Справа № 203/6272/25
Провадження № 1-кс/0203/3886/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2025 року Центральний районний суд міста Дніпра у складі:

слідчого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

представника власника майна адвоката ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000889 від 11.03.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України

ВСТАНОВИВ:

03.09.2025 адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням, в якому просить скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 13.03.2024 у справі №932/2131/24 на автомобіль «Porshe Cayenne», д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_4 , в частині заборони відчуження та розпорядження.

Клопотання обґрунтовано тим, що всі процесуальні дії, призначені слідчим щодо вказаного транспортного засобу, здійснені; підозрювані, обвинувачені у кримінальному провадженні відсутні; ОСОБА_4 заперечує свій статус потерпілого у кримінальному провадженні; використання в майбутньому вказаного автомобіля в якості речового доказу є недоцільним та невиправданим; накладний арешт може призвести до суттєвої втрати майном цінності та ринкової вартості.

У судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 подане клопотання підтримав, просив арешт, накладений ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 13.03.2024 у справі №932/2131/24 на автомобіль «Porshe Cayenne», д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_4 , в частині заборони відчуження та розпорядження, скасувати.

Слідчий у судове засідання не з`явився, надіслав суду матеріали кримінального провадження, а також виклав свої заперечення щодо скасування арешту транспортного засобу, який є речовим доказом у кримінальному провадженні.

Слідчий суддя, дослідивши додані до клопотання докази, а також матеріали кримінального провадження, приходить до наступних висновків.

Слідчим суддею встановлено, що СВ Дніпровського РУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000889 від 11.03.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України.

Постановою слідчого від 11.03.2024 автомобіль «Porshe Cayenne», д.н.з. НОМЕР_1 , визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні №0000889.

Ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 13.03.2024 у справі №932/2131/24 на автомобіль «Porshe Cayenne», д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_4 , накладений арешт з позбавленням права відчуження, розпорядження та користування.

Підставою для накладення арешту, за висновком суду, стало те, що автомобіль є фактично знаряддям злочину, міг зберегти на собі сліди злочину, є речовим доказом, збереження якого має важливе значення для кримінального провадження, зокрема, для проведення судових експертиз.

Ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 23.12.2024 у справі №932/2131/24 за клопотанням адвоката ОСОБА_3 , який діяв в інтересах ОСОБА_4 , скасовано арешт, накладений ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 13.03.2024 у справі №932/2131/24 на автомобіль «Porshe Cayenne», д.н.з. НОМЕР_1 , в частині заборони користування.

У поданому клопотанні представником власника майна ставиться питання щодо скасування арешту транспортного засобу в частині заборони відчуження та розпорядження.

При вирішенні питання щодо скасування арешту слідчий суддя виходить із того, що згідно з положеннями статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Зокрема, згідно з пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

В цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (частина 3 статті 170 КПК України).

Відповідно до статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Норми частини другої статті 173 КПК України зобов`язують слідчого суддю при вирішенні питання про арешт майна враховувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу), розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до частини першої статті 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому у застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя бере до уваги, що на цей час досудове розслідування у кримінальному провадженні не закінчено. Транспортний засіб, арешт якого просить скасувати представник власника, залишається речовим доказом у кримінальному провадженні.

Звернувшись із клопотанням про скасування арешту, власник майна та його представник не надали достатніх даних вважати, що арешт накладено необґрунтовано чи потреба в подальшому арешті майна відпала.

Також слідчий суддя вважає, що не повідомлення у кримінальному провадженні на цьому етапі досудового розслідування жодній особі про підозру не впливає на виправданість арешту майна, оскільки арешт майна з підстав, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для утримання майна під арештом і не вимагає обов`язкового повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення і не пов`язує можливість арешту виключно з наявністю у кримінальному провадженні особи, якій повідомлено про таку підозру.

Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АГОСІ" проти Сполученого Королівства" (AGOSI v. the United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Доводи заявника, викладені в клопотанні, стосовно того, що в застосуванні арешту відпала потреба, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

Приймаючи до уваги вищевикладене, виходячи із завдань кримінального провадження, беручи до уваги ознаки складу кримінального правопорушення, який розслідується в межах даного кримінального провадження, а також факт не доведення необґрунтованості застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження, як і не надання доказів того, що відпали підстави для накладення зазначеного арешту, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання є необґрунтованим.

Крім того, з урахуванням того, що арешт транспортного засобу в частині заборони користування був скасований, ОСОБА_4 як власник майна не позбавлений права володіння та користування ним.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 170, 174, 376, 369- 372 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000889 від 11.03.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, - відмовити.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складений та проголошений 22.09.2025 о 17.00 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1