Справа № 185/1116/25
Провадження № 1-кп/185/802/25
У Х В А Л А

23 вересня 2025 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0005200 від 18 грудня 2024 року за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 405 КК України, ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 405 КК України, ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 405 КК України,

за участю:

прокурора - ОСОБА_6 (ВКЗ)

обвинувачених - ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_4 , ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_7 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_8

В С Т А Н О В И В:

Прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 , зазначивши, що останній може переховуватись від суду, перебуваючи під загрозою застосування тяжкого покарання у випадку визнання його винуватим у вчиненні злочину. На даний час вищезазначентий ризики, на думку прокурора, продовжує існувати, тому з метою його запобігання, досягнення дієвості даного кримінального провадження необхідно продовжити строк дії запобіжного заходу - тримання під вартою, вказавши на обґрунтованість ризиків.

Обвинувачений ОСОБА_3 заперечував проти продовження строку тримання під вартою. Вказав, що він не буде ухилятись від суду. Просив визначити заставу. Захисник обвинуваченого підтримав обвинуваченого.

Також прокурором заявлено клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , щодо якого заявлено аналогічні ризики.

Обвинувачений ОСОБА_4 заперечував проти продовження строку тримання під вартою, вказав, що він ухилятись від суду не буде. Захисник прохав взагалі відмовити в запобіжному заході та направити проходити службу. В разі ж задоволення клопотання визначити заставу.

Також прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , зазначивши, що останній може переховуватись від суду, перебуваючи під загрозою застосування тяжкого покарання у випадку визнання його винуватим у вчиненні злочину.

Обвинувачений ОСОБА_5 вказав що йому нічого пояснити, а його захисник зазначив, що ризик, заявлений прокурором, відсутній. Та прохав визначити заставу. Адже це право суду не визначати розмір застави, а не обов`язок.

Також прокурор мотивував не можливістю внесення застави, тим що обвинувачення пред`явлено у вчиненні кримінального правопорушення, яке нівелює принципи підлеглості та на очах в інших військовослужбовців.

З`ясувавши думку сторін, враховуючи досліджені в судовому засіданні матеріали, суд приходить до наступного висновку.

У ст. 178 КПК України передбачений перелік обставин, що враховуються судом при вирішенні питання про запобіжний захід, серед яких вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність постійного місця роботи, навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання раніше застосованих запобіжних заходів та інше.

Так, строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, застосованого щодо обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 закінчується 25 вересня 2025 року. Даний запобіжний захід застосований на підставі ухвали суду, але завершальне засідання визначено на більш пізній час.

Як встановлено, ОСОБА_3 , ОСОБА_9 , ОСОБА_5 обвинувачуються у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді до десяти років позбавлення волі. Вказане кримінальне правопорушення посягає на суспільні відносини в сфері функціонування збройних сил. Обвинувачені були затриманні за перебування на військовій службі в стані алкогольного сп`яніння. Та на них накладено відповідні адміністративні стягнення.

Так, згідно з положеннями п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК України - при оцінці існування ризику кримінального провадження, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, слід враховувати, зокрема, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому, у разі визнання винним в інкримінованих злочинах.

Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування».

Дані обставини свідчать про наявність ризику залишення обвинуваченими ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 свого місця проживання (у випадку застосування щодо них більш м`якого запобіжного заходу) з метою переховування від суду.

Жодних доказів на підтвердження неможливості тримання обвинувачених в умовах установи попереднього ув`язнення обвинуваченими та стороною захисту не надано.

Так само для звільнення обвинувачених з під-варти для проходження військової служби, передбачена окрема процедура.

Також суд враховує, що на даний момент інтереси суспільства, яке перебуває в у мовах воєнного стану, виправдовують тримання обвинувачених, яким інкриміновано злочини в сфері проходження військової служби, під вартою з огляду на встановлений судом ризик.

Таким чином, суд приходить до висновку, що дані про особу обвинувачених, дані про наявність встановленого судом ризику свідчать на користь позиції сторони обвинувачення. Альтернативні запобіжні заходи на даний час не попередять вказаний ризик, тому з метою запобігання йому суд вважає за необхідне продовжити обвинуваченим строк тримання під вартою. При цьому суд враховує, положення ст.. 176 КПК України про те, що під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

З цих же підстав не може бути застосовані інші більш м`які заходи до обвинувачених.

З огляду на наявність обвинувачення у вчиненні злочину із застосуванням насильства, а також наявність обвинувачення за ст.. 405 КК України під час воєнного стану,враховуючи доводи прокурора щодо попередження безкарності та свавілля в очах інших військовослужбовців, суд вважає необхідним розмір застави не визначати.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 183, 331, 372 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити до 21 листопада 2025 року в умовах гауптвахти Військової служби правопорядку.

Строк дії ухвали в частині продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою закінчується 21 листопада 2025 року включно.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , продовжити до 21 листопада 2025 року в умовах гауптвахти Військової служби правопорядку.

Строк дії ухвали в частині продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою закінчується 21 листопада 2025 року включно.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , продовжити до 21 листопада 2025 року в умовах гауптвахти Військової служби правопорядку.

Строк дії ухвали в частині продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою закінчується 21 листопада 2025 року включно.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а для осіб, які перебувають під вартою, - протягом того же строку з моменту вручення копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_1