Номер провадження: 11-кп/813/1986/25
Справа № 501/464/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.10.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 та її захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу прокурора Чорноморської окружної прокуратури Одеської обл. ОСОБА_9 на вирок Іллічівського міського суду Одеської області від 22.04.2025 у к/п № 00000067 від 26.01.2025 стосовно:

ОСОБА_7 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Чорноморськ Одеської обл., громадянки України, із середньою освітою, офіційно не працевлаштованої, одруженої, маючої 3-ох дітей, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

- обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Оскаржуваним вироком суду 1-ої інстанції ОСОБА_10 визнано виною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначене їй покарання із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України у виді штрафу у розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 1700 грн.

Золоту каблучку вирішено вважати повернутою власнику потерпілій ОСОБА_11

22.01.2025 в період до 01:00 год, ОСОБА_10 прибула в домоволодіння до своєї знайомої ОСОБА_12 , за адресою: АДРЕСА_2 , де вже знаходилась ОСОБА_11 . В подальшому вони втрьох вживали спиртні напої. Після сумісного вживання спиртних напоїв, ОСОБА_10 , втомившись пішла до кімнати. В цей час ОСОБА_10 , побачила жіночу сумку, білого кольору, що належить ОСОБА_11 , керуючись раптово виниклим корисливим мотивом, діючи з прямим умислом в умовах воєнного стану, направленим на таємне викрадення чужого майна, скориставшись тим, що ОСОБА_11 , не спостерігає за її діями, таємно викрала з жіночої сумки, білого кольору золоту каблучку вагою 6,17 грам, вартістю 15 534,40 грн, яку сховала до кишені свого халату. Після чого, покинула приміщення будинку, отримавши можливість розпоряджатися викраденим майном на власний розсуд.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі прокурор Чорноморської окружної прокуратури Одеської обл. ОСОБА_9 не погодився з оскаржуваним вироком в частині призначеного покарання, оскільки призначене покарання не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Зокрема, прокурор ОСОБА_9 зазначив, що суд 1-ої інстанції правильно застосував приписи ч. 1 ст. 69 КК України і перейшов до іншого, більш м`якого покарання ніж те, яке передбачене санкцією ч. 4 ст. 185 КК України. Водночас таке покарання як штраф у розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян внаслідок надмірної м`якості суперечить вимогам ст. 50 та п. 1 ч. 1 ст. 65 КК України й не надасть можливості достягти мети виправлення обвинуваченої та запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень, крім того, встановлений судом розмір штрафу є в рази меншим за розмір майнової шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, яка складає 15 534,4 грн.

Враховуючи викладене, прокурор ОСОБА_9 просить скасувати вирок в частині призначеного покарання та ухвалити в цій частині новий вирок, яким призначити ОСОБА_10 покарання із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України у виді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн. В іншій частині вирок залишити без змін.

В судовому засіданні апеляційного суду прокурор ОСОБА_6 підтримав апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_9 та просив її задовольнити, обвинувачена ОСОБА_10 та її захисник ОСОБА_8 заперечували щодо задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, з`ясувавши позиції учасників провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд дійшов висновку про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до приписів ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно із ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Системний аналіз вироку суду 1-ої інстанції показав, що оскаржуване судове рішення приписам наведеної норми кримінального процесуального закону відповідає не в повному обсязі з огляду на наступні обставини.

Мотивуючи доведеність вини обвинуваченої ОСОБА_10 у вчинені інкримінованого їй злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, суд 1-ої інстанції, враховуючи позицію обвинуваченої, яка повністю визнала свою вину у вчинені злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті та надала суду пояснення про те, яким чином нею було скоєно злочин,на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, з`ясувавши, що всі учасники провадження правильно розуміють обставини справи, впевнившись у добровільності їх позицій, за згодою учасників судового провадження,визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та обмежився лише допитом обвинуваченої, дослідженням документів, що стосуються особи обвинуваченої та речових доказів.

Враховуючи те, що винуватість ОСОБА_10 у вчиненні злочину, що їй інкримінується, а також кваліфікація її дій не оспорюється, апеляційний суд не переглядає оскаржуваний вирок в цій частині та констатує, що суд 1-ої інстанції, належним чином оцінив досліджені під час судового розгляду докази з точки зору належності, допустимості, достовірності та правильно кваліфікував її за ч. 4 ст. 185 КК України за ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

Щодо доводів прокурора про скасування вироку в частині призначеного ОСОБА_10 покарання апеляційний суд звертає увагу на таке.

