Справа № 602/1099/24
Провадження № 1-кп/602/40/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"31" жовтня 2025 р. м. Ланівці

Лановецький районний суд Тернопільської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю:

секретаря с/з ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції), ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

під час судового засідання у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000201 від 26.04.2024,

за обвинуваченням ОСОБА_11 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 3 ст. 289 КК України, -

в с т а н о в и в:

Лановецьким районним судом Тернопільської області здійснюється судовий розгляд вказаного вище кримінального провадження.

Прокурор подав до суду клопотання про оголошення в міжнародний розшук обвинуваченого ОСОБА_11 , про обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, про виділення матеріалів кримінального провадження стосовно ОСОБА_11 та зупинення судового провадження по виділеним матеріалам.

Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_11 , який обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів, і до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, порушив покладені на нього обов`язки прибувати до суду за першою вимогою та не відлучатися з місця свого проживання без дозволу суду, у судові засідання не з`являється, про причини своєї неявки не повідомляє, за останнім відомим місцем проживання обвинувачений ОСОБА_11 відсутній, згідно з наявною інформацією він перебуває у Вірменії, тим самим переховується від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності. Тому єдиним способом встановлення місцезнаходження останнього є оголошення його у міжнародний розшук, оскільки виконання іншим чином завдань кримінального провадження є неможливим.

Прокурор просить суд: оголосити обвинуваченого ОСОБА_11 у міжнародний розшук; обрати стосовно обвинуваченого ОСОБА_11 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою; виконання ухвали суду щодо організації розшуку обвинуваченого ОСОБА_11 із залученням каналів міжнародного поліцейського співробітництва та його затримання доручити УСР в Тернопільській області; виділити з цього кримінального провадження матеріали кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 3 ст. 289 КК України, в окреме провадження та зупинити судове провадження до його розшуку.

У судовому засіданні прокурор підтримав подане клопотання з наведених у ньому підстав, просив його задовольнити. Додатково пояснив, що відповідно до положення ч.6 ст.193 КПК України однією з передбачених підстав розгляду судом клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за відсутності обвинуваченого є оголошення такого обвинуваченого у міжнародний розшук. Оскільки у клопотанні перед судом ставиться питання про оголошення ОСОБА_11 у міжнародний розшук, то суд, дійшовши висновку про задоволення клопотання в цій частині, може відразу ж розглянути клопотання про обрання обвинуваченому ОСОБА_11 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Також вважає, що виділення з кримінального провадження матеріалів стосовно ОСОБА_11 не вплине негативним чином на повноту судового розгляду. Натомість, з метою досягнення завдань кримінального провадження та забезпечення інтересів як обвинувачених так і потерпілого, є необхідним розглянути обвинувальний акт стосовно інших обвинувачених.

Потерпілий ОСОБА_4 підтримав клопотання прокурора. Додатково пояснив суду, що приблизно два роки тому ОСОБА_11 говорив йому, що має намір виїхати до Вірменії.

Обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_5 ОСОБА_6 у судовому засіданні не заперечували проти задоволення клопотання прокурора в частині оголошення розшуку обвинуваченого ОСОБА_11 , проти задоволення клопотання в іншій частині заперечували.

Захисник ОСОБА_8 у судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання прокурора в частині оголошення розшуку обвинуваченого ОСОБА_11 , який не з`являється до суду і місце перебування якого невідоме суду. Разом з тим вважає, що відсутні достатні підстави стверджувати про те, що обвинувачений ОСОБА_11 виїхав з України. У цьому випадку сумнівними є підстави оголошення саме міжнародного розшуку обвинуваченого. Також заперечував щодо обрання обвинуваченому ОСОБА_11 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Щодо вирішення питання про виділення з цього кримінального провадження матеріалів стосовно обвинувачення ОСОБА_11 покладався на розсуд суду.

Захисник ОСОБА_9 у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання прокурора. Свої заперечення мотивував тим, що статтею 335 КПК України не передбачено оголошення судом саме міжнародного розшуку, а поняття «міжнародний розшук» положеннями чинного КПК не визначено. Вважає, що сторона обвинувачення не вжила усіх можливих заходів щодо встановлення місця перебування обвинуваченого ОСОБА_11 на території України, а тому оголошення його міжнародного розшуку є передчасним. Також, на думку захисника, суд не може розглядати клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу обвинуваченому у вигляді тримання під вартою до його оголошення у міжнародний розшук. Зазначав, що виділення матеріалів стосовно обвинуваченого ОСОБА_11 негативним чином вплине на повноту судового розгляду.

