Єдиний унікальний номер: 379/1698/25
Провадження № 1-кс/379/2/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 січня 2026 рокум.Тараща

Слідчий суддя Таращанського районного суду Київської області ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

представника скаржника (потерпілого) - адвоката ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 3 скаргу ОСОБА_4 , яка була подана через представника - адвоката ОСОБА_3 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження від 30.12.2020 року у кримінальному провадженні № 0000174 від 20.12.2024 року,

У С Т А Н О В И В:

До Таращанського районного суду Київської області надійшла скарга ОСОБА_4 , яка була подана через представника - адвоката ОСОБА_3 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження від 30.12.2025 року у кримінальному провадженні № 0000174 від 20.12.2024 року.

З матеріалів скарги вбачається, що в провадженні слідчого відділення відділення поліції № 2 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області перебувало кримінальне провадження № 0000174 від 20.12.2024 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 197-1 та ч. 3 ст. 358 КК України.

30.12.2025 року постановою слідчого слідчого відділення ВП № 2 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_5 закрито кримінальне провадження №0000174 від 20.12.2024 року, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України - у зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 та ч. 3 ст. 358 КК України.

ОСОБА_4 просить скасувати постанову слідчого СВ ВП № 2 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_5 від 30.12.2025 року про закриття кримінального провадження №0000174 від 20.12.2024 року (в частині кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України), зобов`язати орган досудового розслідування продовжити досудове розслідування та провести повний комплекс слідчих (розшукових) дій, спрямованих на перевірку факту самовільного зайняття (захоплення) земельної ділянки.

В обґрунтування скарги посилається на те, що ОСОБА_4 є законним власником земельної ділянки з кадастровим номером :01:013:0021, що розташована в межах Таращанської міської територіальної громади Білоцерківського району Київської області. 03 листопада 2025 року ОСОБА_4 звернувся до відділення поліції № 2 Білоцерківського РУП ГУНП у Київській області із заявою про самовільне зайняття частини належної йому земельної ділянки громадянином ОСОБА_6 . У межах досудового розслідування 11 грудня 2025 року слідчим за участі спеціаліста проведено огляд земельної ділянки та здійснено роботи зі встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). За результатами проведених дій встановлено факт накладання та фактичного зайняття частини земельної ділянки ОСОБА_4 площею 0,0259 га земельними ділянками з кадастровими номерами :01:013:0022 та :01:013:0023, що належать громадянину ОСОБА_6 . Зазначений факт зафіксований у відомості встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), підтверджений матеріалами землевпорядної документації, прямо викладений у мотивувальній частині оскаржуваної постанови слідчого. Таким чином, факт фактичного зайняття частини чужої земельної ділянки встановлений органом досудового розслідування та не заперечується слідчим. Допитаний як свідок ОСОБА_7 показав, що 11.12.2025 року ним було проведено встановлення (відновлення) меж земельної ділянки з кадастровим номером :01:013:0021, розташованої в межах Таращанської міської територіальної громади Білоцерківського району Київської області. Межі земельної ділянки визначалися відповідно до координат поворотних точок, зазначених у технічній документації із землеустрою. Частина меж збігається з існуючою огорожею, частину межових знаків було встановлено заново. Під час проведення зазначених робіт суміжний землекористувач громадянин ОСОБА_6 був відсутній. У ході встановлення меж було виявлено факт накладання земельних ділянок, що належать ОСОБА_6 , на земельну ділянку, яка належить ОСОБА_4 , загальною площею 0,0259 га. Крім того, допитаний як свідок начальник відділу земельних ресурсів та екології виконавчого комітету Таращанської міської ради ОСОБА_8 показав, що 11.12.2025 року він брав участь як представник органу місцевого самоврядування під час огляду земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:013:0021. Під час проведення огляду спеціалістом ОСОБА_7 було виконано заміри земельної ділянки та складено відомість встановлення (відновлення) меж суміжних земельних ділянок. У ході огляду було підтверджено факт накладання земельних ділянок, що належать ОСОБА_6 , на земельну ділянку, яка належить ОСОБА_4 , загальною площею 0,0259 га.

Таким чином, на думку скаржника, оскаржувана постанова є незаконною та передчасною, оскільки слідчим було порушено статті 2, 9, 22, 91, 94 КПК України та неправильно застосовано п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України. Висновки слідчого про цивільно-правовий характер спору, відсутність умислу та технічний характер накладення меж земельних ділянок є припущенням, слідчим не проведено повний комплекс слідчих (розшукових) дій, спрямованих на перевірку факту самовільного зайняття земельної ділянки.