За приписами ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Згідно із ст. 65 КК України суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до абз. 2 п. 1 Постанови Пленуму ВСУ №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

При цьому, ч. 1 ст. 69 КК України передбачено, що за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429, 437-439, 442, 442-1 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. За вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суд з підстав, передбачених цією частиною, може призначити основне покарання у виді штрафу, розмір якого не більше ніж на чверть нижчий від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

В даній справі суд 1-ої інстанції встановив наявність декількох обставин, які пом`якшують покарання, а саме щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та добровільне відшкодування завданого збитку, а також врахував характеристики особи обвинуваченої, а саме відсутність судимостей, її молодий вік (25 років), наявність у неї трьох малолітніх дітей віком 2 роки, 4 роки та 8 років, відсутність відомостей щодо перебування обвинуваченої на обліку в нарколога та психіатра та на підставі ч. 1 ст. 69 КК України вирішив призначити обвинуваченій більш м`який вид основного покарання, не зазначений в санкції ч. 4 ст. 185 КК України, а саме штраф в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Разом з тим, погоджуючись із доводами сторони обвинувачення, апеляційний суд доходить висновку про те, що покарання обвинуваченій ОСОБА_10 призначено без належного врахування всіх обставин справи та характеристик її особи.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду 1-ої інстанції щодо можливості застосування приписів ч. 1 ст. 69 КК України в даній справі зважаючи на обставини справи: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування обвинуваченою шкоди, завданої потерпілій та повернення останній каблучки, молодий вік обвинуваченої (25 років), наявність у неї трьох малолітніх дітей віком 2 роки, 4 роки та 8 років.

Однак, апеляційний суд вважає необхідним звернути увагу, що за ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Тобто, призначене судом покарання за вчинений злочин повинно відповідати меті та виконувати завдання, визначені кримінальним законом, направлені на превенцію нових злочинів та виправлення винної особи, що в тому числі передбачає дотримання принципу співмірності покарання вчиненому злочину.

Відповідно до обвинувального акту вартість викраденої в потерпілої каблучки складає 15 534,4 грн. При цьому, в досудовій доповіді орган пробації, на підставі аналізу характеристик особистості обвинуваченоїОСОБА_10 , історії правопорушень, її способу життя оцінив ризик вчинення повторного кримінального правопорушення на рівні середній та зробив висновок про можливість виправлення без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк.

З врахуванням наведеного, на переконання апеляційного суду, призначене судом 1-ої інстанції покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян є занадто м`яким та не в повній мірі відповідає меті покарання, визначеній кримінальним законом, виправленню обвинуваченої ОСОБА_13 , попередження вчинення нею нових правопорушень, а також, її особі.

З огляду на обставини даної справи, враховуючи розмір завданої шкоди, наявність декількох обставин, які пом`якшують покарання, а також характеристики особи обвинуваченої (молодий вік, наявність трьох дітей), апеляційний суд вважає, що покарання у виді штрафу в розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян за вчинення обвинуваченою злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України є достатнім, необхідним та в цілому відповідає приписам кримінального закону й загальній меті призначеного покарання.

Відповідно до приписів п. 3 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду 1-ої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок повністю чи частково та ухвалити новий вирок.

Частиною 2 ст. 409 КПК України передбачено, що підставою для скасування або зміни вироку суду 1-ої інстанції може бути також невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Згідно із приписами ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання.

Враховуючи вище наведене, апеляційним судом встановлена наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги прокурора ОСОБА_9 та скасування оскаржуваного вироку суду 1-ої інстанції, в частині призначеного покарання з ухваленням в цій частині нового вироку.

Одночасно, колегія суддів звертає увагу, що обвинуваченою були надані апеляційному суду докази зміни прізвища з ОСОБА_14 на ОСОБА_15 , що підтверджується копією Свідоцтва про шлюб (виданого повторно) Серії НОМЕР_1 від 16.08.2025, тому у вироку необхідно зазначити і нове прізвище ОСОБА_14 , а саме ОСОБА_15 .

Керуючись ст.ст. 24, 370, 404, 405, 407, 409, 414, 420, 424, 532, 615 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу прокурора Чорноморської окружної прокуратури Одеської обл. ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Іллічівського міського суду Одеської області від 22.04.2025, яким ОСОБА_10 , визнано винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України скасувати в частині призначеного покарання.

Ухвалити в цій частині новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 за вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України покарання із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 8 500 (вісім тисяч п`ятсот) грн.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку до Верховного суду протягом трьох місяців з дня набрання ним законної сили.

Копію вироку вручити засудженій та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати її в суді.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4