У Х В А Л А

27.11.2025 м. Київ

Слідча суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , у закритому судовому засіданні, у кримінальному провадженні № 000766 за ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 209, ч. 1 ст. 384 КК України,

за участі детектива ОСОБА_3 , представника власника майна ОСОБА_4 ,

в с т а н о в и л а:

І. Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається

1.20.11.2025 прокурор відділу Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_5 (далі - САП, прокурор), засобами поштового зв?язку звернувся із клопотанням про арешт майна, а саме мобільного телефона iPhone 16 Pro, IMEI 1: НОМЕР_1 ; IMEI 2: НОМЕР_2 , який був вилучений 19.11.2025 під час обшуку за місцем фактичного проживання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 .

2.Прокурор просив накласти арешт із позбавленням права на відчуження, розпорядження та користування таким майном з метою забезпечення збереження речових доказів.

3. Клопотання надійшло до Вищого антикорупційного суду 21.11.2025 та цього ж дня для його розгляду згідно із протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду було визначено слідчу суддю ОСОБА_1 .

ІІ. Позиції учасників у судовому засіданні

4.Детектив ОСОБА_3 , якому прокурор доручив взяти участь у розгляді клопотання про арешт майна, підтримав клопотання.

5.Представник власника майна ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_4 заперечувала щодо задоволення клопотання.

6.Зокрема, представник зауважила, що сторона обвинувачення, обґрунтовуючи необхідність арешту, покликається, що відомості у мобільному телефоні ОСОБА_6 можуть бути використані як доказ суб`єктивної сторони злочину, зокрема, умислу, мотивів та ролі кожної причетної особи.

7.Проте на переконання представника шукати підтвердження умислу скоєння інкримінованого злочину в 2019-2020 роках шляхом вилучення телефону у 2025 році у ОСОБА_6 , як цивільної дружини одного із ймовірних співучасників є неспівмірним втручанням у права та свободи ОСОБА_6 . До того ж, на момент ймовірного скоєння злочину у 2019, 2020 роках вона була знайома з ОСОБА_7 лише один рік.

8.Представник також звернула увагу, що у кримінальному провадженні ОСОБА_6 має статус свідка, їй не повідомлено про підозру у вчиненні жодного із розслідуваних правопорушень.

9.Окрім того, представник зазначила, що у постанові про призначення комп`ютерно-технічної експертизи зазначено, що її необхідно провести задля подолання системи логічного захисту. Водночас, інформація в телефоні не є закритою від детективів, ще під час обшуку останнім було надано код доступу до телефону.

10.До того ж, до клопотання долучено протокол огляду відповідного мобільного телефону, що вказує на те, що його було досліджено і важливу інформацію скопійовано з нього.

ІІІ. Положення закону, якими керувалася слідча суддя при постановленні ухвали

11.Відповідно до ч. 1 та пункту 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження, до яких, зокрема, належить арешт майна. Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: (1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; (2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; (3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

12.Поряд з цим, арешт майна застосовується у кримінальному провадженні незалежно від ступеню тяжкості кримінального правопорушення, що у ньому розслідується.

13.Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Арешт майна допускається, зокрема, з метою забезпечення збереження речових доказів. У такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Арешт на комп`ютерні системи чи їх частини накладається лише у випадках, якщо вони отримані внаслідок вчинення кримінального правопорушення або є засобом чи знаряддям його вчинення, або зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, або якщо їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, а також якщо доступ до комп`ютерних систем чи їх частин обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту. Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна (ст. 170 КПК України).

14.Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення (ч. 1 ст. 98 КПК України).

15.Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

16.У силу частин 1, 2, 4 , 5 ст. 173 КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження майна. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати: (1) правову підставу для арешту майна; (2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається з метою забезпечення збереження речових доказів); (3) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; (4) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб. У разі задоволення клопотання слідчий суддя застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

17.У разі задоволення клопотання слідчий суддя постановляє ухвалу, в якій зазначає: (1) перелік майна, на яке накладено арешт; (2) підстави застосування арешту майна; (3) перелік тимчасово вилученого майна, яке підлягає поверненню особі, у разі прийняття такого рішення; (4) заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно; (5) порядок виконання ухвали із зазначенням способу інформування заінтересованих осіб.

"Справу розглянуто в закритому судовому засіданні з метою збереження таємниці досудового розслідування (п. 4 ч. 2 ст. 27 Кримінального процесуального кодексу України).

Інформація, що міститься в пунктах 18-92 судового рішення, є відомостями досудового розслідування і підлягає подальшому захисту від розголошення, відтак належить до відомостей, які не можуть бути розголошені в текстах судових рішень, відкритих для загального доступу (п. 4 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про доступ до судових рішень»)."

На підставі викладеного, керуючись статтями 170-173, 372 КПК України, слідча суддя

п о с т а н о в и л а:

Клопотання про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на майно, вилучене під час проведення 19.11.2025 обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на мобільний телефон Iphone 16 Pro, IMEI 1: НОМЕР_1 ; IMEI 2: НОМЕР_2 , із забороною відчуження, розпорядження та користування таким майном.

Ухвала підлягає негайному виконанню уповноваженими у кримінальному провадженні № 0000766 детективами.

Копію ухвали не пізніше наступного робочого дня після її постановлення надіслати прокурору, ОСОБА_6 .

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково під час досудового розслідування слідчому судді, а під час судового провадження - суду.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідча суддя ОСОБА_1