Справа № 646/9605/25
Провадження № 1-кс/646/2383/2025
УХВАЛА

іменем України

14.10.2025 року Основ`янський районний суд міста Харкова у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

та захисника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Харкові в режимі відеоконференції клопотання старшого слідчого СВ Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_5 , погоджене з прокурором Куп`янської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002481 від 04.09.2023 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Волноваха Донецької області, громадянина України, не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 436-2 КК України,

В С Т А Н О В И В :

26.09.2025 року до Основ`янського районного суду міста Харкова надійшло вказане клопотання, в обґрунтування якого зазначено, що СВ Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002481 від 04.09.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 436-2 КК України.

20.08.2025 року у вищевказаному кримінальному провадженні повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 436-2 КК України ОСОБА_8 , у якого 29.09.2022 року, більш точного часу не встановлено, виник злочинний умисел, направлений на глорифікацію осіб, які здійснювали збройну агресію Російської Федерації проти України, розпочату у 2014 році та представлення збройної агресії Російської Федерації проти України, як внутрішнього громадянського конфлікту з використанням засобів масової інформації. Реалізуючи свій протиправний умисел, 29.09.2022 року в денний час доби, більш точного часу не встановлено, перебуваючи на території пункту тимчасового перебування біженців у наметовому містечку, розташованого за адресою: Російська Федерація, м. Бєлгород, добровільно, без будь-якого психічного та фізичного примусу, надав згоду на фіксування невстановленими особами його промови за допомогою спеціальної аудіо-відео записувальної техніки. Надалі, невстановленими особами 29.09.2022 року на офіційному відеохостингу «YouTube» на каналі ( ІНФОРМАЦІЯ_2 » який є відкритим та загальнодоступним невизначеній кількості осіб, було опубліковано відеозапис із ОСОБА_8 за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_2 який має назву « ІНФОРМАЦІЯ_3 », у зв`язку з чим він став доступним для ознайомлення та відтворення невизначеній кількості людей. Вказаний відеозапис містить висловлювання такого змісту: «Спасибо, что через базу я прошел без телефона, без ничего. Нашли телефон, я же не знал куда звонить и как идти». На цьому інтерв`ю закінчується. На 02 хв. 46 сек. у кадрі знову з`являється чоловік, який надає інтерв`ю журналістам. Він пояснює, що: «Я с 1997 года рукоположенный. Служил 17 лет в Николаевской епархии. Но у нас вот это, как-бы мы две недели под бомбежками были, как началось, и там без перестану Купянск бомбился. Там ничего не осталось, разбомблено все, людей все вывозили. А потом 21 сентября ко мне приехали украинские солдаты. Я уходить от туда вообще не собирался, потому что у меня церковь и у меня люди. Мне нужно было заниматься гуманитаркой. Потом, когда началась бомбежка, я опять не собирался уходить, но украинские солдаты, которые пришли 21 сентября. У меня сыновья в ЛНР воевали против Украины. 4 и у меня начался допрос. Меня скрутили, наручники одели, били прикладами. Допрашивали, где сыновья воюют. Я говорю, что они сейчас не воюют, они работают в России. Ну и военные начали задавать вопросы какие мне задания давали, когда мы придем, что ты должен делать. Сделали из меня агента, а какой я агент. Я никакого отношения до этого не имел. Ну вот так они меня избивали, я так понял, что будут меня забирать. Они меня до вечера отпустили, сказали никуда с дому не выходить. Ну а я, утром встал и пришлось выбираться, потому что боязнь за то, что меня куда-то увезут. Они поиздевались, автомат наставляли, застрелить обещали. Так бы я никуда не ушел. А тут у меня выхода не было. Я вышел пешком, через Ковшаровку, пешком пошел. И от Сватово уже солдаты РФ меня повезли. У них в БМП я ночевал, они мне камуфляж дали. Потом в камазе ехал до границы. До ОСОБА_9 потом меня уже везли, тоже человек там помог. И в Валуйках я сел на автобус и приехал сюда, в Белгород. Допрос продолжался тогда у меня около часа. Они никем не представлялись, они просто в форме вошли все. Как украинские солдаты. Ну они ведут себя как, реагируют на все российское. У меня был пакет солдатский, так они его сразу буцать начали, что такое, ты что, Россию любишь? Деньги даже нашли российские, а это что такое, спрашивают меня. А если ленточку георгиевскую найдут - это вообще будет страх. Ну я вот сравниваю просто, когда россияне заходят, они на флаг украинский не обращают внимание - все равно, а украинцы на российское - это как бык на красное кидаются. Начали забирать тех, кто работал в полиции, искать, кто сотрудничал с Россией, то они их забирали на ОСОБА_10 , я слышал, вывозили. Если сотрудничество с Россией какое-то было, то забирали. То есть вообще любое отношение. Я слышал даже, что говорили, что они установят кто гуманитарку российскую получал и с теми разбираться будут. А люди говорят, а что нам, с голоду умирать или что? То есть отношение да, такое, такого не должно быть. Я всегда говорил, что Россия и Украина для меня это одно, я в СССР родился, в армии служил на Тихоокеанском флоте, и для меня это как одна страна. Вот они, солдаты, мне и говорили, что я русский мир пропагандирую, что они меня научат Украину любить. Я всегда говорил, что Украина и Россия это один народ, мы на одном языке разговариваем, мы друг друга понимаем. Европа вот эта, НАТО, английский язык мы не те, нам это не надо, мы не один народ. Ну а почему реакция такая на русских вот это для меня не понятно». Вказана промова ОСОБА_8 містить інформацію щодо глорифікації осіб, які здійснювали збройну агресію Російської Федерації проти України, розпочату у 2014 році та представлення збройної агресії Російської Федерації проти України як внутрішнього громадянського конфлікту з використанням засобів масової інформації, має публічний характер та виражена у формі фактичних тверджень і оцінних суджень, які потенційно можуть вплинути на свідомість аудиторії, яка з нею ознайомилась, з метою зміни системи цінностей, емоційного стану, світогляду користувачів.

