ДУ «Сокирянська виправна колонія (№67)» ОСОБА_5 звернувся до суду з вищевказаним клопотанням, у якому, посилаючись на вимоги Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» №3886-ІХ від 18.07.2024 року, що набрав чинності 09.08.2024 року, а також на положення ч.1 ст.5, ч.2 ст.74 КК України, просив звільнити засудженого ОСОБА_4 від подальшого відбування покарання за ч.1 ст.185 КК України, призначеного вироком Ленінського районного суду міста Миколаєва від 18.05.2023 року, та покарання призначеного за ч.4 ст.185 КК України вироком Заводського районного суду міста Миколаєва від 16.10.2023 року.

Прокурор в судовому засіданні підтримав подане клопотання та з наведених у ньому підстав просив його задовольнити.

Представник виправної колонії та засуджений в судове засідання не з`явилися, подавши до суду письмові заяви про розгляд клопотання за їх відсутності.

Заслухавши думку прокурора та дослідивши матеріали особової справи засудженого, суд приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до вироку Заводського районного суду м. Миколаєва від 27.09.2022 року ОСОБА_4 визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.185, ч.2 ст. 185, ч.1 ст. 357 КК України та призначено покарання:

- по ч.1 ст. 185 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі;

- по ч.2 ст. 185 КК України у виді 3 (трьох) років обмеження волі;

- по ч.1 ст. 357 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено ОСОБА_4 покарання у виді 3 (трьох) років обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_4 від відбування основного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 (два) роки, якщо він протягом цього строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки та на підставі ч.1 ст.76 КК України покладено на засудженого ОСОБА_4 обов`язки.

Вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 18.05.2023 року затверджено угоду про визнання винуватості від 21.01.2022, укладену між обвинуваченим ОСОБА_4 та прокурором.

ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у вигляді 1 року обмеження волі.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного даним вироком, більш суворим, призначеним вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 27.09.2022 року, остаточно призначено покарання у вигляді 3 (трьох) років обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням строком на 2 (два) роки 6 місяців та на підставі п.п. 1, 2 ч.1 ст.76 КК України, покладено на ОСОБА_4 обов`язки.

16.10.2023 року вироком Заводського районного суду м. Миколаєва ОСОБА_4 визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.4 ст.185 КК України, і призначено покарання у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років.

На підставі ст.ст. 71, 72 КК України частково приєднано покарання призначене вироком Заводського районного суду міста Миколаєва від 27.09.2022 та остаточно призначено ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 1 (один) місяць.

Вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 23.01.2024 року ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років один місяць.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного ОСОБА_4 покарання частково приєднано невідбуту частину покарання, призначеного вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 18.05.2023, та призначено ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років два місяці.

Вироком Київського апеляційного суду від 25.06.2024 року вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 23 січня 2024 року щодо ОСОБА_4 - скасовано в частині призначеного покарання. Ухвалено в цій частині новий вирок, яким ОСОБА_4 призначено покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 (п`ять) років 1 (один) місяць позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71, ст. 72 КК України до покарання, призначеного даним вироком приєднано невідбуту частину покарання за вироком Ленінського районного суду міста Миколаєва від 18.05.2023 та призначати ОСОБА_4 покарання у виді 5 (п`ять) років 2 (два) місяці позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України до покарання, призначеного даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Заводського районного суду міста Миколаєва від 16.10.2023 та призначено ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 6 (шість) років позбавлення волі. Виключено з мотивувальної частини вироку Солом`янського районного суду м. Києва від 23 січня 2024 року вказівку на обставину, що обтяжує покарання ОСОБА_4 , передбаченої ст. 67 КК України - рецидив злочинів. В решті вирок залишено без змін.

30.06.2025 року вироком Центрального районного суду міста Миколаєва ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених частиною 1 статті 186, частиною 4 статті 185 Кримінального Кодексу України.

Призначено ОСОБА_4 покарання:

-за частиною 1 статті 186 Кримінального Кодексу України у вигляді штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

-за частиною 4 статті 185 Кримінального Кодексу України у вигляді позбавлення волі строком на 05 років.

На підставі частини 1 статті 70 Кримінального Кодексу України за сукупністю цих злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворого призначено ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі строком на 05 років.

На підставі частини 4 статті 70 Кримінального Кодексу України за сукупністю цих злочинів та злочинів, за які ОСОБА_4 є засудженим вироком Солом`янського районного суду міста Києва від 23 січня 2024 року /в редакції вироку Київського апеляційного суду від 25 червня 2024 року/, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі строком на 06 /шість/ років.

