У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.09.2025 року м. Полтава

Слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Полтави ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

підозрюваного ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Полтаві клопотання старшого слідчого криміналіста першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Полтаві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, капітана Державного бюро розслідувань ОСОБА_6 , в рамках досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001311 від 10.06.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 426-1 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно,-

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Глобине Полтавської області, громадянина України, українця, одруженого, раніше не судимого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовець, який на момент вчинення кримінального правопорушення перебував на посаді офіцера секції S-3 (оперативного планування) штабу 1-го батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_1 ЦОТО НГУ, у військовому званні «підполковник».

В С Т А Н О В И В:

Першим слідчим відділом (з дислокацією у м. Полтаві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0001311 від 10.06.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 426-1 КК України.

Відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який діє до теперішнього часу.

Відповідно до ст.ст. 3, 28 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Ніхто не може бути підданий катуванню, жорсткому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню.

Відповідно до ст. 29-32 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, за своїм службовим становищем і військовим званням військовослужбовці можуть бути начальниками або підлеглими стосовно інших військовослужбовців. Начальник має право віддавати підлеглому накази і зобов`язаний перевіряти їх виконання. Підлеглий зобов`язаний беззастережно виконувати накази начальника, крім випадків віддання явно злочинного наказу, і ставитися до нього з повагою. Начальники, яким військовослужбовці підпорядковані за службою, у тому числі і тимчасово, є прямими начальниками для цих військовослужбовців. Найближчий до підлеглого прямий начальник є безпосереднім начальником.

За своїми військовими званнями начальниками є: полковники, капітани 1 рангу, бригадні генерали, коммодори, генерал-майори, контр-адмірали, генерал-лейтенанти, віце-адмірали - для військовослужбовців рядового, сержантського і старшинського складу та молодшого офіцерського складу.

17.09.2025 року громадянин України (військовослужбовець) ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підполковник, наказом начальника Центрального територіального управління Національної гвардії України від 17.09.2024 №44о/с призначений на посаду офіцера секції S-3 (оперативного планування) штабу 1-го батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно рішення командира 1-го батальйону оперативного призначення в/ч НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 від 06.06.2025 щодо організації службової діяльності на 07.06.2025 підполковник ОСОБА_4 залучений до виконання службових завдань на території місця дислокації КСП 1-го батальйону оперативного призначення в/ч НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 в якості відповідального на КСП 1 БОП.

Згідно Інструкції чергової зміни КСП 1-го БОП, що затверджена т.в.о. командира НОМЕР_2 військової частини НОМЕР_1 ЦОТО НГУ від 10.02.2025 чергова зміна КСП 1-го БОП відповідає за:

-здійснення цілодобового бойового чергування на командному пункті;

-підтримання системи управління та оповіщення в постійній готовності до забезпечення своєчасного управління підрозділами та їх оповіщення; здійснення інформаційно-аналітичного забезпечення керівного складу батальйону, бригади відомостями про стан (зміни у стані) підрозділів батальйону, надзвичайні ситуації (події) в зоні відповідальності та втрати особового складу, озброєння і військової техніки;

-прийом та своєчасне доведення розпоряджень (команд) керівного складу органів управління вищого рівня, сигналів бойового управління та оповіщення; здійснення взаємодії між органами управління Збройними Силами України та інших складових сектору безпеки та оборони України, визначеними органами державної влади та місцевого самоврядування, суб?єктами боротьби з тероризмом.

Для керівництва черговою зміною призначається відповідальний на КСП 1-го БОП, з числа офіцерів 1-го БОП.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 ЦОТО НГУ солдата ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , звільнено з займаної посади та зараховано в розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 ЦОТО НГУ.

Таким чином, відповідно до положень ст.ст. 29, 32 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України підполковник ОСОБА_4 , як військовослужбовець офіцерського складу, за своїм військовим званням та посадою був начальником для солдата ОСОБА_7 , тобто на момент вчинення інкримінованих йому дій був військовою службовою особою у розумінні п. 1 примітки до ст. 425 КК України та, відповідно, суб`єктом вчинення злочину за ст. 426-1 КК України.

Дії підполковника ОСОБА_4 стосовно солдата ОСОБА_7 мали відповідати вимогам Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та Дисциплінарному статуту Збройних Сил України, які передбачають законні заходи впливу та примусу до підлеглого.

Проте, підполковник ОСОБА_4 , обіймаючи посаду офіцера секції S-3 (оперативного планування) штабу 1-го батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , 07.06.2025 будучи залученим до виконання службових завдань на території місця дислокації КСП 1-го батальйону оперативного призначення в/ч НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 в якості відповідального на КСП 1 БОП згідно рішення командира НОМЕР_3 батальйону оперативного призначення в/ч НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 від 06.06.2025 щодо організації службової діяльності на 07.06.2025, являючись військовою службовою особою та начальником відносно солдата ОСОБА_7 за військовим званням та посадою, достовірно знаючи вищевказані статутні вимоги, які регламентують взаємовідносини між військовослужбовцями, маючи на меті застосування нестатутних заходів впливу щодо підлеглого вирішив умисно застосувати насильство щодо свого безпосереднього підлеглого військовослужбовця.