Слідчий СВ ВП № 2 Білоцерківського РУП Київської області в судове засідання не з`явився, про розгляд скарги повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі.

Враховуючи положення ч. 3 ст. 306 КПК України, відсутність у судовому засіданні особи, бездіяльність якої оскаржується, не перешкоджає розгляду скарги, а тому слідчий суддя дійшов висновку про можливість розгляду даної скарги у його відсутність.

Начальник Таращанського відділу Білоцерківської окружної прокуратури через канцелярію суду подав заяву про розгляд скарги без його участі.

Скаржник ОСОБА_4 (потерпілий у кримінальному провадженні) області в судове засідання не з`явився, про розгляд скарги повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі, брав участь в судовому засіданні через свого представника - адвоката ОСОБА_3

07.01.2026 через канцелярію суду надійшли матеріали кримінального провадженні №0000174 від 20.12.2024 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 197-1 та ч. 3 ст. 358 КК України.

В судовому засіданні представник скаржника адвокат ОСОБА_3 підтримала скаргу, просила задовольнити. Зазначила, що слідча не виконує свої службові обов`язки та належним чином не здійснила розслідування вказаного кримінального провадження. Повідомила, що земельний спір між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 перебував на розгляді Таращанського районного суду в порядку цивільного судочинства, але рішення суду не набрало законної сили та в даний час є предметом апеляційного перегляду. З оскаржуваною постановою в частині закриття кримінального провадження за ч. 3 ст. 358 КК України згодні, оскільки факт підробки документів не підтвердився. Стосовно кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України, то ОСОБА_4 вважає невірною оцінку шкоди. Додатково пояснила, що попередній власник земельної ділянки, яка зараз належить ОСОБА_6 - ОСОБА_9 , оформила документи на земельну ділянку також в 2011 році. ОСОБА_6 придбав земельну ділянку в 2016 році і до 2023 року конфліктів з приводу меж між ним та ОСОБА_4 не було. До 2023 року межі земельних ділянок не змінювались, двір ОСОБА_4 огороджений парканом, який стоїть з 2011 року на тому ж місці та не зміщувався.

Заслухавши думку представника скаржника, дослідивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження № 0000174 від 20.12.2024 року, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч. 1 ст. 303 КПК України.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Згідно вимог п. 4 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, обставини, які є підставою закриття кримінального провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок, ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів.

У відповідності до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

За змістом ст. 284 КПК України під закриттям кримінального провадження розуміється таке закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження. Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та неупередженого дослідження і оцінки слідчим показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.

Постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам справи, встановленим матеріалами кримінального провадження, зокрема в ній мають бути викладені всі підстави, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією із гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників кримінального провадження.

Крім того, згідно п. 2 ч. 5 ст. 110 КПК України мотивувальна частина постанови про закриття кримінального провадження повинна містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви такого рішення, їх обґрунтування з посиланням на положення цього Кодексу. Таке процесуальне рішення повинно відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ньому має бути викладені відповіді на усі поставлені питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією із гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

У свою чергу, слідчий суддя, на якого КПК України покладено обов`язок здійснювати судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, зобов`язаний перевірити законність прийнятої слідчим постанови.

Зокрема, практика ЄСПЛ щодо проведення ефективного офіційного розслідування кримінальних справ є сталою та вказує на те, що згідно з мінімальними критеріями ефективності, які Суд визначив у своїй практиці, таке розслідування має бути незалежним, безстороннім і підлягати громадському контролю, а компетентні органи повинні діяти зі зразковою ретельністю та оперативністю. Розслідування має бути ретельним. Це означає, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема, показання свідків та висновки судових експертиз тощо. Будь-який недолік розслідування, який підриває його здатність встановлення причини або винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту (рішення у справі «Мута проти України», «Карабет та інші проти України»).

В судовому засіданні встановлено, що постановою слідчого слідчого відділення ВП № 2 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_5 від 30.12.2025 року закрито кримінальне провадження №0000174 від 20.12.2024 року, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із відсутністю складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 197-1 та ч. 3 ст. 358 КК України.

