Справа № 214/4857/22
У Х В А Л А

13 січня 2026 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів Покровського районного суду міста Кривого Рогу у складі: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника обвинуваченого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції), розглянувши в судовому засіданні в залі суду в місті Кривому Розі клопотання щодо запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_8 в кримінальному провадженні № 0000168 від 26.05.2022 року щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, -

ПОСТАНОВИЛА:

В провадженні суду перебуває вищевказане кримінальне провадження № 0000168 від 26.05.2022 року щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Прокурор звернувся до суду з письмовим клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого з продовженням застосування застави у визначеному судом розмірі. Своє клопотання прокурор обґрунтовує тим, що ОСОБА_8 , обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення та під час обрання та продовження міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому судом було встановлено ризики, які на цей час не зникли та продовжують існувати. Прокурор зазначає, що в разі зміни обвинуваченому запобіжного заходу ОСОБА_8 зможе переховуватися від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення. Наголосив, що суд зменшив розмір застави до 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Зазначив, що слід покласти обов`язок утриматись від спілкування зі свідками ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ..

Обвинувачений ОСОБА_8 звернувся з письмовим клопотанням про зміну запобіжного заходу на особисте зобов`язання, або не обирати жодного запобіжного заходу. Просив відмовити прокурору у його клопотанні.

Сторона захисту посилалась на те, що обвинувачений ОСОБА_8 перебуває під вартою безпідставно, матеріали справи не містять жодних доказів причетності його до інкримінованого йому злочину, а ризики, зазначені прокурором, є необґрунтованими. Зазначили, що обвинувальний акт є необґрунтованими та незаконними, обвинувачений не вчиняв інкримінованого йому злочину, в діях ОСОБА_8 відсутні ознаки складу кримінальних правопорушень як то державна зрада. Обвинувачений звертався до фізичних та юридичних осіб з проханням надати кошти для застави, проте отримав відмови, через негативні публікації в деяких засобах масової інформації, які порушили його право на презумпцію невинуватості. Звернув увагу, що багатьох осіб з деокупованих територій виправдали. Нагадав, що він переховував у себе військовослужбовців, які свідчили про це в суді.

Обвинувачений ОСОБА_8 заперечив необхідність продовження йому запобіжного заходу. Підкреслив, що вже скоро як чотири роки він знаходиться під вартою, за безпідставним обвинуваченням, в його діях відсутні ознаки складу кримінальних правопорушень. В нього особисто відсутні грошові кошти для сплати визначеної судом застави, оскільки всі свої грошові кошти він витратив на допомогу мешканцям при окупації.

Захисник заперечував щодо продовження запобіжного заходу, через необґрунтованість обвинувачення та відсутність ризиків зазначених прокурором. Звернув увагу, що ОСОБА_8 обвинувачується безпідставно і застосування до нього найсуворішого запобіжного заходу є необґрунтованим.

Заслухавши пояснення учасників судового засідання, ознайомившись з доводами, що викладені в заявлених прокурором та обвинуваченим клопотанні, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Положеннями ч.1 ст.183 КПК України визначено: тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 цього Кодексу.

Зважаючи на стадію кримінального провадження, колегія суддів позбавлена можливості давати оцінку сукупності доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, що є предметом обговорення при ухваленні вироку. Наразі прокурором не змінено обвинувачення, що є його виключним процесуальним правом. Стороною захисту подано клопотання про допит свідків, призначення експертизи.

Згідно положень ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; вік та стан здоров`я обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місті його постійного проживання, у тому числі наявність у нього родини й утриманців, а також інші обставини зазначені в законі.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

За змістом положень глави 18 КПК України у взаємозв`язку з вимогами ст. 331 КПК України підставами для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою є наявність раніше заявлених ризиків, які не зменшилися, або нових ризиків, які виправдовують тримання особи під вартою, та неможливість завершення судового провадження до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

У статті 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачене максимальне покарання у виді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічним позбавленням волі, з конфіскацію майна, та на цей час продовжують існувати ризики того, що він може переховуватися від суду з метою уникнення можливого покарання за скоєння інкримінованого йому злочину. Надаючи оцінку можливості обвинуваченому переховуватися від суду або незаконно впливати на інших учасників провадження, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій.

Колегія суддів бере до уваги характер кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_8 , проти основ національної безпеки України у співпраці із представниками держави-агресора, тому має такий високий ступінь суспільної небезпеки, наявність якої свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права обвинуваченого, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей та інтересів суспільства.

Колегія суддів вважає, що продовжує існувати ризик того, що ОСОБА_8 , перебуваючи на волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду шляхом перетину державного кордону України, не виключається і незаконне перетинання державного кордону України і на цей ризик не впливає наявність передбачених законом підстав для перетину держаного кордону України.

Рішенням ЄСПЛ «Клоот проти Бельгії» визначено, що серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших правопорушень. Однак, необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід - необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться.

Верховна Рада підтримала продовження воєнного стану та загальної мобілізації в Україні. Триває широкомасштабна агресія рф проти України. Під час постійних ракетних атак та збройної агресії ризик переховування осіб, які обвинувачуються у держаній зраді, значно зростає погіршення загальної ситуації безпеки та підвищується необхідність в посиленні заходів щодо забезпечення національної безпеки.