Захисник ОСОБА_10 у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення клопотання прокурора в частині оголошення міжнародного розшуку обвинуваченого ОСОБА_11 . Однак, надала суду свої заперечення проти виділення матеріалів кримінального провадження стосовно ОСОБА_11 в окреме провадження. Вважає, що оскільки обвинуваченим ОСОБА_11 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 інкримінується вчинення кримінальних правопорушень у складі організованої групи з розподілом ролей, де ОСОБА_11 за версією сторони обвинувачення був організатором та виконавцем, а решта обвинувачених виконавцями, тобто дії обвинувачених є пов`язаними, і при цьому жоден з обвинувачених не визнає своєї вини у вчиненні інкримінованих злочинів, то виділення матеріалів у цьому випадку є недоцільним та негативно вплине на повноту судового розгляду, призведе до погіршення становища обвинувачених і буде порушенням права на справедливий суд та права на захист, призведе до порушення рівності учасників кримінального провадження та справедливої (належної) процедури. При цьому, покликалася на відповідну практику ЄСПЛ в контексті порушення принципу презумпції невинуватості. Просила відмовити у задоволенні клопотання прокурора щодо виділення з кримінального провадження матеріалів стосовно обвинуваченого ОСОБА_11 в окреме провадження.

Розглянувши клопотання прокурора, заслухавши пояснення учасників судового провадження, оцінивши їхні доводи та аргументи стосовно обґрунтованості заявленого клопотання, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Частиною другою статті 318 КПК України передбачено, що судовий розгляд здійснюється в судовому засіданні з обов`язковою участю сторін кримінального провадження, крім випадків, передбачених цим Кодексом. У судове засідання викликаються потерпілий та інші учасники кримінального провадження.

Зі змісту положень ст. 323 КПК України слідує, що суд не може проводити судовий розгляд без участі обвинуваченого окрім випадків, прямо передбачених цим Кодексом.

Згідно з положенням ч.1 ст. 334 КПК України матеріали кримінального провадження, у тому числі матеріали щодо кримінального проступку та щодо злочину, можуть об`єднуватися в одне провадження або виділятися в окреме провадження ухвалою суду, на розгляді якого вони перебувають, згідно з правилами, передбаченими статтею 217 цього Кодексу.

Частинами третьою та четвертою статті 217 КПК України передбачено, що у разі необхідності матеріали досудового розслідування щодо одного або кількох кримінальних правопорушень можуть бути виділені в окреме провадження, якщо одна особа підозрюється у вчиненні кількох кримінальних правопорушень або дві чи більше особи підозрюються у вчиненні одного чи більше кримінальних правопорушень. Матеріали досудового розслідування не можуть бути виділені в окреме провадження, якщо це може негативно вплинути на повноту досудового розслідування та судового розгляду.

Відповідно до ч.1 ст. 335 КПК України у разі, якщо обвинувачений ухилився від явки до суду або захворів на психічну чи іншу тяжку тривалу хворобу, яка виключає його участь у судовому провадженні, або був призваний для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, суд зупиняє судове провадження стосовно такого обвинуваченого до його розшуку, видужання або звільнення з військової служби і продовжує судове провадження стосовно інших обвинувачених, якщо воно здійснюється щодо декількох осіб. Розшук обвинуваченого, який ухилився від суду, оголошується ухвалою суду, організація виконання якої доручається слідчому та/або прокурору.

Стосовно міжнародного розшуку обвинуваченого ОСОБА_11 .

Суд зауважує, що хоча норми чинного КПК України і не містять визначення терміну «міжнародний розшук» та не регламентують процесуального порядку оголошення міжнародного розшуку підозрюваного, обвинуваченого, однак законодавча конструкція «міжнародний розшук» згадується у низці норм цього Кодексу, зокрема у ч. 5 ст. 139, ч. 6 ст. 193, ч. 3 ст. 323 КПК України та інших.

Поряд з цим, в Україні діє Інструкція про порядок використання правоохоронними органами України інформаційної системи Міжнародної організації кримінальної поліції Інтерпол, затверджена спільним Наказом МВС України, Офісу Генерального прокурора, НАБУ, СБУ, ДБР, Мінфіну, Мінюсту №613/380/93/228/414/510/2801/5 від 17 серпня 2020 року, зареєстрована в Мінюсті 04.09.2020 за № 849/35132 (далі у тексті Інструкція №613), яка визначає порядок використання правоохоронними органи України інформаційної системи Міжнародної організації кримінальної поліції - Інтерпол з метою міжнародного співробітництва з органами Інтерполу, національними центральними бюро Інтерполу іноземних держав, компетентними органами іноземних держав та відповідними міжнародними установами.