Вирок набрав законної сили 31.07.2025 року.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається: до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Згідно з п. 13 ч.1ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3статті 74 Кримінального кодексу України.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

09.08.2024 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна» № 3886-IX від 18 липня 2024 року відповідно до якого у новій редакції викладено статтю 51 КУпАП «Дрібне викрадення чужого майна».

Згідно з ч. 1 ст. 51 КУпАП, настає адміністративна відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частина 2 ст. 51 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за дію, передбачена частиною першою цієї статті, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з ч. 6 ст. 3 КК України зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Частиною 1 статті 5 КК України передбачено, що Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Неоподаткований мінімум доходів громадян це грошова сума розміром 17 гривень, встановлена пунктом 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового Кодексу України, яка застосовується при посиланнях на неоподаткований мінімум доходів громадян в законах або інших нормативно-правових актах, за винятком норм адміністративного та кримінального законодавства у частині кваліфікації злочинів або правопорушень, для яких сума неоподаткованого мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1, пункту 169.1 статті 169 розділу ІV Податкового Кодексу України. Підпунктом 169.1.1, пункту 169.1 статті 169 розділу ІV Податкового Кодексу України визначено, що податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Як вбачається із мотивувальної частини вироку Ленінського районного суду м. Миколаєва від 18.05.2023 року дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), яке мало місце 01.01.2022 року на суму 650 грн.

Неоподаткований мінімум доходів громадян у розмірі податкової соціальної пільги з 01 січня 2022 року складав 1240,50 грн. (2481,00 грн. - розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01.01.2022 х на 50%). Тобто два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян за цей період складають суму в розмірі: 1240,50 грн. х 2 = 2481,00 грн.

Ураховуючи зазначені зміни до законодавства, а також положення ч. 2 ст. 4 КК України та ч. 1 ст. 5 КК України, таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вартістю до 2481,00 (дві тисячі вісімдесят одна) гривня на час, до якого відносять інкриміноване ОСОБА_4 діяння, яке мало місце 01.01.2022 року на суму 650 грн., кваліфікувалося б за ст. 51 КУпАП.

Відповідно до мотивувальної частини вироку Заводського районного суду м. Миколаєва від 16.10.2023 року дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно в умовах воєнного стану, яке мало місце 08.06.2023 року на суму 775 грн. 00 коп.

Неоподаткований мінімум доходів громадян у розмірі податкової соціальної пільги з 01 січня 2023 року складав 1342,00 грн. (2684,00 грн. - розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01.01.2023 х на 50%). Тобто два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян за цей період складають суму в розмірі: 1342,00 грн. х 2 = 2684,00 грн.

Ураховуючи зазначені зміни до законодавства, а також положення ч. 2 ст. 4 КК України та ч. 1 ст. 5 КК України, таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вартістю до 2684,00 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) гривні на час, до якого відносять інкриміноване ОСОБА_4 діяння, яке мало місце 08.06.2023 року на суму 775 грн., кваліфікувалося б за ст. 51 КУпАП.

Таким чином, враховуючи те, що ОСОБА_4 засуджено за діяння, караність яких законом усунена, суд дійшов до висновку, що клопотання є обґрунтованим та підлягає задоволенню шляхом звільнення засудженого від подальшого відбування покарання за ч.1 ст.185 КК України, призначеного вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 18.05.2023 року та за ч.4 ст.185 КК України, призначеного вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 16.10.2023 року, у зв`язку із усуненням законом караності діяння, за яке він був засуджений.

Відтак, ОСОБА_4 слід вважати засудженим вироком Центрального районного суду міста Миколаєва від 30.06.2025 року за ч.4 ст.185, ч.1 ст.186 КК України, ч. 4, ч. 1 ст. 70 КК України із призначенням покарання у вигляді 6 (шести) років позбавлення волі.

На пiдставi ст. 58 Конституції України, ст.5,ч. 2 ст.74 КК України, Закону України №3886-ІХ від 18.07.2024 року «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», керуючись ст.ст.537,539 КПК України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Звільнити засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця: м.Миколаїв, українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, від подальшого відбування покарання за ч.1 ст.185 КК України, призначеного вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 18.05.2023 року та за ч.4 ст.185 КК України, призначеного вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 16.10.2023 року, у зв`язку із усуненням законом караності діяння.

Вважати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця: м.Миколаїв, українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, засудженим за вироком Центрального районного суду міста Миколаєва від 30.06.2025 року за ч.4 ст.185, ч.1 ст.186 КК України, ч. 4, ч. 1 ст. 70 КК України, на строк 6 (шести) років позбавлення волі.

Ухвала може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду протягом 7 днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Сокирянський районний суд Чернівецької області, а засудженим в той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_6