Таким чином, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 436-2 КК України, тобто у глорифікації осіб, які здійснювали збройну агресію Російської Федерації проти України, розпочату у 2014 році та представленні збройної агресії Російської Федерації проти України як внутрішнього громадянського конфлікту з використанням засобів масової інформації.

20.08.2025 року у відповідності до ст. ст. 276-278 КПК України складено письмове повідомлення про підозру у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 436-2 КК України.

У зв`язку зі збройною агресією Російської Федерації, воєнним станом в Україні, захопленням територій України та проведенням бойових дій, беручи до уваги те, що існують достатні підстави вважати, що ОСОБА_8 перебуває на тимчасово окупованій території України або на території РФ та обґрунтовану неможливість вручити повістку про виклик останній, з дотриманням вимог ст. ст. 111, 135, 278 КПК України, в газеті «Урядовий кур`єр» № 169 (8094) від 20.08.2025, яка є засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора опубліковано повістку про виклик ОСОБА_8 на 22.08.2025 року, 23.08.2025 року і 25.08.2025 року за зазначеною в повістці адресою для проведення слідчих та процесуальних дій у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002481 від 04.09.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 436-2 КК України, допиту в якості підозрюваного.

10.09.2025 року підозрюваного ОСОБА_8 у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002481 від 04.09.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 436-2 КК України, оголошено у розшук.

