ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2025 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

Головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі

судового засідання ОСОБА_4

за участю сторін судового провадження:

прокурора ОСОБА_5 (у режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000057, за апеляційною скаргою заступника керівника Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_6 на вирок Герцаївського районного суду Чернівецької області від 01.07.2025 р. щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який зареєстрований та фактично приживає за адресою: АДРЕСА_1 , із загальною середньою освітою, не одруженого, гранатометника 2 аеромобільного відділення 1 аеромобільного взводу 4 аеромобільної роти 2 аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 , в силу ст. 89 КК України не судимого,

обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Герцаївського районного суду Чернівецької області від 01.07.2025р. ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначено йому покарання у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн.

На вказаний вирок заступник керівника Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій, не заперечуючи правильності кваліфікації дій обвинуваченого та доведеності його вини, просить вирок Герцаївського районного суду Чернівецької області від 01.07.2025р. скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, та призначити покарання виді громадських робіт на строк 240 годин.

ЄУНСС:714/906/25

НП:11-кп/822/290/25 Головуючий в І інстанції: ОСОБА_8

Категорія: ч.1 ст.125 КК України Суддя - доповідач: ОСОБА_1

Зазначає, що суд першої інстанції допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, оскільки призначив ОСОБА_7 занадто м`яке покарання, що явно не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Стверджує, що суд залишив поза увагою, що кримінальне правопорушення вчинене щодо неповнолітньої особи, а також те, що обвинувачений, будучи 21.11.2023 р. засудженим за вчинення домашнього насильства до покарання у виді штрафу та після його відбування на шлях виправлення не став, тобто не надав критичної оцінки своїм діям та не розкаявся. Крім того, упродовж 2023 року ОСОБА_7 продовжував вчиняти правопорушення щодо життя і здоров`я, у тому числі у сфері домашнього насильства, у зв`язку з чим притягувався до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП, що вказує, що призначене покарання не сприяло його виправленню.

Зазначає і те, що обвинувачений, використовуючи свою фізичну перевагу, вчинив нове кримінальне правопорушення щодо малолітньої, користуючись тим, що дитина не може чинити йому опір.

Також просить врахувати, що ОСОБА_7 є військовослужбовцем, на якого ст.4 Закону України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» покладає ряд обов`язків, натомість обвинувачений таких обов`язків не дотримався, що підриває авторитет військовослужбовців ЗС України.

Інших апеляційних скарг та заперечень від учасників судового провадження не надходило.

Згідно з вироком суду першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_7 28.05.2025 приблизно о 19:00 год. за місцем проживання АДРЕСА_1 , внаслідок раптово виниклого словесного конфлікту із ОСОБА_9 , умисно наніс їй один удар кулаком правої руки в область обличчя, а саме лівого ока, після чого, продовжуючи свої протиправні дії, наніс ще один удар долонею правої руки в область лівого плеча, чим спричинив потерпілій легкі тілесні ушкодження.

У судове засідання до суду апеляційної інстанції потерпіла ОСОБА_9 та її законний представник, будучи повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду, не з`явилась, про причини своєї неявки суд не повідомили, будь-яких клопотань про відкладення розгляду справи не подавали, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе провести розгляд справи без них, як те передбачено ч.4 ст.405 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, який виклав суть вироку та вимоги апеляційної скарги, думку прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, посилаючись на доводи в ній викладені, надавши учасникам судового провадження слово в судових дебатах, перевіривши матеріали кримінального провадження з підстав зазначених в апеляційній скарзі та обговоривши наведені у ній доводи, колегія суддів доходить такого.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Оскільки подія злочину, доведеність винуватості та правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 в апеляційній скарзі не оспорюються, то колегія суддів, керуючись ст. 404 КПК України, не наводить доводів на підтвердження тих висновків суду першої інстанції, які не оспорено в апеляційній скарзі.

