Справа № 396/2733/25
Провадження № 1-кп/396/284/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.12.2025 року м. Новоукраїнка

Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючої - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши в приміщенні суду в порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000117 від 26.11.2024 за обвинуваченням,

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Новоукраїнка, Кіровоградської області, зареєстрований та проживаючий за адресою АДРЕСА_1 , громадянин України, освіта повна загальна середня, не працюючий, інвалідом не являється, на утриманні малолітніх, неповнолітніх дітей та осіб похилого віку не має, військовозобов`язаний, в силу ст.89 КК України, вважається таким, що не має судимості,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч.2 ст. 125 КК України.

ВСТАНОВИВ:

25.11.2024 року, близько 13 години ОСОБА_3 , перебував на території господарського двору домоволодіння, в якому проживає, за адресою АДРЕСА_1 . В цей час він почув на вулиці крик своєї сестри ОСОБА_4 . Вийшовши на вулицю, ОСОБА_3 побачив свою сестру та сусідів ОСОБА_5 і ОСОБА_6 . Маючи давні особисті неприязні стосунки з сусідами, та грунті конфлікту що відбувся у ОСОБА_3 з ОСОБА_5 за годину до цього, в нього виник умисел на заподіяння останній тілесних ушкоджень.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на протиправне заподіяння тілесних ушкоджень іншій людині, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, ОСОБА_3 взяв до рук дерев`яну палицю, вийшов на вулицю, підійшов до ОСОБА_5 ззаду та наніс один удар в область голови останньої та один удар в область правої руки.

В результаті нанесених ударів ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодженні у вигляді синця у потиличній ділянці зліва, садна по зовнішній поверхні основної фаланги 2 пальця правої кисті, які відповідно до висновку судової-медичної експертизи відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Зазначені дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфіковані за ознаками кримінального правопорушення за ч. 1 ст.125 КК України, як заподіяння умисного легкого тілесного ушкодження.

Крім цього, 25.11.2024 року, близько 13 години ОСОБА_3 , перебував на території господарського двору домоволодіння, в якому проживає, за адресою АДРЕСА_1 . В цей час він почув на вулиці крик своєї сестри ОСОБА_4 . Вийшовши на вулицю, ОСОБА_3 побачив свою сестру та сусідів ОСОБА_6 і ОСОБА_5 . Маючи давні особисті неприязні стосунки з сусідом ОСОБА_6 , у ОСОБА_3 виник раптовий умисел на заподіяння останньому тілесних ушкоджень.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на протиправне заподіяння тілесних ушкоджень іншій людині, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, ОСОБА_3 взяв до рук дерев`яну палицю, вийшов на вулицю, підійшов до ОСОБА_6 та наніс йому палицею один удар в область голови. Потім ОСОБА_6 з ОСОБА_3 впали на землю, та перебуваючи на землі ОСОБА_3 вкусив ОСОБА_6 за ліву руку.

В результаті нанесених ударів ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодженні у вигляді рани у лівій тім`яній ділянці, які відповідно до висновку судової медичної експертизи відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, та садна у ділянці лівої надбрівної дуги і рани по долонній поверхні 2 пальця лівої кисті, які відповідно до висновку судової медичної експертизи відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Зазначені дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфіковані за ознаками кримінального правопорушення за ч. 2 ст.125 КК України, як заподіяння умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Частиною 2 ст.381 КПК України визначено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності.

Від прокурора Новоукраїнської окружної прокуратури ОСОБА_7 надійшло клопотання, в якому зазначено, що враховуючи те, що підозрюваний ОСОБА_3 беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і разом з потерпілими згодні з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні за їх відсутності, у відповідності до положень ст.381, 382 КПК України, просить суд розглянути кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч.1 ст.125, ч.2 ст. 125 КК України, у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового розгляду в порядку ч.2 ст.302 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_3 захист якого здійснював захисник - адвокат ОСОБА_8 надав письмову заяву, в якій зазначає, що свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень він беззастережно визнає в повному обсязі, вважає, що досудовим розслідуванням обставини вчинення кримінальних правопорушень встановлені в повному обсязі.

Також, у вказаній заяві зазначив, що йому роз`яснено та зрозуміло зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також про його обізнаність у тому, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Крім того, в заяві ОСОБА_3 вказав, що він згодний на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні, добровільно та беззаперечно визнає вину та надає згоду на розгляд обвинувального акту за його відсутності.

Потерпілий ОСОБА_6 , також звернувся до суду з заявою, в якій зазначив, що не заперечує проти розгляду обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за його відсутності.

Потерпіла ОСОБА_5 , також звернулась до суду з заявою, в якій зазначила, що не заперечує проти розгляду обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за її відсутності.

