Житомирський апеляційний суд
Справа №711/4347/24 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-кп/4805/46/26
Категорія в порядку КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючої судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі секретаря: ОСОБА_5

захисника: ОСОБА_6

обвинуваченої: ОСОБА_7

прокурора: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 на ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 19 грудня 2025 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченій ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області

від 19 грудня 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу обвинуваченій ОСОБА_7 ..

Суд не вбачав підстав для зміни обраного запобіжного заходу, оскільки обвинувачена ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні, в тому числі, і особливо тяжких злочинів, покарання за які передбачено у виді позбавлення волі, знаходиться за межами України, її місцезнаходження наразі встановлено, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою їй обирався з метою затримання на території іноземної держави для застосування щодо неї правових процедур для процесу екстрадиції, передбачених міжнародно-правовими договорами України.

В апеляційній скарзі захисник просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою клопотання про зміну запобіжного заходу задовольнити.

Вважає ухвалу такою, що ухвалена з порушенням вимог ст. 370 КПК України, не є справедливою, законною, обґрунтованою та вмотивованою, не відповідає вимогам ст.ст. 370, 372 КПК України. Зазначає, що письмове повідомлення про підозру обвинуваченій було складене слідчим відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Черкаській області 31.08.2023, і у зв`язку із не встановленням її місця перебування, було вручено у спосіб, передбачений Главою 11 КПК України, в рамках кримінального провадження 0001680. Згодом, 28.09.2023 були виділені з кримінального провадження 0001680 в дане окреме провадження 0000362 в копіях та оригіналах матеріали досудового розслідування за її підозрою.

При цьому, раніше, 05.02.2023, тобто ще до вказаного повідомлення про підозру обвинувачена перетнула державний кордон України, прибула до Великої Британії, де одразу отримала прихисток за програмою Homes for Ukraine (яка була запроваджена урядом Великої Британії саме через війну в Україні). Разом з нею такий прихисток отримали троє її неповнолітніх дітей, та бабуся (мати іншого фігуранта справи ОСОБА_9 ).

До України обвинувачена після 05.02.2023 не поверталась. З батьком та головою ОСББ вона не спілкувалась у жоден спосіб, про вказане повідомлення про підозру до його вступу у справу обізнана не була. Обвинувачена свого часу виїхала за межі України не з метою переховування від кримінального провадження, а у зв`язку з війною, для забезпечення безпеки своїх дітей, себе, а також громадянки ОСОБА_10 , яка є матір`ю ОСОБА_9 , і стосовно неї ОСОБА_9 неодноразово вчиняв домашнє насильство. Квитки для вказаної поїздки були замовлені раніше, до обшуку.

Зазначає, що ОСОБА_9 неодноразово раніше судимий, вчиняв і раніше насильницькі дії стосовно інших, а тому, побоювання обвинуваченої є реальними і обґрунтованими.

Посилається на те, що обвинувачена виїхала за межі України, переховуючись від самого ОСОБА_9 , який неодноразово вчиняв стосовно неї домашнє насильство, з приводу чого вона зверталась до поліції, однак була бездіяльність правоохоронців, всіляко пригнічував її і маніпулював нею, примушуючи вчиняти певні дії, у тому числі що згодом стали підставою для її притягнення до кримінальної відповідальності.

Твердить, що весь вказаний період у обвинуваченої був адвокат БВПД за призначенням, зв`язку з ним вона не мала, і фактично навіть не була обізнана про притягнення її до кримінальної відповідальності, а також не отримувала жодних процесуальних документів.

Про наявність даної кримінальної справи дізналась з опендатабот, після чого одразу звернулась до нього і починаючи з 17.02.2025 він, як адвокат за договором, вступив у дану справу, ознайомився з матеріалами справи в суді і отримав усі матеріали кримінального провадження від прокурора в порядку ст. 290 КПК України.

За його допомогою обвинувачена зареєструвала електронний кабінет в системі «Електронний суд» 20.04.2025 ним було подане відповідне клопотання, після чого обвинувачена щоразу з`являлась в судових засіданнях в режимі відеоконференції з власних технічних засобів в порядку ст. 336 КПК України, не пропустивши жодного засідання.

У Великобританії обвинувачена наразі навчається і працює, що на думку захисника, свідчить про її соціальну адаптацію та законослухняність. На початку цього літа обвинуваченій потрібно було черговий раз заповнити анкету на продовження візи за програмою Homes for Ukraine. Вона нічого не приховала, і вказала в анкеті, що має незавершене кримінальне провадження в Україні.

Зазначає, що утримання ОСОБА_7 під вартою матиме негативні наслідки для дітей та опікуваної особи. Обвинувачена має інвалідність.