Згідно з інформацією, наданою оперативним підрозділом, ОСОБА_8 не перетинав кордон України через діючі пункти пропуску та після початку деокупації Куп?янського району Харківської області виїхала на територію держави-агресора Російської Федерації.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 436-2 КК України, повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме протоколом огляду предметів від 11.02.2024 року; протоколом огляду предметів від 15.02.2024 року; висновком експерта № 36/Л/3/2 від 01.08.2025 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 , яка повідомила, що вона працювала на посаді секретаря в сільській раді с. Моначинівка. В с. Моначинівка наявний храм « ОСОБА_12 », в якому протягом останніх п`яти років до повномасштабного вторгнення РФ службу здійснював ОСОБА_8 , який жителям відомий як «батько ОСОБА_13 ». ОСОБА_8 проживав у м. Куп`янську. Під час повномасштабного вторгнення РФ з 24.02.2022 року проїзд у с. Моначинівка з м. Куп`янську був ускладнений, по дорозі було встановлено декілька блокпостів через що перший час служби в храмі не проводились. Вона почула від місцевих, що ОСОБА_8 виказував, що Росія і України це один народ, що вони почали бути разом. Також вона чула, що його сини воювали у 2014-2015 роках у складі сепаратистських підрозділів проти ЗСУ на окупованій території Донецької та Луганської областей. Крім того, вона чула, що ОСОБА_8 підтримував дружні відносини з ОСОБА_14 , який раніше був настоятелем у храмі в Дворічній, який також виказував прихильність військовим РФ та здійснював релігійні обряди на підтримку військ РФ; протоколом допиту свідка ОСОБА_15 , яка повідомила, що у с. Моначинівка наявний храм « ОСОБА_12 », в якому протягом останніх трьох-п`яти років до повномасштабного вторгнення РФ службу здійснював ОСОБА_8 , який жителям відомий як «батько ОСОБА_13 ». Храм був невеликий, служба здійснювалась нерегулярно, в основному на церковні свята. Їй відомо, що ОСОБА_8 під час повномасштабного вторгнення РФ з 24.02.2022 року негативно проявив себе, а саме виказував підтримку військовим РФ. Також останній хрестив та здійснював інші релігійні обряди військової техніки РФ, яка проїжджала повз село. Також останній виказував, що Росія та Україна це один народ, вони повинні бути разом. Також вона чула, що його сини воювали у 2014-2015 роках у складі сепаратистських підрозділів проти ЗСУ на окупованій території Донецької та Луганської областей. Крім цього, ОСОБА_8 підтримував дружні відносини із ОСОБА_14 , який раніше також здійснював службу у храмі с. Моначинівка, але під час повномасштабного вторгнення РФ бу настоятелем Свято-Успенського храму у с. Дворічна, який також виказував прихильність військовим РФ та здійснював релігійні обряди на підтримку військ РФ. Крім того, вона бачила в Інтернеті відеозапис, де ОСОБА_8 після деокупації м. Куп`янську, надає інтерв`ю журналістам українських телеканалів, та каже, що ЗСУ розбиває міста. Також, вона чула, що ОСОБА_8 виїхав до РФ.

На переконання слідчого, нині існують ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які виправдовують обрання підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні та продовжити кримінальне правопорушення, у якому він підозрівається або вчинити інше кримінальне правопорушення. А також на думку слідчого, застосування більш м`якого запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 не є можливим.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання у повному обсязі, просив його задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у ньому. Вказав, що є достатньо підстав вважати, що підозрюваний ОСОБА_8 переховується від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Підозрюваний ОСОБА_7 у судове засідання не прибув, про час та місце проведення судових засідань повідомлявся шляхом направлення повістки через захисника на електронну пошту та публікації повістки на офіційному вебсайті суду.

Захисник підозрюваного ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_4 щодо клопотання сторони обвинувачення про застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_7 просила відмовити у його задоволенні, посилаючись на безпідставність та відсутність ризиків. Вказала на відсутність інформації щодо перетинання ОСОБА_8 кордону України через діючі пункти пропуску та щодо його знаходження на території Російської Федерації.

Заслухавши думку учасників, висловлену у судовому засіданні, дослідивши клопотання та надані матеріали, слідчий суддя приходить до наступного.

Відповідно до ст. 131 КПК України, з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи його забезпечення, до яких віднесені, зокрема і запобіжні заходи.

Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Зі змісту ч. ч. 1, 6 ст. 193 КПК України вбачається, що розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті. Слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених ст. 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Таким чином, під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, за відсутності підозрюваного у порядку ч. 6 ст. 193 КПК України, має бути встановлено наявність достатніх підстав вважати, що підозрюваний виїхав або оголошений у міжнародний розшук.

10.09.2025 року винесено постанову про оголошення ОСОБА_8 у розшук.

