Провадження №1-кп/761/1708/2025
В И Р О К

іменем України

19 грудня 2025 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря судових засідань ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8

захисника ОСОБА_9 ,

провівши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду в м. Києві підготовчий розгляд кримінального провадження, відомості про яке, внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0002831 від 12.10.2016 за обвинуваченням

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Севастополя, АР Крим, громадянки України, колишньої судді Балаклавського районного суду м. Севастополя, з вищою освітою, останнє відоме місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України (в редакції від 08.04.2014 № 1183-VІІ),

в с т а н о в и в:

Відповідно до ст. 6 Конституції України державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19, ст. 68 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Статтею 5, ч. 1 ст. 72, ст. 73 Конституції України передбачено, що Україна є республікою. Право визначати і змінювати конституційний лад в Україні належить виключно народові і не може бути узурповане державою, її органами або посадовими особами. Питання про зміну території України вирішується виключно всеукраїнським референдумом, який призначається Верховною Радою України або Президентом України відповідно до їх повноважень, встановлених Конституцією України.

Крім того ч. 2 ст. 72 Конституції України передбачено, що всеукраїнський референдум проголошується за народною ініціативою на вимогу не менш як трьох мільйонів громадян України, які мають право голосу, за умови, що підписи щодо призначення референдуму зібрано не менш як у двох третинах областей і не менш як по сто тисяч підписів у кожній області.

Відповідно до ч. 1 ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Згідно з ч. 1 ст. 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Частиною другою ст. 125 Конституції України визначено, що суд утворюється, реорганізовується і ліквідовується законом, проект якого вносить до Верховної Ради України Президент України після консультацій з Вищою радою правосуддя.

Незважаючи на це, у приміщенні Верховної Ради АР Крим 06.03.2014 у порушення ч. 3 ст. 2, ст. 72, ст. 73, п. 2 ч. 1 ст. 85, ст. 132 Конституції України та п. 2 ч. 3 ст. 3, ст.ст. 18, 27 Закону України «Про всеукраїнський референдум» депутатами Верховної Ради АР Крим прийнято незаконну постанову № 1702-6/14 «О проведении общекрымского референдума», в якій визначено дату такого волевиявлення - 16.03.2014, на яке виносилося питання про входження АР Крим до складу Рфна правах суб`єкта федерації.

Відповідно до зазначеної постанови 16.03.2014 на території Автономної Республіки Крим проведено незаконний референдум, результатом якого стала тимчасова окупація території АР Крим і міста Севастополя, а також їх входження до складу Рфна правах суб`єкта федерації.

Результати «референдуму» не визнані жодною країною світу, крім Рф . Відповідно до п. 5 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН 68/262 від 27.03.2014 «Територіальна цілісність України», проведений 16.03.2014 в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі референдум не маючи законної сили не може бути основою для будь-якої зміни статусу Автономної Республіки Крим або м. Севастополя.

Також, в пункті 1 вказаної Резолюції зазначено, що Генеральна Асамблея ООН підтверджує свою прихильність суверенітету, політичної незалежності, єдності і територіальної цілісності України в її міжнародно визнаних кордонах.

У подальшому, 17.03.2014 депутатами Верховної Ради АР Крим прийнято постанову № 1745-6/14 «О независимости Крыма», згідно з якою на підставі, так званої, «Декларації про незалежність Республіки Крим», прийнятої на позачерговому пленарному засіданні Верховної Ради АР Крим 11.03.2014 та позачерговому пленарному засіданні Севастопольської міської ради 11.03.2014, створено нелегітимне державне утворення «Республика Крым».

Крім того, Верховною Радою АР Крим ухвалено постанову № 1748-6/14 від 17.03.2014 «О правоприемстве Республики Крым», пунктом 1 якої передбачено, що «с момента провозглашения Республики Крым как независимого суверенного государства высшим органом власти Республики Крым является Государственный Совет Республики Крым - парламент Республики Крым в депутатском составе шестого созыва Верховной Рады Автономной Республики Крым на срок полномочий до сентября 2015 года».

Надалі, 18.03.2014 між рф та представниками нелегітимного державного утворення «Республика Крым» ОСОБА_11 , ОСОБА_12 і ОСОБА_13 підписано договір про входження території АР Крим та м. Севастополя до складу рф.