На думку захисника, ризики, зазначені в клопотанні прокурора для обрання обвинуваченій запобіжного заходу (переховування від суду, вплив на свідків, знищення доказів, вчинення інших кримінальних правопорушень), наразі зникли, з жодним з інших фігурантів даного кримінального провадження обвинувачена не спілкується.

Зазначає, що обвинувачена не переховується від суду, вона бере участь у засіданнях в режимі ВКЗ в установленому порядку, її місцезнаходження відоме. Щодо строків оскарження зазначає, що текст оскаржуваної ухвали від 19.12.2025 був підписаний суддею 23.12.2025 о 15:03:56, дата доставки його до електронного кабінету 24.12.2025 о 05:11. У зв`язку з нестабільною роботою ЄСІТС її тескт технічно став доступний лише 24.12.2025 о 23:45, після чого був одразу збережений ним у форматі pdf. У ЄДРСР текст оскаржуваної ухвали був оприлюднений 25.12.2025. На думку захисника, останнім днем апеляційного оскарження слід вважати 30.12.2025. Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника та обвинуваченої, які підтримали апеляційну скаргу, заперечення прокурора щодо доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав. Доводи апелянта про пропуск строків на апеляційне оскарження ухвали з поважних причин є обґрунтованими, а тому його апеляційна скарга підлягає розгляду. Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення. Зазначених вимог закону судом першої інстанції дотримано. Згідно до вимог ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу. При цьому, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з врахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; ризик переховування від суду; можливість вчинення іншого правопорушення особою; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством. Суд першої інстанції, вирішуючи питання про зміну запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_7 , вказаних вимог кримінального процесуального закону дотримався в повному обсязі, оцінив у сукупності всі обставини, що враховуються при вирішенні питання про зміну запобіжного заходу у виді тримання під вартою, як того вимагають приписи статей 177, 183 та 331 КПК України. Згідно ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених ст. 177 КПК України, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу. Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції були дотримані зазначені вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про обрання обвинуваченій ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, повно та об`єктивно досліджені всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування такого запобіжного заходу, при цьому в ухвалі наведені мотиви, з яких було прийнято відповідне рішення. Під час розгляду суд першої інстанції встановив, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, оскільки обвинувачена ОСОБА_7 не виконує покладені на неї процесуальні обов`язки щодо явки до суду та її місце проживання ні суду, ні прокурору було не відоме, у зв`язку з чим тривав її розшук, а тому була необхідність в обранні щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою. У ході проведення досудового розслідування отримано відповідь на запит про надання інформації від головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України за №91-44867/18/23-Вих від 18.09.2023, відповідно до якого ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 05.02.2023 перетнула державний кордон України у пункті пропуску Шегині Львівської області. ОСОБА_7 згідно обвинувального акту обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, відповідальність за які передбачена ч.2 ст.190, ч.5 ст.27 ч.4 ст.190 та ч.3 ст.209 КК України, що є особливо тяжким злочином. Відповідно до реєстру матеріалів досудового розслідування кримінального провадження № 0000362 від 28.09.2023 року внесення відомостей по кримінальному провадженню № 0001680 відбулося 09.08.2022 та почалося досудове розслідування. Крім того, як вбачається з матеріалів, що надійшли до апеляційного суду, 12 вересня 2022 постановою слідчого СУ ГУНП в Черкаській області підозрювану ОСОБА_7 оголошено в розшук. Постановою СУ ГУ Національної поліції в Черкаській області від 05.10.2023 ОСОБА_7 оголошено в міжнародний розшук. Ухвалою слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 06.10.2023 підозрюваній ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. 07.05.2024 ухвалою слідчого судді Придніпровського районного суду м.Черкаси надано дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000362 відносно ОСОБА_7 .. З листа Черкаської обласної прокуратури від 12.08.2025 року вбачається, що щодо обвинуваченої ОСОБА_7 розпочато процес екстрадиції відповідно до повідомлень Черкаської обласної прокуратури та Сектору міжнародного поліцейського співробітництва ГУНП в Черкаській області від 11.08.2025, а також зазначено, що відповідно до інформацій НЦБ Інтерполу у Сполученому Королівстві Великої Британії та Північної Ірландії і сектору міжнародного поліцейського співробітництва ГУ Національної поліції в Черкаській області на території вказаної вище країни встановлено місцезнаходження обвинуваченої ОСОБА_7 ( ОСОБА_12 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка розшукується правоохоронними органами Черкаської області (УСР в Черкаській області ДСР НПУ) за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 190, ч. З ст. 209 КК України по кримінальному провадженню №0000362. Щодо ОСОБА_7 Генеральним секретаріатом Інтерполу опубліковано «Червоне оповіщення» і на цей час здійснюється обмін інформацією про опубліковане оповіщення в інформаційній системі Інтерполу. Також необхідність в обранні щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою була обумовлена тим, що вона знаходиться за межами України, у разі встановлення її місцезнаходження чи затримання на території іноземної держави, до неї будуть застосовуватись правові процедури, передбачені міжнародно-правовими договорами України, які ратифіковані Верховною Радою України, в тому числі Конвенцією про видачу правопорушників від 13.12.1957, а також Європейською Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950. Тобто, у разі застосування правових норм, передбачених вказаними договорами у процесі екстрадиції особи, необхідний відповідний документ про тримання особи під вартою, без будь-яких альтернатив. Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області

