Справа № 953/9661/25
н/п 1-кс/953/7003/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" жовтня 2025 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Харківській області підполковника поліції ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000954 від 13.08.2025, за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 369-2 КК України, -

встановив :

21 жовтня 2025 року до Київського районного суду м. Харкова надійшло клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Харківській області підполковника поліції ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000954 від 13.08.2025, за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 369-2 КК України, в якому він просить накласти арешт у вигляді заборони права на відчуження на майно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на транспортний засіб ВАЗ 21093, 1996 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 .

Також слідчий просив розглядати клопотання без виклику власника майна ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Клопотання погоджено з прокурором.

Слідчий в судове засідання не з`явився, в матеріалах клопотання міститься заява останнього про розгляд клопотання без його участі, клопотання підтримав, просив задовольнити.

Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Слідчий суддя зазначає, що санкція статті інкримінованого ОСОБА_4 злочину передбачає призначення покарання з конфіскацією майна. З метою забезпечення арешту майна підозрюваного, суд вважає за необхідне розглядати клопотання без повідомлення власника майна та/або його представників враховуючи можливість його відчуження.

Слідчий суддя, вивчивши документи та матеріали, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання, виходячи з наступного.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Частиною 1 ст. 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою конфіскації майна як виду покарання.

Відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у вигляді конфіскації майна.

Як вбачається з матеріалів клопотання, Головним Управлінням Національної поліції в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000954 від 13.08.2025 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 369-2 КК України.

17.09.2025 о 14 год. 34 хв. ОСОБА_4 затримано в порядку ст.208 КПК України та цього ж дня повідомлено про підозру за ч. 3 ст. 369-2 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 24.02.2022 відповідно до Указу Президента України, який затверджено Законом № 2102-ІХ від 24.02.2022, на території України, у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України, відповідно до пункту 20 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», в Україні із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 року введено воєнний стан строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався, востаннє Указом Президента України від 14.07.2025 року №478/2025 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким строк дії воєнного стану в Україні продовжується з 05 годин 30 хвилин 07 серпня 2025року строком на 90 діб.

Згідно ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Так, 24.02.2022 Указом Президента України № 69/2022 оголошено загальну мобілізацію та постановлено здійснити призов військовозобов`язаних, резервістів та залучення транспортних засобів для забезпечення потреб Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, інших військових формувань України здійснити в обсягах, визначених згідно з мобілізаційними планами.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 18-1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» під час дії воєнного стану призовні комісії утворюються для розгляду питань, зокрема щодо організації та проведення медичного огляду осіб, які перебувають на військовому обліку призовників та досягли 27-річного віку, взяття їх на військовий облік військовозобов`язаних або виключення з військового обліку.

Відповідно до ч. 6 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язаних та резервістів Служби безпеки України - у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, військовозобов`язаних та резервістів Служби зовнішньої розвідки України - у відповідному підрозділі Служби зовнішньої розвідки України) підлягають громадяни України, які визнані військово-лікарськими комісіями непридатними до військової служби з виключенням з військового обліку.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» зазначено, що не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані: які мають одного із своїх батьків з інвалідністю I чи II групи або одного з батьків дружини (чоловіка) з числа осіб з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших осіб, які не є військовозобов`язаними та відповідно до закону зобов`язані їх утримувати (крім випадків, якщо такі особи самі є особами з інвалідністю, потребують постійного догляду, перебувають під арештом (крім домашнього арешту), відбувають покарання у вигляді обмеження чи позбавлення волі). У разі відсутності невійськовозобов`язаних осіб здійснювати догляд за особою з інвалідністю I чи II групи може лише одна особа з числа військовозобов`язаних за вибором такої особи з інвалідністю.

Відповідно до порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період зазначено, що військовозобов`язані, які здійснюють постійний догляд за особами, зазначеними у пунктах 9 і 14 частини першої статті 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, та не отримують компенсації (допомоги, надбавки) на догляд за ними, для розгляду питання надання їм відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації звертаються за встановленням факту здійснення постійного догляду із заявою у довільній формі на ім`я керівника виконавчого органу сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її утворення) ради, районної у м. Києві військової адміністрації за адресою задекларованого/ зареєстрованого місця проживання особи, зазначеної у пунктах 9 і 14 частини першої статті 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, за якою здійснюється догляд. У заяві повинні бути зазначені такі відомості про військовозобов`язаного, який здійснює постійний догляд: прізвище, власне ім`я, по батькові (за наявності), адреса задекларованого/зареєстрованого місця проживання, контактні дані, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія (за наявності) та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомили про це відповідному контролюючому органу і мають відмітку в паспорті); відомості про особу, за якою здійснюється постійний догляд (прізвище, власне ім`я, по батькові (за наявності), адреса зареєстрованого/задекларованого місця проживання, контактні дані, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія (за наявності) та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомили про це відповідному контролюючому органу і мають відмітку в паспорті).