В подальшому з метою забезпечення режиму окупації та придушення спротиву проукраїнського населення Криму прийнято ряд «законів та підзаконних нормативних актів», відповідно до яких слідчі, прокурори та судді підпорядковуються своїм керівникам по висхідній лінії відповідної гілки влади так званої «Республіки Крим», що входить у склад Рф .

Так, відповідно до ч. 2 ст.13 «О судебной системе Российской Федерации» від 31 грудня 1996 року № 1-ФКЗ: Порядок наділення повноваженнями голів, заступників голів, інших суддів касаційних судів загальної юрисдикції, апеляційних судів загальної юрисдикції, верховних судів республік, окружних, обласних судів, судів міст федерального значення, судів автономної області і автономних округів, районних судів, військових і спеціалізованих судів, арбітражних судів округів, арбітражних апеляційних судів, арбітражних судів суб`єктів рф і спеціалізованих арбітражних судів встановлюється відповідним федеральним конституційним законом і федеральним законом про статус суддів.

Відповідно до ч. 5 ст. 6 Закону Рфвід 26.06.1992 № 3132-I зі змінами та доповненнями «О статусе судей в Российской Федерации» - Президент Рфв двомісячний термін з дня отримання необхідних матеріалів призначає суддів федеральних судів, а кандидатів у судді Верховного суду рф представляє для призначення Раді Федерації Федеральних Зборів рф або відхиляє подані кандидатури, про що повідомляється голові Верховного суду рф.

Водночас, згідно зі ст. 86 «Конституції «Республики Крым»: 1. Правосуддя в Республіці Крим здійснюється тільки судом. 2. У Республіці Крим діють федеральні суди і мирові судді. Повноваження, порядок утворення та діяльності федеральних судів визначаються законодавством рф .

3. З ініціативи Державної Ради Республіки Крим, узгодженої з Верховним Судом рф , в Республіці Крим можуть утворюватися судові ділянки і посади мирових суддів відповідно до законодавства рф і законодавства Республіки Крим.

4. Статус, повноваження, порядок і гарантії діяльності суддів визначаються федеральним законом, а по відношенню до мирових суддів - також законом Республіки Крим.

Окрім того, 20.03.2014 Державною Думою рф прийнято «Федеральний конституційний закон» від 21.03.2014 за № 6-ФКЗ «О принятии в Российскую Федерацию Республики Крым и образовании в составе Российской Федерации новых субъектов - Республики Крым и города федерального значения Севастополя».

Вищезазначене свідчить про проведення представниками рф та її федеральних органів підривної діяльності проти України.

Здійснюючи підривну діяльність проти України, представники суддівського корпусу та інших органів державної влади іноземної держави утворили на окупованій території України федеральні органи державної влади, місцевого самоврядування, правоохоронні органи та судову систему Рфз метою зміцнення та посилення заходів тимчасової окупації території Автономної Республіки Крим.

Відповідно до п. 1 ст. 9 «Федерального конституційного» закону від 21.03.2014 № 6-ФКЗ «О принятии в Российскую Федерацию Республики Крым и образовании в составе Российской Федерации новых субъектов - Республики Крым и города федерального значения Севастополя» протягом перехідного періоду на територіях Республіки Крим і міста федерального значення Севастополя з урахуванням їх адміністративно-територіального поділу, встановленого відповідно законодавчим (представницьким) органом державної влади Республіки Крим і законодавчим (представницьким) органом державної влади міста федерального значення Севастополя, створено суди Рф(федеральні суди) відповідно до законодавства Рфпро судову систему.

Пунктом 2 статті 9 вказаного закону передбачено, що громадяни, які заміщають посади суддів судів, що діють на територіях Республіки Крим та міста федерального значення Севастополя на день прийняття в Російську Федерацію Республіки Крим і утворення в складі рф нових суб`єктів, мають переважне право на заміщення посади судді в судах Рф , що створюються на цих територіях, при наявності у них громадянства рф, а також за умови їх відповідності іншим вимогам, що пред`являються законодавством рф про статус суддів до кандидатів на посади суддів. Конкурсний відбір на заміщення посади судді в зазначених судах здійснюється Вищою кваліфікаційною колегією суддів Рф .