Положеннями вищезгаданої Інструкції передбачено, що міжнародне співробітництво правоохоронних органів України з органами Інтерполу, НЦБ іноземних держав, компетентними органами іноземних держав та міжнародними установами з використанням інформаційної системи Інтерполу здійснюється з питань та у формах, визначених правилами Інтерполу.

Цілями міжнародного співробітництва з використанням інформаційної системи Інтерполу, зокрема, є: установлення місцезнаходження осіб, які розшукуються, з метою їх затримання, арешту, обмеження свободи пересування та подальшої видачі (екстрадиції); установлення місцезнаходження осіб чи об`єктів, що становлять інтерес для правоохоронних органів України чи інших держав-членів Інтерполу.

З системного аналізу положень вищезгаданої Інструкції слідує, що міжнародний розшук обвинувачених являє собою комплекс відповідних заходів із залученням каналів міжнародного співробітництва, спрямованих на встановлення місцезнаходження осіб, які розшукуються, з метою їх затримання, арешту, обмеження свободи пересування та подальшої видачі (екстрадиції). Одним з таких заходів є прийняття процесуального рішення про оголошення особи в міжнародний розшук і направлення на підставі прийнятого рішення відповідного запиту до органів Інтерполу.

Окрім цього, з аналізу змісту ст. 281 КПК України слідує те, що розшук підозрюваного на стадії досудового розслідування оголошується та здійснюється не лише на території України, але й за її межами.

У той же час, згідно з положеннями ст. 335 КПК України оголошення розшуку обвинуваченого, який ухиляється від суду на стадії судового провадження, здійснюється судом. При цьому норма згаданої статті не обмежує суд процесуальною можливістю оголошувати розшук обвинуваченого лише і виключно на території України.

З наведеного вище, можна зробити висновок, що поняття «розшук» особи (підозрюваного чи обвинуваченого) є родовим поняттям, яке охоплює як внутрішньодержавний (національний) розшук так і міжнародний (міждержавний) розшук, що відрізняються між собою: за територією, на якій здійснюється такий розшук, за суб`єктами, які його здійснюють, а також процедурою його здійснення. Метою усіх категорій розшуку є отримання інформації про місцезнаходження особи підозрюваного, обвинуваченого та подальшого доставлення її до органу досудового розслідування чи до суду для здійснення відповідних процесуальних дій та/або судового розгляду.

Очевидним є те, що у випадку коли обвинувачений ухиляється від явки до суду і його місцезнаходження (місце проживання/перебування) суду невідоме, без вчинення зазначених вище дій неможливо провести і завершити судовий розгляд та, відповідно, досягнути завдань кримінального провадження.

Суд встановив, що обвинувачений ОСОБА_11 востаннє був присутній у судовому засіданні по розгляду цього кримінального провадження 29.04.2025, у судове засідання, призначене на 15.05.2025 не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце його проведення, про причини неявки суд не повідомив. Після цього на неодноразові виклики суду у судові засіданні не з`являвся, причини неявки суду не повідомляв.

Ухвалою суду від 22.05.2025 до обвинуваченого застосовано привід, який однак не був виконаний через відсутність ОСОБА_11 за місцем його тимчасового проживання.

Ухвалою суду від 05.06.2025 заставу в розмірі 242240 грн, внесену заставодавцем ОСОБА_12 , за обвинуваченого ОСОБА_11 , визначену ухвалою слідчого судді при обранні запобіжного заходу у цьому кримінальному провадженні, звернуто в дохід держави.

Ухвалою суду від 05.06.2025 надано дозвіл на затримання обвинуваченого ОСОБА_11 , з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За повідомленням УСР в Тернопільській області від 15.07.2025 ухвала суду про дозвіл на затримання з метою приводу не виконана через те, що ОСОБА_11 за місцем проживання відсутній, мобільний номер, яким користувався обвинувачений вимкнений, місце перебування останнього не відоме.