Військовозобов`язані, які здійснюють постійний догляд за особами, зазначеними у пунктах 9 і 14 частини першої статті 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, до заяви, зазначеної в абзаці першому цього пункту, додають документи, визначені у підпунктах 9 і 14 додатка 5 (крім акта про встановлення факту здійснення особою постійного догляду (додаток 8).

Районні, міські держадміністрації (військові адміністрації), виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад для розгляду документів щодо встановлення факту здійснення військовозобов`язаним постійного догляду за особами, зазначеними у пунктах 9 і 14 частини першої статті 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, утворюють постійно діючу комісію із встановлення факту здійснення особою постійного догляду.

Комісія із встановлення факту здійснення особою постійного догляду здійснює розгляд заяви протягом десяти календарних днів з дати її подання.

До складу комісії із встановлення факту здійснення особою постійного догляду можуть входити депутати місцевої ради, представники виконавчих органів місцевого самоврядування, громадських організацій загальною чисельністю не менше ніж п`ять осіб.

Під час своєї роботи комісія із встановлення факту здійснення особою постійного догляду: відвідує місце проживання особи, за якою здійснюється постійний догляд, зазначене у заяві військовозобов`язаного, для встановлення факту здійснення постійного догляду;

перевіряє відомості щодо наявності/відсутності інших осіб, які здійснюють постійний догляд за особою, зазначеною в заяві, зокрема інформацію щодо наявних прийнятих структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, міських держадміністрацій (військових адміністрацій), виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад рішень про надання соціальних послуг з догляду за особою, за якою здійснює догляд військовозобов`язаний, за її задекларованим/зареєстрованим місцем проживання.

За результатами роботи комісія із встановлення факту здійснення особою постійного догляду складає та надає військовозобов`язаному акт про встановлення факту здійснення особою постійного догляду (додаток 8).

ОСОБА_4 , достовірно знаючи про введення на території України правового режиму воєнного стану, оголошення загальної мобілізації та здійснення призову військовозобов`язаних і резервістів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи умисно з корисливих мотивів, одержав від ОСОБА_5 неправомірну вигоду за вплив на осіб уповноважених на виконання функцій держави за виготовлення необхідних документів за доглядом за особою, що в подальшому стане підставою для непризову ОСОБА_5 на військову службу під час мобілізації.

Так, наприкінці травня 2025 року (більш точний час не встановлено) до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 під час проходження останнім ВЛК в приміщенні КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Богодухівської міської ради Харківської області, що розташована за адресою: Харківська область, м. Богодухів, вул. Чернієнка, 13, звернувся ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та діючи з корисливих мотивів з метою незаконного збагачення запропонував йому допомогу в оформленні документів для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період на підставі ст.23 Закону України «Про мобілізацію та мобілізаційну підготовку» проте отримав від ОСОБА_5 відмову.

Після цього, на початку серпня 2025 року ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел направлений на вимагання та отримання неправомірної вигоди, в ході спілкування з ОСОБА_5 засобом зв`язку, зазначив останньому, що за рішенням ВЛК він придатний до військової служби в тилових підрозділах Збройних Сил України та підлягає мобілізації на період дії правового режиму воєнного стану, проте завдяки його можливостями та соціальним зв`язкам за грошові кошти він може допомогти в отриманні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період на підставі ст.23 Закону України «Про мобілізацію та мобілізаційну підготовку».

Після чого, 12.08.2025 близько 12:00 год. ОСОБА_4 під час зустрічі з ОСОБА_5 поблизу магазину «Елітан» за адресою: Харківська область, м. Богодухів, площа Соборності, буд.2, реалізуючи свій злочинний умисел зазначив ОСОБА_5 що вказане рішення буде прийнято лише за умови надання йому грошових коштів загальною сумою 85 000 грн.

Розуміючи незаконність зазначених вимог, 12.08.2025 ОСОБА_5 звернувся з відповідною заявою до правоохоронних органів та почав діяти під їхнім контролем, з метою викриття злочинної діяльності ОСОБА_4 .