Створення та діяльність органів іноземної держави, у тому числі судової системи, на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим призвели до заходів посилення тимчасової окупації невід`ємної території України.

В той же час, Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014, зокрема ст. ст. 1-3 визначено, що сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя є тимчасово окупованою внаслідок збройної агресії рф з 20 лютого 2014 року.

Генеральна Асамблея ООН своєю Резолюцією 71/205 від 19.12.2016 року «Положення в області прав людини в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі (Україна)» засудила тимчасову окупацію рф частини території України - Автономної Республіки Крим та міста Севастополя.

В подальшому, Резолюціями 72/190 від 19.12.2017, 73/194 від 17.12.2018 та 74/168 від 18.12.2019 «Положення в області прав людини в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі (Україна)», Генеральна Асамблея ООН вчергове засудила нинішню тимчасову окупацію рф частини території України - Автономної Республіки Крим та міста Севастополя.

Як зазначено вище, сам факт окупації засуджений як міжнародною спільнотою, так і законодавством України, та був широко висвітлений в офіційних виданнях та медійному просторі.

Також, відповідно до статті 64 Конвенції Про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949 (далі - Конвенція) кримінальне законодавство окупованої території залишається чинним, за винятком випадків, коли дія його скасовується або призупиняється окупаційною державою, якщо це законодавство становить загрозу безпеці окупаційної держави або є перешкодою виконання цієї Конвенції. Враховуючи згадане вище, та з огляду на необхідність забезпечення ефективного судочинства, суди окупованої території продовжуватимуть виконувати свої функції стосовно розгляду правопорушень, визначених цим законодавством.

У контексті окупації Криму, рф, як окупаційна держава, не мала права втручатися у порядок здійснення правосуддя українськими судами.

Проте, Федеральним Законом рф №154-Ф3 від 23.06.2014 «О создании судов Российской Федерации на территориях Республики Крым и города федерального значения Севастополя и о внесении изменений в отдельные законодательные акты Российской Федерации» створено систему судів на території Республіки Крим, зокрема незаконно створено «Балаклавский районный суд города Севастополя».

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на вчинення державної зради, з метою заподіяння шкоди територіальній цілісності України та становлення і зміцнення окупаційної влади на території Автономної Республіки Крим, в порушення вимог ст. 65 Конституції України, якою передбачено обов`язок громадян України захищати незалежність та територіальну цілісність України, порушуючи присягу судді в частині неупередженого, незалежного, справедливого та кваліфікованого здійснення правосуддя від імені України, керуючись принципом верховенства права, підкоряючись лише закону, та не вчинення дій, що порочать звання судді або підривають авторитет правосуддя, громадянка України ОСОБА_10 , будучи суддею та відповідно до Указу Президента України №99/2010 від 03.02.2010, займаючи посаду судді Балаклавського районного суду міста Севастополь, маючи достатній рівень освіти, спеціальних знань, життєвого та професійного досвіду для розуміння факту здійснення підривної діяльності проти України представниками, у тому числі незаконно утворених судових органів та органів державної влади рф та неможливість відправлення правосуддя на підставі законодавства іноземної держави, бажаючи допомогти в проведенні цієї підривної діяльності та зробити свій особистий внесок в утворення та функціонування в АР Крим системи незаконних судових органів Рф , вчинила дії щодо надання допомоги у здійсненні підривної діяльності проти України.