від 19 грудня 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу обвинуваченій ОСОБА_7 .. Відмовляючи в задоволенні клопотання захисника, суд першої інстанції, на думку колегії суддів, прийшов до обґрунтованого висновку про неможливість на даний час у застосуванні менш суворого запобіжного заходу. Доводи захисника, що письмове повідомлення про підозру обвинуваченій було складене слідчим відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Черкаській області 31.08.2023, і у зв`язку із не встановленням її місця перебування, було вручено у спосіб, передбачений Главою 11 КПК України, що обвинувачена перетнула державний кордон до повідомлення про підозру та про вказане повідомлення про підозру обізнана не була, є голослівними та не підтверджені матеріалами кримінального провадження. Як вбачається з реєстру матеріалів досудового розслідування кримінального провадження № 0000362 від 28.09.2023, внесення в ЄРДР відомостей по кримінальному провадженню №0001680 проведено 09.08.2022. Кримінальне провадження зазвичай розпочинається задовго до оголошення підозри. Якщо особа виїхала, знаючи про проведення обшуків, допитів, її виїзд був превентивною дією, щоб уникнути затримання в момент оголошення підозри. Як вбачається з матеріалів кримінального провадження 03.02.2023 на підставі ухвали слідчого судді Соснівського районного суду м.Черкаси в рамках кримінального провадження №0001680 було проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_7 з її участю, за результатами якого виявлено та вилучено речі і предмети, які мали доказове значення для досудового розслідування, що свідчило про обізнаність ОСОБА_7 про здійснення досудового розслідування даного кримінального провадження. Окрім того, після закінчення проведення обшуку, слідчим було повідомлено ОСОБА_7 про необхідність прибути до слідчого ЧРУП ГУНП в Черкаській області, 07.02.2023, 08.02.2023 та 09.02.2023 для проведення слідчих дій, проте остання відмовилась розписуватись про отримання повісток та в подальшому на виклик слідчого не прибула, а навпаки перетнула державний кордон України, який відбувся обвинуваченою ОСОБА_7 05.02.2023, після вищезазначеного обшуку. Навіть якщо виїзд обвинуваченої ОСОБА_7 відбувся до моменту вручення підозри, статус особи, що отримала тимчасовий захист, не звільняє її від процесуальних обов`язків. Якщо особа дізналася про підозру (через захисника, родичів або оголошення у розшук), вона зобов`язана вийти на зв`язок зі слідством. Отже, перебування у Великій Британії з сім`єю є не просто «безпекою від війни», а свідомим вибором юрисдикції, з якої складно забезпечити примусове повернення особи до України. Отримання прихистку разом із родичами іншого фігуранта справи може вказувати на координацію дій з метою уникнення правосуддя та створення штучних перешкод для екстрадиції. Прихисток у Великій Британії не є перешкодою для добровільного повернення в Україну для особистої участі у суді, якщо вона зацікавлена в установленні істини у кримінальному провадженні. Факт участі особи у засіданнях по відеозв`язку підтверджує її обізнаність про хід справи, проте не нівелює ризик того, що вона свідомо обрала місце перебування поза межами досяжності українського правосуддя, використовуючи членів сім`ї іншого фігуранта як засіб для легалізації свого тривалого перебування за кордоном та ухилення від особистої присутності в суді. Факт не спілкування зі своїм батьком, якому 31.08.2023 вручалося письмове повідомлення про підозру ОСОБА_7 спростовується інформацією, відповідно до якої 11.10.2023 підозрювана ОСОБА_7 , від імені якої діє ОСОБА_13 уклала договір купівлі-продажу квартири з ОСОБА_14 , який є її батьком і якому вона продала квартиру в м.Бердичеві. Крім того, факт її перебування за кордоном разом із матір`ю іншого фігуранта свідчить про наявність стійкого соціального зв`язку з іншими учасниками справи або їхніми сім`ями та викликає сумніви. Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив стороні захисту у зміні щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, з метою запобігання спробам останньої переховуватися від суду, забезпечення виконання нею процесуальних обов`язків обвинуваченої особи, а також проведення судового розгляду у даному кримінальному провадженні, оскільки відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть на даному етапі забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченої. Доводи захисника, що утримання ОСОБА_7 під вартою матиме негативні наслідки для дітей та опікуваної особи, є необґрунтованими. Відповідно до отриманих під час розслідування доказів встановлено, що ОСОБА_7 не мала і не має законного систематичного доходу, існування самої ОСОБА_7 та