До клопотання прокурором додано копії письмових пояснень ОСОБА_13 від 05.09.2025 та ОСОБА_12 (особа, яка вносила заставу за ОСОБА_11 у цьому кримінальному провадженні, і з її пояснень перебуває з обвинуваченим у родинних стосунках) від 29.10.2025, що були відібрані працівниками поліції в межах виконання заходів зі встановлення місцезнаходження обвинуваченого ОСОБА_11 , зі змісту яких убачається, що останній може перебувати за межами України, на території Вірменії.

Окрім того у матеріалах справи міститься адресований суду лист начальника Управління стратегічних розслідувань в Тернопільській області №80980-25 від 15.07.2025, згідно з яким встановлено, що ОСОБА_11 змінив мобільний номер українського оператора на мобільний номер республіки Вірменія, що може свідчити про те, що обвинувачений покинув територію України поза офіційними пунктами пропуску.

Суд також ураховує те, що обвинувачений ОСОБА_11 є уродженцем та громадянином республіки Вірменії, у зв`язку з чим на території Вірменії можуть проживати особи, з якими він перебуває у родинних стосунках.

Наведені обставини в їх сукупності дають достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_11 ухилився від явки до суду, у зв`язку з чим покинув територію України та переховується за її межами.

При цьому, вжитими упродовж п`яти місяців заходами встановити місцезнаходження обвинуваченого на території України не вдалося.

З огляду на наведене вище, доводи захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_9 про відсутність достатніх підстави стверджувати про те, що обвинувачений ОСОБА_11 покинув територію України, і для оголошення його міжнародного розшуку ще слідужити усіх можливих заходів щодо встановлення місця перебування обвинуваченого на території України, на думку суду є необгрунтованими.

Отже, за встановлених обставин суд дійшов висновку про те, що слід оголосити міжнародний розшук обвинуваченого ОСОБА_11 .

Щодо розгляду клопотання про обрання обвинуваченому ОСОБА_11 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Норма ч. 6 ст. 193 КПК України передбачає вичерпний перелік підстав, за яких можливе обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, однією з яких є оголошення підозрюваного, обвинуваченого у міжнародний розшук.

Обов`язок доведення факту перебування підозрюваного, обвинуваченого у міжнародному розшуку покладається на слідчого, прокурора, який подав клопотання про застосування запобіжного заходу.

З системного аналізу положень вищезгаданої Інструкції № 613 слідує, що особа оголошується у міжнародний розшук у такому порядку: винесення слідчим, прокурором постанови або постановлення судом ухвали про оголошення особи в міжнародний розшук; підготовка та направлення правоохоронним органом запиту, безпосередньо або через уповноважений територіальний підрозділ, до уповноваженого підрозділу (структурного підрозділу центрального органу управління поліції, який забезпечує реалізацію повноважень Національної поліції України із здійснення представництва та виконання зобов`язань України в Інтерполі та повноважень Національної поліції України як Національного центрального бюро Інтерполу); здійснення уповноваженим підрозділом попередньої оцінки щодо обґрунтованості, повноти, правильності оформлення, відповідності правилам Інтерполу; направлення уповноваженим підрозділом до Генерального секретаріату Інтерполу запиту про публікацію відповідного циркулярного оповіщення (циркуляру) в базі даних Інтерполу; здійснення Генеральним секретаріатом Інтерполу перевірки запиту на відповідність установленим вимогам; публікація (надсилання) Генеральним секретаріатом Інтерполу відповідного циркулярного оповіщення (циркуляру) та внесення відповідної інформації до банків даних Інтерполу; отримання інформації з банків даних Інтерполу.

Тобто, хоча прийняття слідчим, прокурором або судом відповідного процесуального рішення в рамках кримінального провадження і є обов`язковою умовою для ініціювання процедури оголошення міжнародного розшуку особи, проте це є лише першим етапом такої процедури.

При цьому, згідно з положеннями Інструкції №613 у виконанні запиту може бути відмовлено уповноваженим органом у передбачених випадках на стадії попередньої оцінки такого запиту. Окрім того, у публікації відповідного циркуляру може бути відмовлено Генеральним секретаріатом Інтерполу у разі ухвалення ним чи Комісією з контролю файлів Інтерполу рішення про заборону використання інформаційної системи Інтерполу щодо вказаної у запиті/зверненні особи.

Тобто, відповідно до положень Інструкції № 613 моментом оголошення особи в міжнародний розшук є саме ухвалення Генеральним секретаріатом Інтерполу рішення про публікацію відповідного циркулярного оповіщення (циркуляру), що відображається в інформаційній базі Інтерполу. І тільки у такому випадку особа вважається оголошеною в міжнародний розшук.