Зокрема, достовірно знаючи про тимчасову окупацію рф з 20 лютого 2014 року території Автономної Республіки Крим та м.Севастополя ОСОБА_10 , будучи громадянкою України, в порушення вимог Конституції та законів України, маючи тривалий стаж роботи суддею, а тому достовірно знаючи, розуміючи та усвідомлюючи незаконність дій Верховної Ради АР Крим та рф , щодо приєднання території АР Крим та м. Севастополя до складу рф , усвідомлюючи, що так званий «Балаклавский районный суд города Севастополя», відповідно до положень ст. 64 Конвенції є незаконно створеним органом, діючи добровільно та умисно на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності України, бажаючи допомогти іноземній державі та її представникам у проведенні підривної діяльності проти України, з метою зміцнення та посилення заходів тимчасової окупації території АР Крим, діючи в інтересах Рф , перебуваючи в м. Севастополь, упродовж березня - грудня 2014 року продовжила роботу у складі незаконного органу судової влади рф на території АР Крим на посаді так званих «громадян, які заміщають посади суддів судів, що діють на територіях Республіки Крим та міста федерального значення Севастополя», внаслідок чого у подальшому указом президента рф № 786 від 19.12.2014 була призначена на посаду судді незаконно утвореного «Балаклавского районного суда города Севастополя», чим надала допомогу представникам іноземної держави у переході судової системи України, яка діяла на території півострова Крим, на відправлення правосуддя відповідно до ч. 5 ст. 9 «Федерального Конституційного Закону» рф № 6-ФКЗ «Про прийняття в Російську Федерацію Республіки Крим та утворення в складі рф нових суб`єктів Республіки Крим та міста федерального значення Севастополя» та на підставі законодавства іноземної держави - рф .

Продовжуючи свою злочинну діяльність, щодо надання допомоги іноземній державі у проведенні підривної діяльності проти України на території Автономної Республіки Крим, посилення заходів тимчасової окупації півострова, громадянин ОСОБА_10 , діючи добровільно та умисно на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності України, в порушення вимог Конституції та законів України, маючи тривалий стаж роботи суддею, а тому достовірно знаючи та усвідомлюючи незаконність своїх дій, розуміючи незаконність дій окупаційної влади, незаконність застосування на території України законодавства рф, перебуваючи в приміщенні так званого «Балаклавского районного суда города Севастополя» по вул. Калича, буд.25, м. Севастополь, Автономна Республіка Крим, діючи в інтересах рф , керуючись нормами законодавства рф 18.03.2015, точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ухвалила рішення у справі №1-11/2015, 08.07.2015, точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ухвалила рішення у справі №1-26/2015, чим надала допомогу представникам іноземної держави у переході судової системи України, яка діяла на території півострова Крим, на відправлення правосуддя на підставі законодавства іноземної держави - рф .

Допомога ОСОБА_10 іноземній державі та її представникам у переході судів АР Крим на відправлення правосуддя на підставі законодавства іноземної держави - рф , сприяння окупаційним органам влади у придушенні спротивів окупації півострова з боку громадян України на території Автономної Республіки Крим та допомога у впровадженні практики переслідування осіб, що перебувають під захистом призвели до забезпечення належного функціонування незаконно створених судових органів та посилили заходи тимчасової окупації півострова.

Таким чином, ОСОБА_10 вчинила державну зраду, тобто діяння, умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності: надання іноземній державі допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 111 КК України (в редакції від 08.04.2014 № 1183-VІІ).

Судовий розгляд проведено в межах обвинувачення за ч. 1 ст. 111 КК України(в редакції від 08.04.2014 № 1183-VІІ), відповідно до вимог ст.377 КПК України.

Обвинувачена ОСОБА_10 , будучи належним чином повідомленою про розгляд кримінального провадження відносно неї, відповідно до вимог ст.323 КПК України, в судові засідання не з`явилась, заяв чи клопотань не подавала, показання суду не надавала, у зв`язку з чим судовий розгляд у межах даного кримінального провадження здійснювався за відсутності обвинуваченої (in absentia) з обов`язковою участю захисника, який був забезпечений державою.

Так, ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 07 грудня 2023 року було задоволено клопотання прокурора про здійснення спеціального судового провадження у кримінальному провадженні № 0002831 від 12.10.2016 відносно ОСОБА_10 за ч. 1 ст.111 КК України(в редакції від 08.04.2014 № 1183-VІІ).

Розгляд кримінального провадження за відсутності обвинуваченого (in absentia) відповідає загальним засадам кримінального провадження з урахуванням особливостей, встановлених законом, та не суперечить прецедентній практиці Європейського суду з прав людини, згідно з рішенням якого від 24 травня 2007 року у справі «Да Лус Домингеш Ферейра проти Бельгії» судове засідання за відсутності підсудного не суперечить вимогам ст.6 Конвенції, якщо останній зможе згодом домогтися нового судового рішення за його участю, в якому містилася б оцінка висунутих проти нього обвинувачень за фактичними і юридичними обставинами справи.

