Справа № 944/3644/25
Провадження №1-кп/944/1366/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.10.2025 рокум.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області в складі:

головуючої судді - ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника - ОСОБА_5

представника потерпілої ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в місті Яворові кримінальне провадження відомості щодо якого 15 березня 2025 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000171 про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Новояворівськ Львівської області, українця, громадянина України, студента 3 курсу НУ «Львівська політехніка», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_4 , 14 березня 2025 року, об 23год. 30хв., керуючи технічно-справним автомобілем марки «Citroen Berlingo», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись в межах населеного пункту м.Новояворівськ Яворівського району Львівської області, по вул.С.Бандери, поблизу будинку №28, у напрямку вул.Т.Шевченка у м.Новояворівськ, всупереч ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», згідно якої учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, порушив вимоги Розділу 1 пункту 1.5, Розділу 2 пункту 2.3 (б,д), Розділу 12 пункту 12.3, Розділу 18 пункту 18.1 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 з подальшими змінами та доповненнями, які виразилися в тому, що водій, будучи не уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміну, своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху, рухаючись в межах лівої смуги руху, та наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, не маючи завад технічного характеру для виявлення пішохода, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_7 , яка рухалась в межах нерегульованого пішохідного переходу зліва на право відносно напрямку руху керованого ОСОБА_4 транспортного засобу, внаслідок чого остання отримала тілесні ушкодження у вигляді: синців на передній поверхні лівого плечового суглобу в ділянці надпліччя ліворуч, на внутрішньо-боковій поверхні лівої гомілки в нижній третині, на передній поверхні лівої гомілки в нижній третині, крововилив в м`яких тканинах голови зі сторони їх внутрішньої поверхні в лівій тім`яно-потиличній ділянці, вогнищево-дифузні крововиливи в лівій скроневій, тім`яній та потиличній частці, вогнищеві крововиливи в правій скроневій та потиличній частці та мозочку, вогнищеві крововиливи в тканині базально-стовбурових відділів мозку, які ускладнилась вогнищевою ішемією та набряком мозку, що відносяться до тяжких тілесних ушкоджень по ознаці небезпеки для життя в момент спричинення та перебувають в прямому причинному зв`язку із настанням смерті.

Своїми діями обвинувачений ОСОБА_4 вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху, будучи особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 286 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.2 ст.286 КК України, визнав, посилаючись на обставини, викладених в обвинувальному акті, повністю, щиро розкаявся та пояснив, що 14 березня 2025 року, об 23год. 30хв., керуючи технічно-справним автомобілем марки «Citroen Berlingo», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись в межах населеного пункту м.Новояворівськ Яворівського району Львівської області, по вул.С.Бандери, поблизу будинку №28, у напрямку вул.Т.Шевченка у м.Новояворівськ, рухаючись в межах лівої смуги руху, та наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, не маючи перешкод технічного характеру для виявлення пішохода, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, внаслідок чого здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_7 , яка рухалась в межах нерегульованого пішохідного переходу зліва на право відносно напрямку руху керованого ним транспортного засобу, в результаті цього остання отримала тілесні ушкодження у вигляді. Просить суворо не карати, не позбавляти його волі, оскільки, він сприяв у розкритті злочину, допомагав потерпілій матеріально, в подальшому відповідно до укладеного з потерпілою договору зобов`язується повністю відшкодувати моральну шкоду.

Представник потерпілої адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні подав заяву, про відмову цивільного позивача ОСОБА_8 від цивільного позову. ОСОБА_8 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, внаслідок ДТП. Притензій потерпіла до обвинуваченого не має, спричинена шкода їй відшкодована в добровільному порядку.

Як встановлено у судовому засіданні, покази ОСОБА_4 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

З огляду на те, що обвинувачений свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, визнав повністю, а фактичні обставини справи ніким з учасників судового провадження не оспорюються, відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України за згодою учасників судового розгляду судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. Відповідно до цих вимог закону суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого, дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особи обвинуваченого. Обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, а також те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку. Суд не має сумнівів у добровільності та істинності його позиції.

Відповідно до вимог ст.ст.23,95 КПК України, суд, досліджує докази та обгрунтовує свої висновки лише на тих показаннях, які безпосередньо приймає під час судового засідання.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини передбачено право на справедливий судовий розгляд. Загальні вимоги справедливості, що містяться у ст.6 застосовуються у провадженнях щодо всіх кримінальних справ.

Беручи до уваги п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання»(із змінами станом на 6 листопада 2009 року) при призначенні покарання в кожному випадку суди мають суворо додержувати вимог ст.65 ККУкраїни стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки, саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

З п.3 вищевказаної Постанови слідує, що визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

З урахуванням наведеного, суд допитавши обвинуваченого, дослідивши докази, які характеризують особу обвинуваченого в їх сукупності, приходить до висновку, що в судовому засіданні повністю доведена винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2ст.286 КК України. Кваліфікація дій обвинуваченого є правильною, оскільки, він вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху, будучи особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Дії обвинувачиного ОСОБА_4 за ч.2 ст.286 КК України кваліфіковано вірно.