Враховуючи, що вказана постанова оскаржується лише в частині закриття кримінального провадження щодо кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України, слід зазначити, що з матеріалів кримінального провадження №0000174 від 20.12.2024 року, слідчим під час досудового розслідування було проведено належним чином перевірку ймовірного вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України.

Зокрема, як зазначено у оскаржуваній постанові, у ході досудового розслідування отримано та всебічно досліджено копії технічної документації із землеустрою щодо відповідних земельних ділянок, зокрема проєкти землеустрою, технічні звіти, відомості встановлення (відновлення) меж земельних ділянок у натурі (на місцевості), кадастрові плани, витяги з Державного земельного кадастру, а також інші правовстановлюючі та землевпорядні документи. Під час аналізу зазначених документів перевірено їх відповідність вимогам земельного законодавства, наявність обов`язкових реквізитів, цілісність, узгодженість між собою, а також відповідність відомостей, що в них містяться, даним Державного земельного кадастру та іншій офіційній реєстраційній інформації.

За результатами проведеної перевірки встановлено, що подані документи оформлені у встановленому законом порядку, містять належні підписи та графічні матеріали, не мають ознак виправлень, підчищень, внесення недостовірних відомостей або інших слідів фальсифікації. Відомості щодо місця розташування, площі, конфігурації та меж земельних ділянок узгоджуються між собою та відповідають інформації, що міститься у Державному земельному кадастрі.

Таким чином, у ході досудового розслідування об`єктивних даних, які 6 свідчили про виготовлення, використання або зберігання завідомо підроблених документів, не встановлено, що виключає наявність у діях будь-яких осіб складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 Кримінального кодексу України.

03.11.2025 до відділення поліції № 2 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області надійшла заява ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про те, що ОСОБА_6 вчинив самовільне зайняття земельної ділянки розташованої в с. Калинове Білоцерківського району Київської області, яка на праві власності належить ОСОБА_4

11.12.2025 слідчим за участі спеціаліста було проведено огляд земельної ділянки, належної ОСОБА_4 , під час якого проведено роботи зі встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та складено відповідну відомість щодо земельної ділянки з кадастровим номером :01:013:0021, яка розташована в межах Таращанської міської територіальної громади Білоцерківського району Київської області.

Зазначені роботи проводилися з метою визначення та погодження меж суміжних земельних ділянок, а саме земельних ділянок з кадастровими номерами :01:013:0021, :01:013:0023. :01:013:0022.

Під час обстеження межі земельної ділянки визначалися по характерних точках відповідно до технічної документації із землеустрою та згідно з координатами поворотних точок, що є складовою частиною відповідної землевпорядної документації.

Під час огляду земельної ділянки спеціалістом встановлено факт накладання частини земельних ділянок з кадастровими номерами :01:013:0022 та :01:013:0023, загальною площею 0,0259 га, що належать громадянину ОСОБА_6 , на земельну ділянку з кадастровим номером :01:013:0021, яка належить ОСОБА_4 .

Зазначені обставини зафіксовані у відомості встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та підтверджені матеріалами землевпорядної документації.

Допитаний як свідок ОСОБА_7 показав, що 11.12.2025 ним проведено встановлення меж земельної ділянки (кадастр :01:013:0021) у Таращанській громаді. Межі були визначені за координатами поворотних точок (частково збігаються з огорожею, частково встановлено нові межові знаки). Також виявлено накладення земель площею 0,0259 га ділянок ОСОБА_6 на ділянку ОСОБА_4 .

Допитаний як свідок начальник відділу земельних ресурсів та екології виконавчого комітету Таращанської міської ради ОСОБА_8 показав, що 11.12.2025 він брав участь як представник місцевої влади в огляді земельної ділянки (кадастр :01:013:0021, АДРЕСА_1 ). ОСОБА_7 виконав заміри та склав відомість про межі суміжних ділянок. В ході проведення огляду було виявлено накладення земель площею 0,0259 га ділянок ОСОБА_6 на ділянку ОСОБА_4 .

Таким чином, встановлені обставини свідчать про наявність земельного спору технічного характеру, пов`язаного з накладанням земельних ділянок, який підлягає вирішенню у порядку земельного або цивільного судочинства.

Частина 1 статті 197-1 КК України передбачає настання кримінальної відповідальності за самовільне зайняття земельної ділянки, яким завдано значної шкоди її законному володільцю або власнику.