Суд вважає, що наявні у справі документи свідчать про те, що обвинувачена ОСОБА_10 знала про розпочате кримінальне провадженняпроти неї, вона отримала оголошену підозру, повістки про її виклик надсилались захиснику, а інформація про такі документи та повістки про виклик обвинуваченої публікувались у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження згідно з положеннями статті 297-5 КПК України та на офіційному веб-сайті суду, була обізнана з усіма своїми правами, у тому числі, на захист та доступ до правосуддя. Відтак, держава Україна під контролем сторони захисту та суду, з дотриманням загальних засад кримінального провадження, вжила необхідні заходи для забезпечення обвинуваченої гарантій: бути терміново і докладно повідомленою мовою, яку вона розуміє, про характер і підставу обвинувачення; мати достатній час і можливості для підготовки свого захисту, обрати захисника самостійно; бути судженою в її присутності і захищати себе особисто або за посередництвом обраного нею захисника, бути повідомленою про це право і мати призначеного захисника безоплатно. Вказані обставини узгоджується із взятими на себе зобов`язаннями, яких повинна дотримуватися держава Україна з тим, щоб забезпечити реальне використання права, яке гарантується ст.6 Європейської Конвенції з прав людини та ст.14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права.

Отже, суд, на підставі викладеного та враховуючи висновки Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Колоцца проти Італії» від 12 лютого 1985 року, «Шомоді проти Італії» від 18 травня 2004 року, та ін., згідно із якими, при розгляді справи в порядку спеціального судового провадження, зобов`язаний обґрунтувати чи були здійснені всі можливі, передбачені законом заходи щодо дотримання прав обвинуваченого на захист та доступ до правосуддя, дійшов виснову, що обвинувачена ОСОБА_10 скористалась своїми правами на власний розсуд, за відсутності будь-яких перешкод для їх реалізації на території України та з боку останньої.

Захисник, просив врахувати, що ОСОБА_10 не приймала участь у судовому розгляді, не надавала показання, докази сторони обвинувачення вважає такими, що не підтверджують вину ОСОБА_10 , у зв`язку із чим просив суд виправдати останню.

Зважаючи на специфіку спеціального судового провадження, передбаченого ч. 3 ст. 323 КПК України суд, зберігаючи неупередженість та безсторонність, надає особливого значення охороні прав та законних інтересів обвинуваченого, як учасника кримінального провадження, яке відбувається за його відсутності, забезпеченню повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб до обвинуваченого була застосована належна правова процедура в контексті приписів ст.2 КПК України, з дотриманням всіх загальних засад кримінального провадження, з урахуванням особливостей, встановлених виключно законом, які вимагають від суду прискіпливої оцінки кожного поданого доказу обвинувачення.

На підставі ч. 2 ст. 349 КПК України, судом досліджено сукупність доказів, наданих стороною обвинувачення, згідно із якими, повністю підтвердилось висунуте ОСОБА_14 обвинувачення.

Так, відповідно до даних витягу з ЄРДР кримінального провадження № 0002831, 02.04.2015 на підставі самостійного виявлення слідчим кримінального правопорушення, у т.ч. під час досудового розслідування до ЄРДР внесено відомості про те, що ряд осіб, обіймаючи відповідно до чинного законодавства України посади суддів судів АР Крим та м. Севастополя, нехтуючи ст.ст. 5, 72, 73 Конституції України, п.п. 1, 3, 21 ч. 2 ст. 9, ч. 9 ст. 10 Закону України «Про Верховну Раду Автономної Республіки Крим», ч. З ст. 2, ст. 73, п. 2 ч. 1 ст. 85, ст. 132 Конституції України, п. 2 ч.3 ст. 3, ст.ст. 6, 18. 27 Закону України «Про всеукраїнський референдум», ст.ст. 6, 6-1 Закону України «Про всеукраїнський та місцеві референдуми», ст.ст. 1, 2, 4, 55, 66, 74 Закону України про судоустрій та статус суддів України», достовірно знаючи про незаконність дій Верховної Ради АР Крим та Севастопольської міської ради, а також приєднання території АР Крим та м. Севастополя до складу рф , впродовж березня - квітня 2014 року продовжили свою роботу на посадах суддів судів незаконно створеної Республіки Крим, яка у подальшому увійшла до складу рф , чим забезпечили функціонування незаконно створених органів судової влади та сприяли представникам рфу проведенні підривної діяльності на території України. Створення та діяльність на території України органу судової влади іноземної держави призвели до посилення заходів тимчасової окупації півострова Крим, забезпечили належне функціонування незаконних органів законодавчої, виконавчої, судової влади та правоохоронних органів.