утримання її трьох неповнолітніх дітей було, можливо, за рахунок коштів, отриманих злочинним шляхом. Колегія суддів також враховує й розмір завданої шкоди потерпілим, а також той факт, що ОСОБА_7 підозрюється у вчинені протягом тривалого часу корисливих злочинів, що може вказувати на те, що така її діяльність носила систематичний, тривалий та цілеспрямований характер. При цьому матеріали клопотання не містять відомостей, які б вказували про наміри ОСОБА_7 у подальшому прибути на територію України для участі у процесуальних діях. Даних про те, що захворювання ОСОБА_7 унеможливлюють її перебування в умовах попереднього ув`язнення матеріали справи не містять. Крім того, надання медичної допомоги забезпечується у медичній установі місця утримання під вартою, а за необхідності і у інших медичних закладах. Також те, що ОСОБА_7 має інвалідність матеріалами кримінального провадження не підтверджено. З огляду на викладене, враховуючи, що з метою уникнення кримінальної відповідальності, ОСОБА_7 перетнула кордон України, може продовжити переховуватися від суду, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, ухилення від суду призводило до грубого порушення ст. 28 КПК України щодо розумних строків розгляду кримінального провадження, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про оголошення ОСОБА_7 у міжнародний розшук, та обрання щодо останньої запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Апеляційним судом не встановлено істотних порушень положень КПК України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції клопотання щодо зміни запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Апеляційна скарга не містить доводів, які би вказували на незаконність ухваленого судом першої інстанції рішення. Порушень вимог КПК України, які б істотно обмежували права обвинуваченої та могли бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено. На думку апеляційного суду, існування ризиків у ході судового розгляду було доведено прокурором, наявність цих ризиків обґрунтовано відображено в ухвалі суду першої інстанції. Ризик незаконного впливу на потерпілих, свідків та інших осіб не зменшився, оскільки ОСОБА_7 , проживаючи в м. Бердичів Житомирської області, обізнана щодо свідків, які своїми показами підтверджують її причетність та причетність інших співучасників до вчинення злочинів, а тому, ознайомившись з обвинувальним актом, володіючи інформацією про адреси проживання таких свідків, може прямо чи опосередковано вчиняти негативний вплив на них з метою зміни ними своїх показань. Також в кримінальному провадженні допитано ряд потерпілих, які своїми показами підтверджують причетність ОСОБА_7 та інших осіб до вчинення злочинів, а тому, усвідомлюючи тяжкість можливого покарання, ОСОБА_7 може шляхом вмовляння, підкупу та погроз впливати на потерпілих з метою уникнення покарання. У свою чергу відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження, саме з метою забезпечення міжнародного розшуку підозрюваного, затримання його за межами України та видачу для притягнення до кримінальної відповідальності, а тому сторона обвинувачення і звернулася до суду з клопотанням про обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою. При цьому, колегія суддів враховує те, що ухвалення рішення про обрання запобіжного заходу у порядку передбаченому ч. 6 ст. 193 КПК України фактично є заходом забезпечення кримінального провадження, який застосовується для забезпечення присутності підозрюваного, обвинуваченого під час розгляду клопотання про застосування щодо нього запобіжного заходу, що є процесуальною гарантією забезпечення доступу до правосуддя, зокрема безпосередньої участі у розгляді питання, яке стосується особи, а також гарантією реалізації права на захист. Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для зміни чи скасування ухвали суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено. Матеріали судового провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження виправдано таке втручання у права на даний час вже обвинуваченої ОСОБА_7 .. Інші доводи, які б слугували підставою для скасування чи зміни ухвали суду про зміну запобіжного заходу у виді тримання під вартою, на які посилається захисник в апеляційній скарзі, будь якими належними і допустимими доказами не підтверджено.

Керуючись ст.ст. 331, 376, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Поновити строк на оскарження ухвали Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 19 грудня 2025 року.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 19 грудня 2025 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченій ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3

ОСОБА_15