Згідно з інформацією, наданою оперативним підрозділом, ОСОБА_8 кордон України через діючі пункти пропуску не перетинав та після початку деокупації Куп`янського району Харківської області виїхав на територію держави-агресора Російської Федерації, що обґрунтовує неможливість вручити повістку про виклик особи, у зв`язку з чим, з дотриманням вимог ст. ст. 111, 135, 278 КПК України, в газеті «Урядовий кур`єр» № 169 від 20.08.2025 року, яка є засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора опубліковано повістку про виклик ОСОБА_8 на 22.08.2025 року, 23.08.2025 року та 25.08.2025 року за зазначеною в повістках адресою для проведення слідчих та процесуальних дій у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002481 від 04.09.2023 року, отримання письмового повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 436-2 КК України, допиту в якості підозрюваного.

Враховуючи наведені норми та обставини у сукупності, слідчий суддя дійшов висновку про можливість розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу за відсутності підозрюваного, оскільки він виїхав за межі України та оголошений у розшук.

Під час судового розгляду встановлено, що слідчим відділом СВ Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області проводиться досудове слідство у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002481 від 04.09.2023 року, відносно підозрюваного ОСОБА_7 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 436-2 КК України.

20.08.2025 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 436-2 КК України.

Постановою старшого слідчого СВ Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_5 від 23.09.2025 року досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні зупинене.

26.09.2025 року постановою старшого слідчого СВ Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_5 досудове розслідування відновлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 42 КПК України, підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому ст. ст. 276-279 КПК України, повідомлено про підозру.

Згідно з ч. 1 ст. 278 КПК України, письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень.

Отже, сторона обвинувачення підозрює ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 436-2 КК України, а саме у глорифікації осіб, які здійснювали збройну агресію Російської Федерації проти України, розпочату у 2014 році та представленні збройної агресії Російської Федерації проти України як внутрішнього громадянського конфлікту з використанням засобів масової інформації.

Оцінюючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення за наведених у повідомленні про підозру обставин, слідчий суддя керується стандартом доказування «обґрунтована підозра». Цей стандарт є менш суворим у порівнянні зі стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується під час розгляду висунутого особі обвинувачення по суті, та не передбачає оцінку доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочину.

Як зазначав Європейський Суд з прав людини у рішеннях «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України» під обґрунтованою підозрою Європейський суд розуміє існуючі факти або інформацію, яка може переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити кримінальне правопорушення. Отже, факти, які є причиною виникнення підозри, не обов`язково повинні бути такими ж переконливими, як ті, що вимагаються для обвинувального вироку чи висунення обвинувачення особі, але вони мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування та застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

На підставі оцінки сукупності отриманих фактів та обставин слідчий суддя лише визначає, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для обрання щодо неї запобіжного заходу.

Обґрунтованість повідомленої ОСОБА_8 підозри підтверджується наданими слідчим матеріалами, зокрема: протоколом огляду предметів від 11.02.2024 року, протоколом огляду предметів від 15.02.2024 року, висновком експерта № 36/Л/3/2 від 01.08.2025 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_11 , протоколом допиту свідка ОСОБА_15 .

Відомості, які містяться у наведених матеріалах та інших доданих до клопотання доказів узгоджуються з обставинами, зазначеними у повідомленні про підозру, підтверджують їх та у своїй сукупності дають вагомі підстави для висновку про обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 436-2 КК України.

Під час вирішення питання про обрання особі запобіжного заходу повноваження слідчого судді в частині оцінки допустимості доказів обмежуються випадками, передбаченими ст. 87 КПК України, втім доводи про наявність таких підстав стороною захисту не повідомлялися.

Слід наголосити, що стандарт доказування «обґрунтована підозра» обмежує міру, до якої слідчий суддя може оцінювати обставини, відомості про які надані сторонами. В межах оцінки питань, обумовлених розглядом клопотання, слідчий суддя не констатує та не має права констатувати винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Згідно ч. 6 ст. 193 КПК України, слідчий суддя обирає запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого за наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

На переконання слідчого судді, очікування можливого покарання саме по собі може бути реальним мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, який зазначав, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування (п. 80 рішення у справі «Ілійков проти Болгарії»).

Разом з тим, сама лише тяжкість кримінального правопорушення та можливого покарання без врахування інших факторів не є достатньою підставою для висновку про наявність такого ризику.