Згідно даних заяви про вчинення кримінального правопорушення поданої народним депутатом України ОСОБА_15 від 20.10.2014 до Генерального прокурора України, повідомлено зокрема про те, що судді, незаконно, без правової підстави, здійснюють судочинство на території АР Крим.

Згідно даних відповіді заступника Голави Адміністрації Президента України ОСОБА_16 від 27.04.2015 №45-01/206 з додатками, згідно із якими надано інформацію щодо призначення (переведення) суддів Автономної Республіки Крим і міста Севастополя та відповідні примірники Указів Президента України. Зокрема, серед списку осіб, які були призначені (переведені) Указами Президента України на посади суддів Автономної Республіки Крим і міста Севастополя, під номером 149 наявна інформацію про те, що ОСОБА_10 призначено на посаду судді Балаклавського районного суду м. Севастополя Указом Президента України від 03.02.2010 № 99.

Згідно даних витягу з Указу Президента України ОСОБА_17 від 03.02.2010 № 99/2010, у місцевому загальному суді на посаду судді Балаклавського районного суду м. Севастополя, строком на п`ять років призначено ОСОБА_10 .

Згідно даних відповіді вих. №30-10-3021 від 28.09.2016 за підписом Першого заступника Глави Адміністрації Президента України ОСОБА_18 , на запит від 02.09.2016 № 26/3-33326-15, повідомлено про те, що, зокрема, від ОСОБА_10 , клопотання про вихід з громадянства України на розгляд Комісії при призедентові України з питань громадянства не надходили.

Згідно даних заяви про вчинення кримінального правопорушення поданої головою Вищої кваліфікаційної комісії суддів України ОСОБА_19 від 14.02.2015 на адресу Генерального прокурора України ОСОБА_20 , повідомлено про те, що Указами президента рфвід 13 листопада 2014 року № 719, від 19 грудня 2014 року N° 786 «Про призначення суддів федеральних судів» та від 02 січня2015 року № 4 «Про призначення судців федеральних судів, про представниківпрезидента рфв кваліфікаційних колегіях суддів суб`єктів рфі про затвердження складу президії Далекосхідного окружного військовогосуду» призначено суддів Автономної Республіки Крим для здійснення правосуддя відімені рф . Серед цих суддів 287 осіб раніше були обрані або призначеніна посаду судді відповідно до законодавства України та склали присягу судді. Відповідно до частини 2 ст. 9, ч. 1 ст. 19 Закону України «Про забезпечення прав ісвобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їхдіяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом, а особи, винні у порушенні вимогцього Закону, несуть відповідальність, передбачену законом. Здійснення правосуддя іменем рфбез припинення статусу суддівідповідно до законів України є порушенням присяги судді. Крім того, в діях цих суддів вбачаються ознаки кримінального правопорушення,передбаченого ст. 111 Кримінального кодексу України (державна зрада). До вказаної заяви додано список суддів, серед яких під № 135 зазначена ОСОБА_10 .

Згідно даних, відповіді на запит № 26/3-27027-14 від 03.02.2015, щодо надання відомостей в порядку ст. 93 КПК України, заступником голови ВККС ОСОБА_21 , повідомлено про те, що станом на 16.03.2014 до ВККС звернулось 53 судді місцевих та апеляційних судів із заявами про переведення до інших судів на території України. Серед списку, вказаних суддів, ОСОБА_10 відсутня.

Згідно даних листа ВККС від 06.10.2015 № 8вк-4067/15, рішенням Комісії від 05 жовтня 2015 року за результатами розгляду матеріалів перевірки, проведеної за Вашим зверненням та зверненнями народного депутата України ОСОБА_22 , голови Верховного Суду України ОСОБА_23 , відкрито дисциплінарну справу, зокрема, стосовно судді Балаклавського районного суду м. Севастополя ОСОБА_10 .