Самовільне зайняття земельної ділянки це фактичне заволодіння (чи заволодіння і користування) земельною ділянкою або її частиною, вчинене в особистих інтересах або інтересах інших осіб тим, кому ця ділянка у встановленому порядку не надавалась у володіння і користування (постійне, оренда, земельний сервітут, емфітевзис, суперфіцій) або не передавалась у власність, або за відсутності вчинення правочину щодо такої земельної ділянки (чи щодо об`єкта, розташованого на земельній ділянці).

Об`єктивна сторона даного кримінального правопорушення полягає у самовільному зайнятті земельної ділянки. Самовільне зайняття ділянки це активні протиправні дії по заволодінню (захопленню) всупереч встановленому порядку земельної ділянки, що на праві власності іншій особі (фізичній чи юридичній), яка володіє нею на інших законних підставах. При цьому земельна ділянка для винної особи є чужою, вона не має необхідних і достатніх прав на володіння, користування чи розпорядження ділянкою як власник, чи як особа, якій надано право постійно чи тимчасово володіти і користуватися нею.

Крім того, кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 статті 197-1 КК України є кримінальним правопорушенням з матеріальним складом, для встановлення об`єктивної сторони якого слід встановити не тільки самовільне зайняття земельної ділянки, але й настання суспільно небезпечних наслідків спричинення її власнику чи законному володільцю значної шкоди. Шкода визнається значною, якщо вона у сто і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

При кваліфікації кримінальних та адміністративних правопорушень сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги. Податкова соціальна пільга визначена підпунктами 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України станом 1 січня звітного податкового року та дорівнює 50% розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи. Таким чином, у 2025 році розмір податкової соціальної пільги, відповідно неоподатковуваного мінімуму для кваліфікації правопорушень становить 1514 гривень (3 028 гривень 50% = 1514 гривень).

Враховуючи вище викладене, значна шкода за ч. 1 ст. 197-1 КК України у 2025 році становить 151 400 гривень.

Відповідно до Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, псування земель, порушення режиму, нормативів і правил їх використання, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 25 липня 2007 р. № 963 розмір шкоди становить 996,84 грн. Отже, шкода завдана внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки, розташованої за адресою АДРЕСА_1 , площею 0, 0259 га становить 996,84 грн., і не є значною шкодою, передбаченою ст. 197-1 КК України та виключає притягнення особи до кримінальної відповідальності за даною статтею КК України.

Суб`єктивна сторона самовільного зайняття земельної ділянки характеризується прямим умислом. Винна особа усвідомлює відсутність у неї права на конкретну земельну ділянку, однак бажає її захопити. Психічне ставлення до значної шкоди, заподіяної власнику земельної ділянки або її законному володільцю, може бути у формі непрямого умислу. Помилка особи щодо справжніх меж того чи іншого землеволодіння має виключати відповідальність за ст. 197-1 КК через відсутність умислу.

На підставі наведеного, слідчий виснував, що в даному кримінальному провадженні відсутній склад кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 197-1, ч. 3 ст. 358 КК України.

Слідчим суддею встановлено, що наведені вище висновки слідчого, викладені у оскаржуваній постанові, підтверджуються дослідженими в судовому засіданні матеріалами кримінального провадження № 0000174 від 20.12.2025 та не спростовуються доводами, наведеними у скарзі.

Так, скарга обґрунтована тим, що показання свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 є узгодженими, взаємно доповнюють одне одного, підтверджують об`єктивну сторону кримінального правопорушення, а саме факт накладання земельних ділянок, що належать ОСОБА_6 , на земельну ділянку, яка належить ОСОБА_4 .

Такий висновок скаржника є хибним, оскільки сам по собі факт накладення суміжних земельних ділянок не доводить вчинення ОСОБА_10 умисного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України - самовільного зайняття земельної ділянки.

Слідчий суддя звертає увагу, що у ОСОБА_10 , як і у ОСОБА_4 , наявні документи на земельну ділянку, оформлені у встановленому законом порядку. Як зазначено вище, постанова слідчого про закриття кримінального провадження ОСОБА_4 не оскаржується в частині висновку про відсутність у діях будь-яких осіб складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 Кримінального кодексу України. Разом з тим, наявність у ОСОБА_10 документів, що підтверджують його права на земельну ділянку, виключають наявність в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України - самовільного зайняття земельної ділянки.