В ході подальшого спілкування ОСОБА_5 та ОСОБА_4 останній, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, неодноразово підтверджував ОСОБА_5 свої вимоги про надання неправомірної вигоди у сумі 85 000 грн., а також повідомляв про необхідність також надати копії власних особистих документів та документів матері.

Так, 03.09.2025 ОСОБА_4 продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, в ході зустрічі з ОСОБА_5 поблизу магазину «Елітан» за адресою: Харківська область, м. Богодухів, площа Соборності, буд.2, знову підтвердив про необхідність надання грошових коштів в сумі 85 000 грн. за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, а саме на посадових осіб постійно діючої комісії із встановлення факту здійснення особою постійного догляду щодо встановлення факту здійснення ОСОБА_5 постійного догляду за його матір`ю, видачу військовозобов`язаному ОСОБА_5 акту про встановлення факту здійснення особою постійного догляду, що в подальшому стане підставою для отримання в ІНФОРМАЦІЯ_3 відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період на підставі ст.23 Закону України «Про мобілізацію та мобілізаційну підготовку.

17.09.2025 приблизно о 12:00 год. ОСОБА_4 , перебуваючи на території АЗС за адресою: АДРЕСА_1 , реалізуючи свій злочинний умисел, одержав від ОСОБА_5 грошові кошти у сумі 85 000 грн. в якості визначеної ним неправомірної вигоди за обіцянку здійснити вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, а саме на посадових осіб постійно діючої комісії із встановлення факту здійснення особою постійного догляду щодо встановлення факту здійснення ОСОБА_4 постійного догляду за його матір`ю, видачу військовозобов`язаному ОСОБА_4 акту про встановлення факту здійснення особою постійного догляду, що в подальшому стане підставою для отримання в ІНФОРМАЦІЯ_3 відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період на підставі ст.23 Закону України «Про мобілізацію та мобілізаційну підготовку».

Підозрюваний ОСОБА_4 вчинив тяжкий злочини, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з конфіскацією майна.

ОСОБА_4 одержав РНОКПП НОМЕР_3 наданий Державною податковою адміністрацією України, згідно даних заповнених ним в обліковій картці. Дата занесення до Державного реєстру фізичних осіб 15.05.2000.

Відповідно до реєстраційної картки на транспортний засіб підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , належить транспортний засіб ВАЗ 21093, 1996 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 .

Слідчий зазначає, що метою арешту рухомого майна підозрюваного ОСОБА_4 є один із засобів забезпечення кримінального провадження та з урахуванням того, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого корупційного кримінального правопорушення, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років позбавлення волі з конфіскацією майна, орган досудового розслідування, враховуючи положення ст.170 КПК України, вважає за необхідне накласти арешт на вказане рухоме майно, що належить на праві власності підозрюваному з метою забезпечення можливої конфіскації майна.

Так, у кримінальному провадженні № 0000954 від 13.08.2025

ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України. Санкція ч. 3 ст. 369-2 КК України передбачає можливість застосування такого виду покарання, у разі визнання особи винуватою, як конфіскація майна, яка полягає у примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого.

З огляду на зазначене, у слідчого судді є достатньо підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, за результатами розгляду даного кримінального провадження, може призначити ОСОБА_4 покарання у виді конфіскації майна. У зв`язку з чим приходить до висновку про доцільність накладення арешту на майно, яке належить підозрюваному з метою забезпечення виконання вироку суду в частині конфіскації майна як виду покарання.

При цьому слід зазначити, що арешт майна у цьому випадку необхідний для забезпечення ефективності кримінального провадження, а таке втручання у право власності є пропорційним, оскільки встановлює лише заборону відчуження.

Крім того, зважаючи на розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідчий суддя виходить з того, що критерії розумності та співрозмірності є оціночними поняттями та визначаються на розсуд слідчого судді. Відповідно до статті 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися, зокрема, на умовах, передбачених законом. При цьому, обмеження права власності має переслідувати законну мету за допомогою засобів, які є пропорційними меті (Beyeler проти Італії (Рішення Великої Палати від 5 січня 2000 року, заява № 33202/96, параграф 107). При цьому, будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечувати «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи (серед інших, James та інші проти Сполученого Королівства (Рішення від 21 лютого 1986 року, заява № 8793/79, параграф 50).

Отже, на виконання вимог ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий довів слідчому судді необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170 173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:

Клопотання слідчого задовольнити.

Накласти арешт у кримінальному провадженні № 0000954 від 13.08.2025 року, шляхом встановлення заборони на відчуження майна, яке належить підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на транспортний засіб ВАЗ 21093, 1996 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1