Згідно даних копії рішення ВККС №3009/дп-15 від 10.11.2015 про направлення до Вищої ради юстиції висновок щодо встановлених Вищою кваліфікаційною комісією суддів України фактів, які свідчать про порушеннями суддями присяги та рекомендувати Вищій раді юстиції розглянути питання про звільнення з посади судді, зокрема, Балаклавського районного суду м. Севастополя ОСОБА_10 .

Згідно даних рішення Вищої ради юстиції від 24.12.2015 № 1206/0/15-15, вирішено винести подання Президентові України про звільнення за порушення присяги, зокрема, судді Балаклавського районного суду м. Севастополя ОСОБА_10 .

Згідно даних копії протоколу огляд інтернет-видань від 07.04.2015 з додатком фото таблицею до нього, складеного старшим слідчим в ОВС СВ управління з питань представництва інтересів громадянина або держави в судах протидії злочинності та корупції на тимчасово окупованій території півострова Крим генеральної прокуратури України ОСОБА_24 , згідно із якими, на ноутбуці AСER Aspire 5520, через пошукову систему «Google Chrom» здійснено пошук за адресою: http://www/kremlin.ru, після відкриття якої, виявлено, зокрема, указ президента рф №786 від 19.12.2014 «О назначении судей федеральных судов». Оглядом зазначеного указу встановлдено, що ряд суддів АР Крим та м. Севкастополя призначено на посади незаконно створених судів Республыки Крим та міста Севастополя у складі рф, зокрема на посаду «Балаклавського районного суду м. Севастополя» призначено ОСОБА_10 .

Згідно даних витягу з Указу Президента України ОСОБА_25 від 30.01.2016 № 28/2016, зокрема, ОСОБА_10 звільнено з посади судді Балаклавського районного суду м. Севастополя, у зв`язку з порушенням присяги судді.

Згідно даних, що містяться у листі за підписом т.в.о. начальника Департаменту контрозвідки СБ України ОСОБА_26 від 14.06.16 №2/2/8-22047, згідно із якими, зокрема, ОСОБА_10 станом на 14.06.2016 постійно перебуває на території Автономної Республіки Крим..

Згідно даних протоколу огляду речей та документів від 29.03.2021, з додатками до нього, заступник начальника відділу організації процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях, підслідних територіальному управлінню Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополь, що поширює свою діяльність на Автономну Республіку Крим та м. Севастополь, та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях прокуратури Автономної Республіки Крим ОСОБА_27 , перебуваючи у робочому кабінеті прокуратури Автономної Республіки Крим та міста Севастополя за адресою: м. Київ, вул. Ділова 24, у зв?язку із проведенням досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0002831, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 12.10.2016 за підозрою ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 111 КК України, з метою виявлення відомостей, що містять докази та інші відомості про обставини вказаного кримінального правопорушення, провів огляд речей та документів - Інтернет-статей та розміщених у мережі Інтернет відомостей, в ході якого встановлено, що через сайт пошукової системи Google.com.ua з використанням браузера « Tor Browser » через пошукову систему «DuckDuckGo» здійснено пошук інформації, що може мати доказове значення у кримінальному провадженні, та в пошукову графу вказаного сайту було введено текст необхідний для пошуку: «судья ОСОБА_10 ». За результатами пошуку, серед інших результатів пошуку було виявлено наступний результат пошуку на інтернет-посилання «судь россии». При огляді вказаного посилання встановлено, що у ньому міститься інтерактивне посилання про колишніх та діючих суддів «Балаклавского районного суда города Севастополя», серед яких голова суду « ОСОБА_10 » та встановлено, що остання ухвалила рішення у справі №1-11/2015 та 08.07.2015 у справі №1-26/2015.

Аналізуючи наведені вище та безпосередньо досліджені судом докази щодо обставин вчинених протиправних дій обвинуваченою ОСОБА_10 у їх сукупності, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд не вбачає підстав піддавати їх сумніву, оскільки вони узгоджуються між собою.

Так, статтею 17 Закону України від 23.03.2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права. У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 р.) Європейський Суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». Крім того, у справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 р.) Європейський Суд встановив, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи».