Так, 08.06.2025 близько 07 год. 00 хв. підполковник ОСОБА_4 , перебуваючи в спальному приміщенні 2-ї роти оперативного призначення 1 БОП в/ч НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , що розташовувалась в АДРЕСА_2 , в присутності інших військовослужбовців в/ч НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , діючи в порушення вимог ст.ст. 6, 11, 16, 29, 30, 37, 49, 50, 130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1, 4, 6, 45, 110, 111, 113 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, грубо порушуючи порядок проходження військової служби, в умовах воєнного стану, реалізуючи злочинний умисел, спрямований на застосування психологічного та фізичного насильства щодо підлеглого військовослужбовця солдата ОСОБА_7 , діючи з прямим умислом, з метою спричинення солдату ОСОБА_7 моральних страждань та демонстрації своєї явної переваги, будучи начальником ОСОБА_7 , стоячи біля спального місця ОСОБА_7 , а саме двоярусного ліжка, стягнув за ноги ОСОБА_7 з другого ярусу ліжка, в результаті чого останній впав на підлогу вдарившись головою об корпус ліжка.

Після ОСОБА_4 підняв ОСОБА_7 з підлоги, наніс 1-2 удари кулаком в обличчя ОСОБА_7 після яких останній присів на нижній ярус сусіднього ліжка, та коли він сидів на ліжку ОСОБА_4 наніс ще два удари лівою ногою в ліву частини обличчя ОСОБА_7 , після чого інші військовослужбовці, що перебували в спальному приміщенні 2-ї роти оперативного призначення 1 БОП в/ч НОМЕР_1 ЦОТО НГУ, зупинили ОСОБА_4 та випровадили його з приміщення.

Внаслідок вказаних неправомірних дій ОСОБА_4 солдат ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження та був доставлений до КП «1-а МКЛ ПМР з діагнозом: «ЗЧМТ. Струс головного мозку. Перелом кісток носу, параорбітальна гематома зліва, садна обличчя злівач.

Згідно висновку експерта за результатами проведеної судово-медичної експертизи ОСОБА_7 , медичної документації, встановлені тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, закритого перелому кісток носу, забою-гематоми м`яких тканин параорбітальних ділянок та садна шкіри ділянки чола ліворуч. Дані тілесні ушкодження могли утворитись при падінні з наданим прискоренням та ударі об тупий предмет з обмеженою, виступаючою контактуючою поверхнею, яким могла бути і частина металевого ліжка, далі, з послідуючою дією тупого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею, яким могла бути і нога людини у взутті чи будь-який інший предмет з подібною характеристикою. Встановлені тілесні ушкодження могли утворитись в строк і за обставин вказаних вище та кваліфікуються тільки у своїй сукупності, як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. (п.2.3.3. «Правил судово-медичного визначення ступеня ті тілесних ушкоджень» Наказу №6 МОЗ України від 17.01.95 р.).

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у застосуванні військовою службовою особою насильства щодо підлеглого, вчинені в умовах воєнного стану, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 426-1 КК України.

У вчиненні зазначеного кримінального правопорушення підозрюється: ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Глобине Полтавської області, громадянин України, українець, одружений, раніше не судимий, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовець, який на момент вчинення кримінального правопорушення перебував на посаді офіцера секції S-3 (оперативного планування) штабу 1-го батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_1 ЦОТО НГУ, у військовому званні «підполковник».

В діях ОСОБА_4 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 5 ст. 426-1 КК України, тобто кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від восьми до дванадцяти років та яке, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії особливо тяжких злочинів.

25.09.2025 органом досудового розслідування складено письмове повідомлення ОСОБА_8 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 426-1 КК України, яке відповідно до ч. 1 ст. 278 КПК України вручено останньому.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме:

1.повідомленням в/ч НОМЕР_1 НГУ від 09.06.2025;

2.наказом командира в/ч НОМЕР_1 НГУ №303 від 17.09.2024;

3.наказом командира в/ч НОМЕР_1 НГУ №72 від 27.02.2025;

4.наказом командира в/ч НОМЕР_1 НГУ №154 від 09.05.2025;

5.наказом командира в/ч НОМЕР_1 НГУ №300 від 14.09.2024;

6.висновком службового розслідування по факту ймовірного вчинення кримінального правопорушення підполковником ОСОБА_4 від 19.06.2025;

7.протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 від 10.06.2025;

8.протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 10.06.2025;

9.протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 10.06.2025;

10.протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 10.06.2025;

11.протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 10.06.2025;

12.протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 10.06.2025;

13.протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 10.06.2025;

14.протоколом допиту свідка ОСОБА_15 від 18.06.2025;

15.протоколом проведення слідчого експерименту з потерпілим ОСОБА_7 від 13.06.2025;

16.протоколом проведення слідчого експерименту з свідком ОСОБА_9 від 13.06.2025;

17.протоколом проведення слідчого експерименту з свідком ОСОБА_10 від 13.06.2025;

18.протоколом проведення слідчого експерименту з свідком ОСОБА_12 від 13.06.2025;

19.протоколом проведення слідчого експерименту з свідком ОСОБА_11 від 13.06.2025;

20.висновком експерта за результатом проведення судово-медичної експертизи №679;

21.Іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Прокурор в судовому засіданні клопотання слідчого підтримав, просив його задовольнити з підстав у ньому наведених.

