Справа № 214/772/26
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2026 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань приміщення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000050 від 13.01.2026,стосовно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Надеждівка, Криворізького району, Дніпропетровської області, громадянин України, українець, з середньою освітою, одруженому, офіційно не працевлаштований, на утриманні має двох неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Згідно ч. 1 статті 129-1 Конституції України, Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 13 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Так, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,постановою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05.02.2025 року по справі № 212/620/25, яка вступила в законну силу 17 лютого 2025 року, визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ст.173, ст.185, КУпАП та якою на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

В подальшому, ОСОБА_5 , будучи позбавленим права керувати транспортним засобом, умисно, з метою невиконання постанови суду щодо позбавлення права керування транспортним засобом, маючи реальну можливість її виконати, діючи умисно, без посвідчення водія достовірно знаючи про наявність вказаної постанови суду, будучи ознайомленим з нею, з метою невиконання постанови суду, що набрала законної сили, щодо позбавлення права керування транспортним засобом, маючи реальну можливість їх виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до якого судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, умисно не виконав постанову суду, що набрала законної сили, за наступних обставин.

Так, ОСОБА_5 , у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 12.06.2025, будучи позбавленим права керувати транспортним засобом, умисно, з метою невиконання постанов суду щодо позбавлення права керування транспортним засобом, маючи реальну можливість їх виконати, діючи із прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванні місці сів за кермо транспортного засобу «ВАЗ 21099» реєстраційний номер НОМЕР_1 .

У подальшому, ОСОБА_5 , реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, використовуючи вказаний транспортний засіб в особистих цілях, здійснював керування останнім.

Так, ОСОБА_5 , 12.06.2025 о 08:46 поблизу буд.14 по вулиці Володимира Зінченка, в Саксаганському районі м. Кривого Рогу, здійснював керування транспортним засобом «ВАЗ 21099», реєстраційний номер НОМЕР_1 , не маючи права керування таким транспортним засобом. У зв`язку з чим ОСОБА_5 визнано винним та винесена постанова по справі про адміністративне правопорушення за ч.4 ст. 126 КУпАП про адміністративні правопорушення (серія ЕНА №4951141) та якою на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 400 (двадцять тисяч чотириста) гривень 00 копійок.

Умисні дії ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кваліфіковано за ч.1 ст.382 КК України, за ознаками: умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили.

20.01.2026 між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_5 за участю захисника ОСОБА_4 укладено угоду про визнання винуватості.

У відкритому підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 , пояснив, що він цілком розуміє характер обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, повністю визнає свою вину. Крім того, зазначив, що він розуміє надані йому законом права та наслідки укладання та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст. 473 КПК України, наслідки їх не виконання, передбачені ст. 476 КПК України, згоден з видом та мірою покарання, яке до нього буде застосовано в результаті затвердження угоди про визнання винуватості та наполягає на затвердженні даної угоди.

Прокурор просив затвердити укладену угоду про визнання винуватості, остання є законною та обґрунтованою, відповідає вимогам КПК України, затверджена в угоді міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого.

Захисник ОСОБА_4 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 вважає за можливе затвердити угоду про визнання винуватості.

Враховуючи викладене, вивчивши надані матеріали, заслухавши думку сторін судового провадження, які не заперечували проти затвердження угоди про визнання винуватості, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.

Відповідно до ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, суд у підготовчому судовому засіданні має право прийняти рішення про затвердження угоди.

При проведенні судового засідання судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_5 , цілком розуміє: права, передбачені ч. 4 ст. 474 КПК України; наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України; характер обвинувачення; вид покарання та міру покарання зазначеної в угоді; інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, а також наслідки невиконання угоди, відповідно до ст. 476 КПК України.

Суд, також, переконався у добровільності укладення прокурором та обвинуваченим угоди і що вона не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, обіцянок, дії будь-яких інших обставин ніж ті, які передбачені в угоді.

За таких підстав, суд вважає доведеним в судовому засіданні, обставини вчинення злочину ОСОБА_5 ,. по пред`явленому обвинуваченню по за всяким розумним сумнівом.

Дії ОСОБА_5 ,. правильно кваліфіковано за ч. 1 ст. 382 КК України за кваліфікуючими ознаками: умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили.

Відповідно до ч. 1 ст. 66 КК України, обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому, визнається щире каяття.

Обставин, відповідно до ст. 67 КК України, які обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

При призначені покарання визначеного угодою від 20.01.2026 суд, у відповідності до положень ст.ст. 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, зокрема дані, які характеризують особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Окрім того, вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_5 , суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який за місцем мешкання характеризується позитивно, не одружений, офіційно не працевлаштований, раніше не судимий, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебував та не перебуває.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_5 ,. до вступу вироку в законну силу не обирати.

Питання речових доказів судом вирішується в порядку, передбаченому ст.100 КПК України.

Достовірно підтверджені процесуальні витрати на залучення експертів відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 110, 314-317, 369, 371-374, 473-476 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду від 20.01.2026 укладену між прокурором Криворізької центральної окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 , за участю захисника ОСОБА_4 , про визнання винуватості обвинуваченим ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000050 від 13.01.2026, за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі п`ятсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8 500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень 00 копійок.

На вирок можуть бути подані апеляційні скарги протягом 30 днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду через Саксаганський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1