Судом також враховано правові позиції, викладені в рішенні ЄСПЛ у справі «Броуґан та інші проти Сполученого Королівства», відповідно до яких розслідування терористичних правопорушень, безсумнівно, ставить перед органами влади особливі проблеми. Забезпечення справедливої рівноваги між інтересами суспільства, яке страждає від тероризму, та інтересами конкретної людини є надзвичайно складним завданням. Беручи до уваги факт посилення тероризму в сучасному світі, визнана необхідність, яка випливає із самої суті системи Конвенції, забезпечення належної рівноваги між захистом інститутів демократії в інтересах суспільства і захистом прав окремої людини. У контексті статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, саме суд має визначити значимість таких обставин, а також з`ясувати, чи було забезпечено в цій справі рівновагу між застосовними положеннями цієї статті у світлі її конкретного формулювання та її загальним предметом і метою.

Під час спеціального судового провадження судом вжито заходів про забезпечення доступу обвинуваченої до правосуддя шляхом публікації повісток про виклик в кожне судове засіданні, призначені на 27.07.2023, 03.10.2023, 07.12.2023, 20.02.2024, 17.10.2024, 19.06.2025, 19.09.2025, 18.12.2025 в газеті «Урядовий кур`єр» та оголошення про її виклик на офіційному веб-сайті судової влади України. Захисник ОСОБА_9 здійснював активний захист обвинуваченої, брав участь у досліджені письмових доказів сторони обвинувачення, виступав у судових дебатах.

У зв`язку із чим, суд вважає, що в результаті здійснення спеціального досудового розслідування та проведення спеціального судового провадження були дотримані права обвинуваченої на захист та доступ до правосуддя.

Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, визначених КПК України, враховуючи, що суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість у ході розгляду даного кримінального провадження створив їм необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, надано не було.

Таким чином, провівши згідно зі ст.337 КПК України судовий розгляд в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акта, всебічно, повно й неупереджено дослідивши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, вищезазначені безпосередньо досліджені докази, суд визнає належними, допустимими, достовірними та в сукупності достатніми для прийняття рішення про винуватість обвинуваченої ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікує її дії за ч. 1 ст.111 КК України (в редакції від 08.04.2014 № 1183-VІІ), як державна зрада, тобто діяння, умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності: надання іноземній державі допомоги в проведенні підривної діяльності проти України.

Призначаючи вид та міру покарання обвинуваченій ОСОБА_10 , суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України бере до уваги ступінь суспільної небезпеки та тяжкість вчиненого нею кримінального правопорушення, характеризуючі дані про її особу, пом`якшуючі та обтяжуючі обставини.

Так, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченою ОСОБА_10 кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином, те, що об`єктом вчиненого кримінального правопорушення є основи національної безпеки України та дані про її особу.

Обставин, які б у відповідності до ст. 66 КК України пом`якшували покарання та обтяжували покарання у відповідності до ст. 67 КК України обвинуваченої ОСОБА_10 судом не встановлено.

На підставі викладеного, враховуючи обставини вчиненого кримінального правопорушення, наведені вище, дані про особу обвинуваченої, її вік, рід занять, займану посаду, факт зайняття нею посади судді рф на тимчасово окупованій території України, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, вважає за необхідне призначити ОСОБА_10 покарання, передбачене санкцією закону, за яким визнав її винуватою, у виді позбавлення волі на певний строк, оскільки таке покарання є необхідним і достатнім для її виправлення й попередження вчинення нових злочинів, призначеним відповідно до загальних засад, визначених ст. 65 КК України.

Саме таке покарання на переконання суду буде необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_10 та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, призначеним відповідно до загальних засад, визначених ст. 65 КК України.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_10 слід рахувати з моменту звернення вироку до виконання, тобто із дня її фактичного взяття під варту.

Долю речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368-371, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_10 визнати винуватою у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 111 КК України (в редакції від 08.04.2014 № 1183-VІІ), та призначити їй покарання у виді позбавленні волі на строк 13 (тринадцять) років.

Строк відбування покарання ОСОБА_10 рахувати з моменту з моменту звернення вироку до виконання, тобто із дня фактичного взяття її під варту.

Речові докази - зберігати в матеріалах справи.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення, а особою, що утримується під вартою протягом цього ж строку з моменту отримання копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, захиснику та прокурору.

Суддя