ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 686/22314/25

Провадження № 11-кп/820/738/25

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому та в режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002058 від 26 червня 2025 року, за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 на вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30 вересня 2025 року,

в с т а н о в и л а:

Цим вироком

ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, неодруженого, не працює, не має судимостей відповідно до ст.89 КК України,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.194 КК України та призначено покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 ухвалено обчислювати з дня вступу вироку в законну силу, зарахувавши в строк покарання час перебування під вартою з 26 червня 2025 року до дня набрання вироком законної сили день за день.

Запобіжний захід ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу залишено без зміни.

Судом вирішено питання речових доказів та процесуальних витрат.

За вироком суду, 26 червня 2025 року близько 19 год 50 хв ОСОБА_7 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи біля домоволодіння ОСОБА_8 на АДРЕСА_2 , умисно, таємно, за допомогою легкозаймистої речовини невстановленого походження, яка перебувала в пластиковій пляшці невстановленої ємкості, в шийку якої засунута ганчірка, просякнута цією речовиною, поміщеної в поліетиленовий пакет, намагався шляхом підпалу пошкодити автомобіль ОСОБА_9 «Renault Kangoo», д.н. НОМЕР_1 . Для цього ОСОБА_7 розмістив згаданий пакет на капоті автомобіля і підпалив, вчинивши усі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, однак, воно не було закінчене з причин, що не залежали від його волі, оскільки наслідки підпалу помітив ОСОБА_9 та своєчасно локалізував пожежу.

Унаслідок протиправних дій ОСОБА_7 пошкоджено передню частину автомобіля у вигляді кіптяви на металевих частинах, чим ОСОБА_9 завдано матеріальну шкоду в розмірі 10 077 грн.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_6 просив змінити вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30 вересня 2025 року у зв`язку із невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через суворість та пом`якшити покарання з чотирьох до трьох років позбавлення волі.

Зазначав, що не оспорює правову кваліфікацію дій та доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, проте, вважає покарання у виді чотирьох років позбавлення волі занадто суворим, таким, що не відповідає особі обвинуваченого.

Посилався на те, що при призначенні покарання суд першої інстанції не врахував, що ОСОБА_7 дав зізнавальні показання, щиро розкаявся у вчиненому кримінальному правопорушенні, має проблеми із здоров`ям, пов`язані з зором та слухом.

Окрім цього, суд першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 у виді чотирьох років позбавлення волі не повною мірою врахував вимоги ст.ст.65, 66 КК України та судової практики призначення кримінального покарання.

Звертав увагу, що достатнє покарання щодо ОСОБА_7 буде у виді позбавлення волі на строк три роки, яке слугуватиме його виправленню.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду з узагальненим викладом змісту судового рішення та доводів апеляційної скарги; обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 на підтримання апеляційної скарги з викладених у ній мотивів; заперечення проти апеляційної скарги прокурора ОСОБА_5 ; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про таке.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

За змістом ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, яке ухвалено згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених чинним законодавством.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу.

Умотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів зазначає, що серед завдань кримінального провадження, передбачених ст.2 КПК України, міститься вимога про те, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура та прийнято законне рішення як під час розслідування справи, так і за результатами її судового розгляду.

Суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, дав належну правову оцінку його діям і відповідно кваліфікував його дії за ч.2 ст.15, ч.2 ст.194 КК України, як закінчений замах на умисне пошкодження чужого майна, вчинене шляхом підпалу.

Такий висновок суду підтверджується сукупністю узгоджених між собою допустимих, достатніх та достовірних доказів, зібраних у встановленому порядку і досліджених судом з достатньою повнотою, яким дана належна оцінка.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, а також правильність кваліфікації його дій за ч.2 ст.15, ч.2 ст.194 КК України ніким із учасників судового провадження не оспорюється.

Тому відповідно до положень ч.1 ст.404 КПК України фактичні обставини вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, доведеність винуватості й кваліфікація його дій в апеляційному порядку не перевіряються.

Стосовно доводів апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 щодо невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через суворість, колегія суддів приходить до висновку про таке.

Відповідно до ч.2 ст.50 КК України метою покарання є не тільки кара, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Згідно з ч.1 ст.65 КК України суд, призначаючи покарання, повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Виходячи з положень ст.65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності, індивідуалізації.

Виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації, таке покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. Під час вибору заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують.

Згідно з усталеною судовою практикою, при призначенні судами кримінального покарання, досліджуючи дані про особу винного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність незнятих чи непогашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, тощо.

Призначаючи покарання, залежно від конкретних обставин справи, особи винного, дій, за які його засуджено, наслідків протиправної діяльності суд вправі призначити такий вид та розмір покарання, який у конкретному випадку буде необхідним, достатнім, справедливим, слугуватиме перевихованню засудженої особи та відповідатиме кінцевій меті покарання в цілому.

При призначенні покарання, необхідного й достатнього для виправлення ОСОБА_7 , місцевий суд належним чином урахував характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, який відповідно до ст.89 КК України несудимий, його негативну характеристику, те, що він на момент вчинення правопорушення перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Перебування ОСОБА_7 на момент вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння підтверджено показаннями потерпілого ОСОБА_9 , який вказував, що при затриманні ОСОБА_7 бачив, що той перебуває в стані алкогольного сп`яніння, про що свідчила його поведінка, зовнішній вигляд та сильний запах алкоголю від нього.

Окрім того, обвинувачений ОСОБА_7 вчинив тяжкий злочин, санкція ч.2 ст.194 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до десяти років.

Відповідно до ст.66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому, не встановлено.

Відповідно до ст.67 КК України обставиною, що обтяжує покарання визнано вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.

Тому колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про те, що мета покарання, визначена ч.ч.2, 3 ст.50 КК України, може бути досягнута при призначенні ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк саме 4 роки.

Таке покарання, на переконання апеляційного суду, відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особі обвинуваченого, буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

На думку колегії суддів, у даному конкретному випадку не доведено підстав для можливості пом`якшення призначеного обвинуваченому ОСОБА_7 покарання.

Питання призначення покарання визначають форму реалізації кримінальної відповідальності в кожному конкретному випадку з огляду на суспільну небезпечність і характер кримінального правопорушення, обставини справи, особу винного, а також обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання тощо.

Вирішення цих питань належить до дискреційних повноважень суду, що розглядає кримінальне провадження по суті, який і повинен з урахуванням усіх перелічених вище обставин визначити вид і розмір покарання та ухвалити законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

З урахуванням цього, апеляційний суд не вбачає підстав уважати призначене обвинуваченому судом першої інстанції покарання таким, що не відповідає вимогам кримінального законодавства.

Саме покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки колегія суддів визнає необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Саме таке покарання буде законним, справедливим та сприятиме меті покарання.

За вказаних обставин, апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419, 424, 426, 532 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30 вересня 2025 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу його захисника адвоката ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3