Крім того, скаржником не спростовано висновки слідчого, наведені у оскаржуваній постанові, щодо того, що навіть за умови наявності ознак самовільного зайняття земельної ділянки, розміру, шкоди, яка могла бути заподіяна ОСОБА_4 (996,84 грн.), недостатньо для кваліфікації за ч. 1 ст. 197-1 КК України, оскільки кримінальна відповідальність передбачена за заподіянні значної шкоди, що у 2025 році становила 151 400 гривень.

Крім того, факт звернення ОСОБА_4 до суду з цивільним позовом до ОСОБА_10 за вирішенням земельного спору, свідчить про те, що сам ОСОБА_4 розцінював існуючу між ним та ОСОБА_10 ситуацію, як цивільно-правовий спір, а заяву про вчинення самовільного зайняття належної йому земельної ділянки подав вже після того, як суд першої інстанції 06.01.2025 року ухвалив відповідне судове рішення не на користь ОСОБА_4 .

Також слідчий суддя звертає увагу на наявну в матеріалах кримінального провадження № 0000174 від 20.12.2025 копію висновку експертів Київського НДІСЕ за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи № 17831/23-41 від 08.02.2024, відповідно до якого відсутнє накладання меж земельних ділянок, належних ОСОБА_4 та ОСОБА_10 відповідно до Технічної документації ПП «Обрій» 2011, ділянки є суміжними (п. 2). Фактичні площа земельної ділянки ОСОБА_4 складає 0,2620 га, що на 0,0120 га більше від загальної площі земельної ділянки з кадастровим номером :01:013:0021 відповідно до правовстановлюючих документів (п. 6).

Вказаний висновок експертів спростовує доводи ОСОБА_4 щодо самовільного захвату ОСОБА_10 частини належної йому земельної ділянки, оскільки це мало б привести до зменшення фактичної площі земельної ділянки ОСОБА_4 , хоча в реальності фактична площа земельної ділянки ОСОБА_4 більша від її номінальної площі.

На підставі викладеного, слідчий суддя погоджується з висновком слідчого про те, що встановлені обставини свідчать про наявність земельного спору технічного характеру, пов`язаного з накладанням земельних ділянок, який підлягає вирішенню у порядку цивільного судочинства.

Отже, проведеним досудовим розслідуванням факт вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України, не знайшов свого підтвердження.

Досудове розслідування проведено із застосуванням всіх можливих засобів для всебічного, неупередженого та об`єктивного розслідування кримінального провадження.

З огляду на встановлені в ході розгляду скарги обставини, досудове провадження проведено достатньо повно і доказів вчинення кримінального правопорушення не встановлено, а прийняте за результатами перевірки рішення відповідає вимогам ст. 110 КПК України.

Постанова про закриття кримінального провадження містить відомості про зміст обставин, які є підставами для її прийняття, мотиви такого рішення, їх обґрунтування з посиланням на положення КПК України. Це процесуальне рішення відповідає фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ньому викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту прав та відповіді на усі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття.

Таким чином наведені у скарзі обставини не є підставою для висновку про незаконність постанови слідчого та її скасування.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя дійшов висновку про те, що органом досудового розслідування зібрано достатньо об`єктивних даних для прийняття остаточного законного та обґрунтованого процесуального рішення. Після всебічного, повного та неупередженого дослідження і оцінки слідчим доказів у їх сукупності, прийнята постанова про закриття кримінального провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 307 КПК України, слідчий суддя при розгляді скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може постановити ухвалу про скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора або про відмову у задоволенні скарги про скасування такого рішення.

За таких обставин, в задоволенні скарги ОСОБА_4 на постанову від 30.12.2025 року про закриття кримінального провадження № 0000174 від 20.12.2025 слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 303-309, 371, ст.376, 395 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_4 , яка була подана через представника - адвоката ОСОБА_3 , на постанову від 30.12.2020 року слідчого слідчого відділення відділення поліції № 2 Білоцерківського РУП ГУНП у Київській області лейтенанта поліції ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження №0000174 від 20.12.2024 року.

Матеріали кримінального провадження повернути до ВП № 2 Білоцерківського РУП ГУНП у Київській області.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, та може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня отримання її копії.

Повний текст ухвали буде оголошено 12.01.2026 о 09 год. 30 хв.

Слідчий суддя

Таращанського районного суду

Київської області ОСОБА_11