У випадку ж розшуку осіб в межах міжнародного співробітництва з іншою державою, яка не є членом Інтерполу, що реалізується на підставі чинних міжнародних договорів і угод, моментом оголошення особи в міжнародний (міждержавний) розшук є надсилання відповідного запиту та прийняття його до виконання іншою державою, яка не є членом Інтерполу (надсилання запиту про розшук до іншої держави на підставі двосторонньої угоди тощо).

Відсутність на момент розгляду клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо особи, яка перебуває в міжнародному розшуку, відповідних підтвердних документів (довідка, витяг із бази даних Інтерполу тощо) є обґрунтованою підставою для його незадоволення судом.

Таким чином, оскільки прокурор не довів тієї обставини, що обвинувачений ОСОБА_11 на час розгляду цього клопотання є таким, що оголошений у міжнародний розшук, то суд не вбачає підстав для задоволення клопотання у цій частині, що не позбавляє прокурора права повторно звернутися до суду з аналогічним клопотанням, долучивши до нього відповідні підтвердні документи, що засвідчують перебування обвинуваченого ОСОБА_11 у міжнародному розшуку по цьому кримінальному провадженню.

Вирішуючи клопотання прокурора в частині виділення матеріалів кримінального провадження стосовно ОСОБА_11 та зупинення судового провадження по виділеним матеріалам, суд виходить з наступних міркувань.

Оскільки суд вище дійшов висновку про те, що слід оголосити міжнародний розшук обвинуваченого ОСОБА_11 , то в силу положень ст. 335 КПК України судове провадження стосовно нього підлягає зупиненню до його розшуку. При цьому, зазначена норма вказує на те, що судове провадження стосовно інших обвинувачених, якщо воно здійснюється щодо декількох осіб, має продовжуватися.

Процесуальною можливістю, яка дозволяє реалізувати в повній мірі приписи ст. 335 КПК України, є виділення з кримінального провадження матеріалів стосовно обвинуваченого, розшук якого оголошено, в окреме провадження.

За правилами КПК процесуальною перешкодою для виділення матеріалів стосовно одного з обвинувачених в окреме провадження є та обставина, якщо це може негативно вплинути на повноту судового розгляду.

Разом з тим, суд зауважує, що однією із загальних засад кримінального провадження, яким повинні відповідати зміст та форма кримінального провадження, є розумність строків.

Відповідно до ч.1,2 ст.28 КПК України під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень. Проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор, слідчий суддя (в частині строків розгляду питань, віднесених до його компетенції), а судового провадження - суд.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожному гарантується, зокрема, право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розумний строк судового розгляду є важливою складовою права на справедливий суд, гарантованого статтею 6 Конвенції.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово вказував на те, що «стаття 6 Конвенції, котра надає кожній особі право на розгляд справи упродовж розумного строку, у кримінально-процесуальній сфері має на меті забезпечити, аби обвинувачений не залишався занадто довгий час під тягарем обвинувачення, обґрунтованість якого має бути доведена» (див. до прикладу рішення у справах «Вемхофф проти Німеччини» (Wemhoff v. Germany), п. 18; «Карт проти Туреччини» (Kart v. Turkey) [ВП], п. 68).

З огляду на наведене вище, суд, який відповідно до положень чинного КПК України зобов`язаний забезпечити розумні строки судового провадження, вирішуючи питання щодо можливості виділення з кримінального провадження матеріалів стосовно оголошеного у розшук обвинуваченого в окреме провадження, повинен враховувати не лише теоретичну можливість негативного впливу такого виділення на повноту судового розгляду, а й цілком реальну можливість порушення гарантованого Конвенцією права інших обвинувачених на справедливий суд в частині дотримання розумних строків.

Зупинення судового провадження до розшуку обвинуваченого ОСОБА_11 на невизначений строк стосовно усіх інших обвинувачених у цьому кримінальному провадженні буде становити цілком реальну загрозу порушення їх права на справедливий суд та перешкоджатиме виконанню завдань кримінального провадження.

У той же час, доводи захисників ОСОБА_9 та ОСОБА_10 про те, що виділення з кримінального провадження матеріалів стосовно ОСОБА_11 в окреме провадження негативно вплине на повноту судового розгляду, є необґрунтованими, оскільки ґрунтуються лише на кваліфікації стороною обвинувачення дій обвинувачених та невизнанні останніми своєї вини в інкримінованих їм кримінальних правопорушеннях.

