УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(мотивувальна частина)

02 лютого 2026 року місто Дніпро

Слідчий суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2

ОСОБА_3 (далі скорочено - Скаржник)

прокурор ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого слідчого відділу поліції № 1 ДРУП № 2 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 від 27.11.2025 року про відмову у визнанні потерпілим ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0000699, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 02 липня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 383 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Скаржник адвокат ОСОБА_3 , який представляє інтереси ОСОБА_6 , звернувся до суду з скаргою на постанову слідчого слідчого відділу поліції № 1 ДРУП № 2 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 від 27.11.2025 року про відмову у визнанні потерпілим ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0000699, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 02 липня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 383 КК України.

Свою вимогу Скаржник обґрунтовує тим, що в провадженні слідчого слідчого відділу поліції № 1 ДРУП № 2 ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження № 0000699, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 02 липня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 383 КК України на підставі ухвали слідчого судді Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 24.06.2025 року.

Вказаною ухвалою слідчого судді зобов`язано уповноважену особу відділу поліції № 1 ДРУП № 2 ГУНП в Дніпропетровській області внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що можуть свідчити про ознаки відповідного кримінального правопорушення за заявою адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_6 від 12.06.2025 року.

24.11.2025 року Скаржник звернувся до слідчого слідчого відділу поліції № 1 ДРУП № 2 ГУНП в Дніпропетровській області з клопотанням про залучення в якості потерпілого ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0000699, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 02 липня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 383 КК України, оскільки ОСОБА_6 завдано моральної шкоди.

24.12.2925 року Скаржник отримав від слідчого ОСОБА_5 постанову про відмову у визнанні потерпілим ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0000699, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 02 липня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 383 КК України, яку він просить слідчого суддю скасувати. Крім того, зобов`язати слідчого слідчого відділу поліції № 1 ДРУП № 2 ГУНП в Дніпропетровській області визнати ОСОБА_6 потерпілим у кримінальному провадженні № 0000699, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 02 липня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 383 КК України.

В судовому засіданні Скаржник підтримав скаргу, яку просив задовольнити.

Прокурор заперечувала проти скарги.

Заслухавши позицію та пояснення Скаржника, думку прокурора, дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Скаржник оскаржує слідчому судді постанову про відмову у визнанні потерпілим ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0000699, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 02 липня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 383 КК України.

Згідно зі ст. 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.

Статтею 303 КПК України визначені рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, серед яких, п. 5 ч. 1 вказаної статті КПК України передбачено право оскаржити рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування регламентовано главою 26 КПК України, параграф №1, статті 303-308 КПК України.

Пунктами 1-11 ч.1 ст.303 КПК України визначено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.

У відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Відповідно до ч. 5 ст. 110 КПК України, постанова слідчого, дізнавача, прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

Отже, відповідно до ст.110 КПК України постанова про відмову у визнанні потерпілим має бути вмотивована, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено всі обставини та правові підстави, які виключають можливість визнання потерпілим у кримінальному провадженні, що є однією з гарантій забезпечення прав та законних інтересів учасників процесу.

Слідчий суддя вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 2 КПК України визначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Положеннями ст. 55 КПК України визначено, що потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Фізичною шкодою відповідно до норм Особливої частини КК України є наслідки злочинного діяння, що відображаються у тій чи іншій сфері фізичного стану людини, зокрема у вигляді заподіяння смерті, шкоди здоров`ю (тяжкої, середньої чи легкої тяжкості тілесних ушкодження), фізичного болю (п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» 4 від 31.03.1995).

Майновою шкодою є сукупність негативних змін у майновій сфері фізичної чи юридичної особи, що об`єктивно відбулися внаслідок вчинення злочину.

Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

Тобто, правова природа набуття особою процесуального статусу потерпілого пов`язана з наступними обставинами: вчиненням кримінального правопорушення; завданням фізичній особі моральної, фізичної або майнової шкоди; причинно-наслідковим зв`язком між вчиненим кримінальним правопорушенням та завданою шкодою. Відсутність хоча б однієї із вказаних обставин виключає наявність підстав для визнання особи потерпілою.

Положеннями ч.5 ст. 55 КПК України встановлено, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

В той же час, з постанови слідчого не вбачається, на підставі яких доказів він зробив висновок про відсутність завдання шкоди, зокрема моральної, ОСОБА_6 .

Слідчий суддя звертає увагу, що контекст ч. 5 ст. 55 КПК України у поєднанні з п.3 ч.1 ст.91 КПК України, дозволяє зробити висновок, що саме слідчий після проведення певних слідчих (розшукових) та процесуальних дій, повинен встановити наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди.

Надаючи оцінку змісту постанови слідчого слідчого відділу поліції № 1 ДРУП № 2 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 від 27.11.2025 року про відмову у визнанні потерпілим ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0000699, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 02 липня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 383 КК України, слідчий суддя прийшов до висновку, що вказана постанова вочевидь є невмотивованою, необґрунтованою з огляду на правову природу набуття особою процесуального статусу потерпілого. Крім того, за відсутності наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті.

Враховуючи викладене, а також те, що Скаржником доведено заподіяння моральної шкоди, яку було завдано вчиненням кримінального правопорушення ОСОБА_6 , яке розслідуються в рамках кримінального провадження №0000699, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 02 липня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 383 КК України, тому наявні підстави для визнання останнього потерпілим в даному кримінальному провадженні.

За таких обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що доводи Скаржника знайшли свого підтвердження, тому скарга підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 9, 303-307, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Задовольнити скаргу ОСОБА_3 .

Скасувати постанову слідчого слідчого відділу поліції № 1 ДРУП № 2 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 від 27.11.2025 року про відмову у визнанні потерплим ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0000699, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 02 липня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 383 КК України.

Зобов`язати слідчого слідчого відділу поліції № 1 ДРУП № 2 ГУНП в Дніпропетровській області визнати потерпілим ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0000699, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 02 липня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 383 КК України.

Копію ухвали для контролю за виконанням направити керівнику слідчого відділу відділу поліції № 1 Дніпровського РУП № 2 ГУНП в Дніпропетровської області, для відома прокурору та.

Ухвала оскарженню не підлягає і набирає законної сили з моменту її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1

06.02.2026