Підозрюваний в судовому засіданні вказав, що вину не визнає, просить суд застосувати до нього запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Захисник підозрюваного прохала відмовити у задоволенні клопотання слідчого та обрати більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою у звязку з наявністю в нього міцних соціальних зав`язків. Приєднала до матеріалів клопотання документи характеризуючі особу її підзахисного, його сімейний стан в кількості 8 арк.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_16 повідомив суд, що на його думку ОСОБА_4 має як позитивні та і негативні риси, вказав, що про обставини події йому відомо зі слів ОСОБА_4 .

Захисник підозрюваного в судовому засіданні вказала, що підтримує свого підзахисного та не заперечує проти задоволення клопотання.

Заслухавши учасників процесу, вивчивши матеріали клопотання, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, які визначені цією статтею.

На даному етапі кримінального провадження стороною обвинувачення та слідчим суддею не вирішуються питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення. Сторона обвинувачення на підставі оцінки сукупності отриманих доказів стверджує, що причетність особи до вчинення нею злочинів є вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Доводячи існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного, сторона обвинувачення зауважує про те, що ризиком є дія, яка може вчинятись з високим ступенем ймовірності.

На теперішній час стороною обвинувачення вживаються заходи щодо встановлення всіх обставин кримінального правопорушення у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , у тому числі допити свідків, відшукання речей та документів, які можуть бути використані як докази у кримінальному провадженні.

Аналізуючи поведінку підозрюваного ОСОБА_4 та матеріали кримінального провадження, сторона обвинувачення приходить до наступних висновків:

1. Так, ОСОБА_4 через тяжкість інкримінованого йому кримінального правопорушення може переховуватись від органів досудового розслідування, у зв`язку чим у сторони обвинувачення достатньо підстав вважати, що у разі не застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою останній може переховуватись від органу досудового розслідування та суду на території України та/або покинути її межі, так як кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 426-1 КК України є особливо тяжким, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від восьми до дванадцяти років.

Таким чином, наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, переховування від органів досудового розслідування та суду.

2. Підозрюваний ОСОБА_4 може тиснути та впливати на свідків, деякі з яких до теперішнього часу ще не допитані, у цьому ж кримінальному провадженні.

Підґрунтям такого ризику є те, що підозрюваний ОСОБА_4 , перебуваючи на свободі, може незаконно впливати як особисто, так і через третіх осіб з числа діючих військовослужбовців, на учасників кримінального провадження, з метою запобігання надання ними правдивих показань, зокрема, на вже допитаних свідків, в тому числі з мотивів помсти їм за надані в ході досудового розслідування показання, чи з метою схилити їх у будь-який спосіб до зміни або відмови від раніше наданих ними показань, з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності.

Враховуючи викладене, існує ризик здійснення реального тиску на вказаних осіб з боку ОСОБА_4 .

Вказана обставина свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, незаконний вплив на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

3. Підозрюваний ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, враховуючи його нехтування положеннями чинного законодавства, а саме порушенням вимог ст. ст. 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст.ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, шляхом уникнення від явок до органу досудового розслідування та суду, а також не виконувати покладені на нього процесуальні обов`язки.

Вказане також свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Відтак у сторони обвинувачення є достатні підстави вважати, що ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4 ст. 177 КПК України, об`єктивно наявні, що свідчить про неможливість їх запобігання шляхом застосування до підозрюваного ОСОБА_4 інших, більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою. З метою забезпечення дієвості вказаного кримінального провадження доцільно застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

У відповідності до ч.1 ст.197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Разом із цим, згідно з ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Однак, відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи що злочин вчинено із застосуванням насильства, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо даного злочину.

На підставі викладено клопотання слідчого підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 376 КПК України, слідчий суддя,

у х в а л и л а:

Клопотання - задовольнити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_5 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів з утриманням у Державній установі «Полтавська установа виконання покарань (N? 23)» з 25.09.2025 року 14 год. 40 хв. до 23.11.2025 року 14 год. 40 хв. в межах строку досудового розслідування.

Строк дії ухвали суду до 23.11.2025 року.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Зобовязати слідчого, який вніс клопотання про обрання міри запобіжного заходу утримання під вартою, повідомити родичам заарештованого про взяття під варту.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1