Згідно ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст.12 КК України, вчинені обвинуваченим ОСОБА_4 кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.286 КК України відноситься до тяжких злочинів.

Згідно вимог ст.65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених в санкції статті (санкції частини статті) особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної

частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне та достатнє для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 відповідно до вимог ст.66 КК України, є щире каяття, активне сприяння у розкритті злочину, та відшкодування спричиненої потерпілій шкоди.

Відповідно до вимог ст.67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_9 судом не встановлено.

Враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_4 його відношення до вчиненого кримінального правопорушення, пом`якшуючі обставини, відсутність обставин які обтяжують покарання, суд приходить до висновку що обвинуваченому слід призначити покарання у межах санкції ч.2 ст.286 КК України у вигляді позбавлення волі з позбавлення права керування транспортними засобами.

Однак, враховуючи особу обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності,його молодий вік, позитивно характеризується за місцем навчання і проживання, його відношення до вчиного кримінального правопорушення, а саме, щире каяття, добровільне відшкодування заподіяної шкоди, який не ідентифікує себе з кримінальною особистістю, думку потерпілої, та відсутність обтяжуючих обставин, слід прийти до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства, а відтак, суд, вважає за можливе застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 вимоги передбачені ст.75 КК України, звільнивши останнього від призначеного судом покарання у вигляді позбавлення волі із встановленням іспитового строку та покладенням обов`язків передбачених ст.76 КК України.

На думку суду, саме такий, вид покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Питання речових доказів слід вирішити у відповідності до вимог ст.100 КПК України.

Згідно з вимогами ч.4 ст.174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації.

Враховуючи наведене, заходи забезпечення у виді арешту, накладені на підставі ухвал слідчого судді Яворівського районного суду Львівської області від 19.03.2025 року слід скасувати.

Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд з обвинуваченого на користь держави стягує документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Відтак, витрати понесені на залучення експертів, слід стягнути з обвинуваченого.

В підготовчому засіданні потерпілою ОСОБА_8 було подано цивільний позов про стягнення з ОСОБА_4 , заподіяної внаслідок ДТП шкоди. В подальшому, під час судового розгляду справи представник потерпілої адвокат ОСОБА_6 скерував на адресу суду заяву про відмову цивільного позивача ОСОБА_8 від цивільного позову ОСОБА_8 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, внаслідок ДТП.

Відповідно до ч.5 ст.128 Кримінального процесуального кодексу України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Оскільки процесуальні відносини, пов`язані із вирішенням питання щодо заяви цивільного позивача про відмову від цивільного позову у кримінальному провадженні, нормами Кримінального процесуального кодексу України не врегульовані, тому зазначені відносини повинні регулюватись нормами Цивільного процесуального кодексу України, що не суперечить загальним засадам кримінального судочинства.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.205 Цивільного процесуального кодексу України суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Враховуючи позицію потерпілої сторони, підстав для неприйняття заяви представника потерпілої про відмову від поданого ним цивільного позову судом не встановлено, це не суперечить закону й інтересам сторін, а також не порушує прав і законних інтересів інших осіб, тому суд дійшов висновку, що відмову ОСОБА_8 від цивільного позову та закрити провадження за цивільним позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_9 про відшкодування шкоди, внаслідок ДТП, у зв`язку з відмовою позивача від позову, слід прийняти.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 124, 174, 368, 370, 371, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати виннуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та призначити йому покарання у виді 03 (трьох) років позбавлення волі з позбавлення права керування транспортними засобами строком 02 (два) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 01 (один) рік якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до вимог ст.76 КК України, покласти на засудженого ОСОБА_4 обов`язки, а саме, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази, а саме:

- автомобіль марки «Citroen Berlingo», реєстраційний номер НОМЕР_1 який переданий в користування та на відповідальне зберігання ОСОБА_10 залишити у її власності;

- цифровий носій інформації формату «DVD-R», на якому наявний відеозапис, та зафіксований механізм розвитку дорожньо- транспортної пригоди, що мала місце 14.03.2025 року о 23:30 год., за адресою: вул.Степана Бандери м.Новояворівськ Яворівського району Львівської області, який зберігається при матеріалах кримінального провадження, після вступу вироку в законну силу залишити при матеріалах кримінального провадження.

Арешт накладений на підставі ухвали слідчого судді Яворівського районного суду Львівської області від 19.03.2025 року на автомобіль марки «Citroen Berlingo», реєстраційний номер НОМЕР_1 - скасувати.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь держави судові витрати за проведення: судово інженерно-транспортної експертизи №СЕ-19/114-25/6921-ІТ від 06.05.2025 в розмірі 4 457грн., №СЕ-19/114-25/6922-ІТ від 06.05.2025 в розмірі 4 457грн., та комплексної експертизи відео-звукозапису та інженерно-транспортної експертизи №1462-Е від 06.06.2025 в розмірі 16 963,20грн., всього 25 877грн. 20коп.

Прийняти відмову ОСОБА_8 від цивільного позову ОСОБА_8 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, внаслідок ДТП, у зв`язку з відмовою позивача від позову.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суд протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Яворівський районний суд Львівської області.

Вирок виготовлено в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

СУДДЯ: ОСОБА_1