10.09.2025 року винесено постанову про оголошення ОСОБА_8 у розшук, оскільки після початку деокупації Куп`янського району Харківської області він виїхав на територію держави-агресора Російської Федерації, місце його знаходження не встановлено, на виклики слідчого, належним чином повідомленим та обізнаним про повідомлення йому про підозру, не з`являється.

Наведені обставини у своїй сукупності свідчать про те, що ОСОБА_8 , усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання, не лише може переховуватися, але і переховується від органів досудового розслідування та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Викладене переконує слідчого суддю в обґрунтованості доводів сторони обвинувачення щодо наявності цього ризику.

Щодо ризику незаконного впливу на свідків, під час оцінки цього ризику слідчий суддя виходить з того, що показання свідків, як тих, що вже допитані в ході досудового розслідування, так і тих, які можуть бути допитані у подальшому, є процесуальними джерелами доказів (ч. 2 ст. 84 КПК України) та можуть мати важливе значення в контексті предмету доказування у цьому кримінальному провадженні.

Встановлена кримінальним процесуальним законом процедура отримання показань свідків передбачає безпосереднє сприйняття їх судом у судовому засіданні (ст. 23, 224 КПК України). Отже, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Тобто наведені обставини свідчать про обґрунтованість доводів слідчого в частині наявності ризику незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні з метою їх спонукання до відмови у наданні викривальних показань чи до перешкоджання в одержанні слідством документів, що мають істотне значення для досудового розслідування.

Таким чином, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 , у разі визнання його винуватим, з огляду на вірогідність переховування від суду; впливу на свідків, свідчать про наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Разом з тим, під час розгляду клопотання встановлено, що ОСОБА_7 раніше не судимий. Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_7 притягався до кримінальної відповідальності поза межами вказаного кримінального провадження.

Суд вважає, що прокурором не доведено існування ризиків, передбачених п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ним належно не обґрунтовано, яким саме іншим чином ОСОБА_7 може продовжити кримінальне провадження, а також, що обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення.

З урахуванням обґрунтованої підозри та встановлених ризиків кримінального провадження, на цьому етапі кримінального провадження обрання запобіжного заходу є об`єктивно необхідним з метою досягнення дієвості кримінального провадження і забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Слідчий суддя враховуючи обґрунтованість підозри, встановлені ризики, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення та оцінивши наведені обставини у сукупності, дійшов висновку, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є пропорційним для запобігання ризикам, наведеним у клопотанні слідчого. Крім того, після затримання підозрюваного і не пізніше як через 48 годин з часу його доставки до місця кримінального провадження, слідчий суддя має розглянути за його участі питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід.

В межах цього провадження слідчий суддя не перевіряє питання недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання встановленим ризикам, оскільки, відповідно до ст. 194 КПК України такі обставини встановлюються під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Натомість, згідно з ч. 6 ст. 193 КПК України під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя має перевірити лише наявність підстав, встановлених у ст. 177 КПК України.

КПК України не встановлює альтернативних запобіжних заходів, у випадку, якщо підозрюваний виїхав з України та оголошений у розшук. Відповідно, обрання такого запобіжного заходу зумовлене поведінкою самого підозрюваного та наявністю підстав, передбачених ст. 177 КПК України.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 183, ч. 4 ст. 197 КПК України слідчий суддя не зазначає строку дії цієї ухвали, не визначає розмір застави та, відповідно, не покладає на підозрюваного обов`язки.

Отже, клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 131, 132, 176-179, 193-199, 309, 369-372, 376, 532 КПК України, слідчий суддя -

У Х В А Л И В :

Клопотання старшого слідчого СВ Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_5 , погоджене з прокурором Куп`янської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002481 від 04.09.2023 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 задовольнити.

Обрати підозрюваному ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 436-2 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

Після затримання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і не пізніше як через 48 годин з часу його доставки до місця кримінального провадження розглянути з його участю питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід.

Роз`яснити, що згідно з положеннями ч. 6 ст. 193 КПК України, після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу його доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним - в той же строк, але з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Слідчий суддя