В енергетиці України планується запровадити режим надзвичайної ситуації. Станом на 13 січня 2026 року судова влада та правоохоронні органи працюють у безпрецедентних умовах, які об`єктивно обмежують спроможності з ефективного контролю запобіжних заходів.

Перебуваючи на волі в умовах збройної агресії російської федерації проти України, обвинувачений може вчинити інші кримінальні правопорушення проти основ національної безпеки України та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема, з огляду на те, що ОСОБА_8 є депутатом Херсонської міської ради, підприємцем, має політичний вплив в фронтовому регіоні, окупаційні війська знаходяться безпосередньо біля міста Херсон.

Станом на 13 січня 2026 року судовий розгляд триває. Строк дії попередньої ухвали спливає, а судовий розгляд неможливо завершити до цієї дати, з урахуванням подання сторонами нових доказів та процесуальних клопотань.

Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Більш м`який запобіжний захід, крім тримання під вартою, на час розгляду клопотання буде недостатнім для запобігання спробам обвинуваченого переховуватись від органів досудового розслідування та суду, або уникнути кримінальної відповідальності шляхом виїзду за територію України користуючись високим ступенем ризиків під час воєнного стану.

При цьому належить врахувати, що саме внаслідок суспільної небезпечності дій, які безпосередньо пов`язані із воєнним станом, що триває, є об`єктивні підстави вважати, що обвинувачений може переховуватись від правоохоронних органів та суду, що в свою чергу призведе до порушення розумних строків судового розгляду, а також належне дотримання сторонами їх процесуальних прав та обов`язків.

Суд вкотре наголошує, що твердження сторони захисту щодо необґрунтованості пред`явленого обвинувачення, суд вважає передчасними на цій стадії кримінального провадження, оскільки належна правова оцінка цим доводам буде надана під час вирішення справи по суті.

Також необхідно зазначити, що на цьому етапі провадження суд не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх допустимості і достатності для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчинені кримінальних правопорушень.

Питання про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою вирішується під час судового розгляду, тобто на стадії, яка унеможливлює перевірку обґрунтованості підозри, оскільки остання припинила існувати і на заміну їй було висунуте обвинувачення.

Обґрунтованість обвинувачення перевіряється судом, який здійснює судовий розгляд на підставі обвинувального акта шляхом дослідження наданих сторонами кримінального провадження доказів і може бути вирішене шляхом ухвалення остаточного рішення у даному кримінальному провадженні. Таким чином, при вирішенні питання про необхідність продовження застосування запобіжного заходу на стадії судового розгляду вирішальним є питання наявності ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.

У рішенні від 13 січня 2022 року у справі «Істоміна проти України» (Istomina V. Ukraine, заява № 23312/15) ЄСПЛ зазначив, що застава має на меті не забезпечення відшкодування шкоди, завданої у справі, а передусім забезпечення явки особи на судове засідання. Тому розмір застави повинен оцінюватись залежно від особи, про яку йде мова, із урахуванням його/її матеріального стану та інших релевантних критеріїв, що свідчать на користь чи проти явки особи до суду.

З урахуванням даних про особу обвинуваченого, тяжкості і характеру обвинувачення у злочинній діяльності направленої проти основ національної безпеки України, майнового стану, колегія суддів вважає, що застава у визначеному розміру у даному випадку буде цілком достатньою для виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, а перспектива втрати такого грошового забезпечення у випадку порушення ним встановлених обов`язків послужить достатнім стримуючим фактором, що виключає з його сторони будь-яке бажання переховуватися від суду або вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Обвинуваченому ОСОБА_8 неодноразово зменшувалась сума застави, осатаній раз 19 грудня 2025 року. З огляду на вищевикладене, колегія суддів не вважає за можливе зменшити ОСОБА_8 розмір застави визначений попередньою ухвалою.

Керуючись статтями 177, 369, 372, 376 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

В задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 щодо зміни запобіжного заходу відмовити.

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 задовольнити.

Продовжити дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 12 березня 2026 року включно.

На підставі ч. 5 ст. 182 КПК України продовжити ОСОБА_8 запобіжний захід у виді застави в розмірі 300 (трьохсот) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (на момент встановлення), що складає 908 400 (дев`ятсот вісім тисяч чотириста) гривень, яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою на депозитний рахунок Покровського районного суду міста Кривого Рогу.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу в розмірі визначеному в цій ухвалі, у національній грошовій одиниці на такий розрахунковий рахунок: отримувач коштів ТУ ДСА України в Дніпропетровській області, код отримувача 26239738, МФО 820172, банк отримувача ГУ ДКСУ в м. Київ рахунок отримувача UA0017442.

У разі внесення застави та звільнення обвинуваченого ОСОБА_8 з під варти, покласти на нього такі обов`язки: повідомляти прокурора та суд про зміну місця свого проживання; за першим викликом з`являтися до суду; не відлучатися з місця проживання без дозволу прокурора та суду; здати на зберігання до відповідних державних органів свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; носити електронний засіб контролю; утриматись від спілкування зі свідками ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_14 , ОСОБА_12 .

У разі внесення застави та з моменту звільнення з під варти, обвинувачений вважається таким, до якого застосований запобіжний захід у виді застави.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний тест ухвали складено 16 січня 2026 року.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3