Аналізуючи вирок районного суду в частині призначеного покарання, колегія суддів вважає, що воно призначене судом з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи обвинуваченого та наявності обставини, яка пом`якшує покарання.

Так, районним судом враховано те, що обвинувачений ОСОБА_7 вчинив кримінальний проступок, його особу, який у силу статті 89 КК України є несудимий, за місцем проживання характеризується незадовільно, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнав: щире каяття.

Поряд з цим, колегією суддів встановлено, що районний суд визнав обставиною, яка обтяжує покарання вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння. Однак така обставина не підтверджується матеріалами кримінального провадження та згідно з обвинувальним актом не була встановлена органом досудового розслідування, а тому її слід виключити із вироку у відповідності до ч.2 ст. 404 КПК України.

З урахуванням вищезазначеного, призначення ОСОБА_7 покарання у виді штрафу у максимальних межах санкції ч.1 ст. 125 КК України відповідає ст.50, 65 КК України, а також принципам законності, справедливості, індивідуалізації та буде необхідним і достатнім для його виправлення і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Посилання прокурора на те, що обвинувачений ОСОБА_7 був засуджений за вчинення домашнього насильства та, відбувши покарання у виді штрафу, не став на шлях виправлення, не відповідають фактичним обставинам справи.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувачений раніше притягувався до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 125 КК України, тобто за умисне заподіяння легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, а не за злочин, пов`язаний із домашнім насильством.

Крім того, згідно з довідкою, яка міститься на а.с.53 у томі 1, ОСОБА_7 23.01.2024 р. знятий з обліку у зв`язку з відбуттям покарання у вигляді штрафу у розмірі 1700 грн, отже у силу п.2-1 ст.89 КК України він є таким, що не має судимості. Урахування погашеної судимості при оцінці особи суперечить закону та усталеній судовій практиці, зокрема правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду від 27 вересня 2018 року у справі № 647/1831/15-к, де зазначено, що особа, судимість якої погашена або знята, вважається такою, яка раніше злочину не вчиняла. Врахування погашеної чи знятої судимості під час вирішення будь-яких питань, у тому числі й для характеристики особи, суперечить самій суті інституту припинення судимості та є неприпустимим.

Щодо твердження прокурора про нібито притягнення обвинуваченого до адміністративної відповідальності упродовж 2023 року, апеляційний суд зазначає, що доказів, які б підтверджували факт такого притягнення, у матеріалах справи немає.

Отже, наведені прокурором доводи не можуть бути підставою для скасування законного та обґрунтованого рішення суду першої інстанції.

Доводи прокурора про те, що обвинувачений є військовослужбовцем, на якого відповідно до ст. 4 Закону України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» покладається низка обов`язків, самі по собі також не можуть бути підставами для призначення обвинуваченому більш суворого покарання.

Поряд з цим, колегія суддів звертає увагу на те, що у своїй апеляційній скарзі прокурор просить призначити обвинуваченому покарання у виді громадських робіт, однак таке покарання в даному випадку не може бути виконане з об`єктивних причин, оскільки обвинувачений є військовослужбовцем та повинен постійно перебувати у розташуванні військової частини. Це унеможливлює здійснення контролю за виконанням покарання у виді громадських робіт, який відповідно до статті 10 Закону України «Про пробацію» покладено на уповноважений орган з питань пробації.

Крім того, прокурор просить призначити ОСОБА_7 покарання у вигляді 240 годин громадських робіт, що виходить за межі санкції, передбаченої у ч.1 ст.125 КК України.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що підстав для скасування вирку районного суду та ухвалення нового вироку, як про це просить прокурор, немає.

Керуючись ст. 376, 404, 405, 407, 408, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Заступника керівника Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_6 залишити без задоволення. Вирок Герцаївського районного суду Чернівецької області від 01.07.2025 р. щодо ОСОБА_7 за ч.1 ст.125 КК України змінити, виключивши із мотивувальної частини вироку обставину, яка обтяжує покарання вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.

У решті вирок районного суду залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3