Аргументи захисника ОСОБА_10 про те, що у разі, коли суд зупинить судове провадження щодо організатора і продовжить судове провадження щодо виконавців, то в такому разі суд встановить факти вчинення організатором кримінального правопорушення не обвинувальним вироком суду щодо такого організатора, а в межах встановлених обставин справи в судовому провадженні щодо виконавців, у зв`язку з чим буде порушено презумпцію невинуватості, на думку суду, є лише гіпотетичним припущенням і не можуть бути прийняті судом з огляду на таке.

По-перше, наразі вирішується процесуальне питання щодо виділення матеріалів кримінального провадження стосовно обвинуваченого ОСОБА_11 та продовження судового розгляду стосовно обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . При цьому суд наголошує, що судовий розгляд наразі ще не завершено і вина жодного з обвинувачених у цьому кримінальному провадженні не доведена в установленому законом порядку.

По-друге, зі змісту рішень ЄСПЛ у справах, на які покликається у своїх запереченнях захисник ОСОБА_10 («Навальний та Офіцеров проти росії» (Navalnyy and Ofitserov v. russia), заяви №№ 46632/13 та 28671/14 та «Караман проти Німеччини» (Karaman v. Germany), заява №17103/10) убачається, що Суд не стверджував у категоричній формі про те, що розгляд висунутого кримінального обвинувачення стосовно кількох обвинувачених у т.зв. «паралельних провадженнях» у будь-якому випадку безумовно свідчить про порушення гарантії, передбаченої пунктом 2 статті 6 Конвенції. Натомість ЄСПЛ зосереджував увагу на тому, що: суд, розглядаючи кримінальне провадження в межах окремого провадження, зобов`язаний утриматися від висловлювань щодо винуватості особи, яка не бере участь у такому кримінальному провадженні; обставини, встановлені у виділеній справі, в якій не беруть участь інші обвинувачені, не повинні мати преюдиційного значення для їхньої справи. У разі дотримання наведених умов порушення принципу презумпції невинуватості не буде. Подібні за змістом висновки ЄСПЛ містяться також у справі «C.O. проти Німеччини» (C.O. v. Germany, заява № 16678/22).

Відтак, з метою недопущення порушення вимог ст. 28 КПК України щодо забезпечення розгляду судом кримінального провадження у розумні строки та з урахуванням відсутності достатніх підстав вважати, що виділення матеріалів кримінального провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_11 може негативно вплинути на повноту судового розгляду, суд дійшов висновку про необхідність виділення в окреме провадження матеріалів кримінального провадження стосовно обвинуваченого ОСОБА_11 та зупинення виділеного провадження до його розшуку.

Отже, клопотання прокурора слід задовольнити частково.

На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 28, 193, 334, 335, 369-372, 376 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

1. Клопотання прокурора про оголошення в міжнародний розшук обвинуваченого ОСОБА_11 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_11 , про виділення матеріалів кримінального провадження стосовно ОСОБА_11 та зупинення судового провадження стосовно ОСОБА_11 - задовольнити частково.

2. Оголосити міжнародний розшук обвинуваченого ОСОБА_11 ( ОСОБА_14 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гейховіт Мартунінського району Республіки Вірменія, громадянина Республіки Вірменія.

3. Організацію виконання ухвали суду щодо розшуку обвинуваченого ОСОБА_11 із залученням каналів міжнародного поліцейського співробітництва та його затримання доручити уповноваженим особам Управління стратегічних розслідувань в Тернопільській області та прокурору відділу нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю Тернопільської обласної прокуратури.

4. У задоволенні клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_11 - відмовити.

5. Виділити з кримінального провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000201 від 26.04.2024, за обвинуваченням ОСОБА_11 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 3 ст. 289 КК України, матеріали кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 3 ст. 289 КК України, в окреме провадження.

6. Судове провадження по виділеним матеріалам кримінального провадження зупинити до розшуку обвинуваченого ОСОБА_11 .

7. Виділену в окреме провадження судову справу зареєструвати в канцелярії суду в установленому порядку.

8. Копію ухвали направити Управлінню стратегічних розслідувань в Тернопільській області та прокурору для виконання.

9. Про результати виконання ухвали повідомити суд письмово.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 05 листопада 2025 року.

Суддя: ОСОБА_1