Враховуючи викладене, положення підпункту 6 пункту 4 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №2617-VIII та те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінальних проступків, враховоючи заяву ОСОБА_3 , в якій він зазначає, що не оспорює встановлені під час досудового розслідування обставини і згодний з розглядом обвинувального акта у спрощеному порядку без його участі, відсутність сумнівів в добровільності такої позиції обвинуваченого, з урахуванням заяви потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та клопотання прокурора, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, визначеному статтями 381-382 КПК України.

При цьому, у відповідності до частини 4 ст.107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Таким чином, суд вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінальних проступків повністю доведена. Дії ОСОБА_3 мають правильну правову кваліфікацію за ч. 1 ст.125 КК України, як заподіяння умисного легкого тілесного ушкодження та за ч. 2 ст.125 КК України, як заподіяння умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

У відповідності до частини 2 ст.382 КПК України у вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Органом досудового розслідування встановлено обставини вчинення кримінальних правопорушень, які підтверджують обставини, встановлені судом.

ОСОБА_3 в поданій заяві зазначені обставини не оспорює, вважає, що органом досудового розслідування вони встановлені в повному обсязі, свою вину у вчиненні вказаних кримінальних проступків беззастережно визнає в повному обсязі, його позиція є добровільною та не є наслідком будь-якого примусу.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, дійшов висновку, що під час розгляду обвинувального акту підтверджено факт вчинення ОСОБА_3 кримінальних проступків, дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 125 та ч.2 ст. 125 КК України.

Частиною 1 статті 50 КК України визначено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Відповідно до частини 2 статті 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд відповідно до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до ст.12 КК України є кримінальними проступками, особу винного, який не працює, інвалідом не являється, на утриманні малолітніх, неповнолітніх дітей та осіб похилого віку не має, військовозобов`язаний, за місцем проживання характеризується посередньо, в силу ст.89 КК України, вважається таким, що не має судимості, відсутність до нього претензій майнового та морального характеру з боку потерпілих, не перебуває на "Д" обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога. Обставини, що пом`якшують покарання, - щире каяття, відсутність обставини, які обтяжують покарання, беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні інкримінованих йому кримінальних проступків та дійшов висновку про необхідність призначення йому покарання у вигляді штрафу, встановлених санкцією ч. 1 ст. 125 та ч.2 ст. 125 КК України, за якими він обвинувачується і які передбачають відповідальність за вчинені кримінальні проступки.

Згідно ч.1 ст.70 КК України при сукупності злочинів, суд призначивши покарання за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Пленум Верховного суду України у п. 21 Постанови №7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання»"(з наступними змінами) роз`яснив, що при вирішенні питання про те, який із передбачених ст.70 КК принципів необхідно застосувати при призначенні покарання за сукупністю злочинів (поглинання менш суворого покарання більш суворим або повного чи часткового складання покарань, призначених за окремі злочини), суд повинен врахувати крім даних про особу винного й обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, також кількість злочинів, що входять до сукупності, форму вини й мотиви вчинення кожного з них, тяжкість, їх наслідків, вид сукупності (реальна чи ідеальна) тощо.

Суд вважає, що саме таке покарання є дійсно необхідним і буде цілком достатнім для виправлення винного і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень відповідно до передбачених статтею 65 КК України загальних засад призначення покарання.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Витрати на залучення експерта відсутні.

Долю речових доказів по справі слід вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 , не застосовувався, підстави для його застосування відсутні.

Керуючись ст. 374, 381-382, 394, 424, 473, 475 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125 КК України, ч. 2 ст. 125 КК України та призначити йому покарання:

- за ч. 1 ст. 125 КК України - у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень;

- за ч. 2 ст. 125 КК України - у виді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривень.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді штрафу в розмірі 100 (ста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень.

Речові докази, після вступу вироку в законну силу, а саме:

- дерев`яна палиця, вилучена у ОСОБА_6 , яка знаходиться в камері речових доказів Новоукраїнського РВП - знищити.

- оптичний диск з відеозаписом події, який зберігається в матеріалах кримінального провадження - залишити при матеріалах кримінального провадження.

- медична карта стаціонарного хворого на ім`я ОСОБА_6 , яка передана до КНП «Новоукраїнська міська лікарня» - залишити в КНП «Новоукраїнська міська лікарня».

Відповідно до ч. 4 ст.382 КПК України копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

На вирок учасниками кримінального провадження протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку, ухваленого за результатами спрощеного провадження, може бути подана апеляційна скарга з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

З інших підстав вирок може бути оскаржений до Кропивницького апеляційного суду через Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1