Житомирський апеляційний суд
Справа №285/6144/24 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-кп/4805/709/25
Категорія ч.3 ст.286 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2025 року Житомирський апеляційний суд

в складі: головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретарів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

прокурорів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

захисника ОСОБА_10 ,

представника потерпілих ОСОБА_11 (дистанційно),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження № 0000463 за апеляційними скарг ами представника потерпілих ОСОБА_12 та ОСОБА_12 - адвоката ОСОБА_11 та захисника ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Звягельського міськрайонного суду Житомирської області від 08 травня 2025 року щодо

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Липовець Липовецького району Вінницької області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , освіта вища, одружений, має на утриманні двох дітей, військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 , раніше несудимого

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України,

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі представник потерпілих ОСОБА_12 та ОСОБА_12 - адвокат ОСОБА_11 не оспорюючи фактичних обставин кримінального правопорушення, встановлених судом, кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_9 та доведеності його вини просить вирок суду змінити в частині призначеного покарання. Призначити ОСОБА_9 покарання за ч.3 ст.286 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки. На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_9 від відбування основного покарання з випробуванням, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки. В решті вирок залишити без змін. Вважає, що судом призначено занадто суворе покарання, а висновки суду першої інстанції щодо неможливості звільнення обвинуваченого ОСОБА_9 від відбування основного покарання з іспитовим строком, є необгрунтованими. Вказує, що при призначенні покарання судом не враховано позицію як прокурора так і потерпілих, які просили призначити обвинуваченому покарання із застосуванням положень ст.75 КК України, звільнивши його від відбування основного покарання з випробуванням. Вважає, що суд першої інстанції не врахував належним чином пом`якшуючі покарання обставини, а саме те, що обвинувачений свою вину визнав повністю, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, повністю відшкодував потерпілим завдану шкоду, а також дані про особу обвинуваченого ОСОБА_9 , який раніше не судимий, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, серед яких дитина з інвалідністю та той факт, що обвинувачений є військовослужбовцем ЗСУ, тобто сумлінно виконує свій військовий обов`язок із захисту Батьківщини.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_10 не оспорюючи фактичних обставин кримінального правопорушення, встановлених судом, кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_9 та доведеності його вини, просить вирок змінити в частині призначеного покарання. Визнати ОСОБА_9 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки. На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_9 від відбування основного покарання з випробуванням, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки. В решті вирок залишити без змін. Вважає вирок суду у наведеній частині таким, що підлягає зміні через суворість. Наводить доводи аналогічні доводам апеляційної скарги представника потерпілих ОСОБА_12 та ОСОБА_12 - адвоката ОСОБА_11 ..

Вироком Звягельського міськрайонного суду Житомирської області від 08 травня 2025 року ОСОБА_9 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

Застосований до ОСОБА_9 запобіжний захід у виді застави залишено без змін до набрання вироком законної сили.

Після набрання вироком законної сили кошти застави в сумі 242 240 гривень, внесені ОСОБА_9 04.12.2024 року на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Житомирській області, встановлено використати для відшкодування шкоди потерпілим : виплатити ОСОБА_12 та ОСОБА_12 у рівних частинах по 121120 гривень кожній.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь держави судові витрати в сумі 12 284 грн. 78 коп.

Вирішено питання щодо речових доказів.

Як встановлено судом та зазначено у вироку, ОСОБА_9 03.11.2022 приблизно о 18 год 00 хв керуючи технічно справним транспортним засобом «Оpel Astra» реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухаючись по автодорозі «Київ-Чоп», в с. Дідовичі Новоград-Волинського району Житомирської області (назву району змінено на Звягельський), в напрямку м. Житомира, тобто в межах населеного пункту, нехтуючи вимогами пунктів 1.7, 2.3, 12.3, 12.96, 18.1 Правил дорожнього руху, які затверджено Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, перевищив максимально дозволену швидкість у межах населеного пункту, ігноруючи знак обмеження швидкості 3.29 «70 км», рухаючись не менше 88,0-99,0 км/годину, не маючи будь-яких перешкод технічного і фізичного характеру для забезпечення безпечного руху, при відсутності зовнішніх факторів, що змушували його порушувати вимоги Правил дорожнього руху, не врахував дорожні умови та дорожню обстановку, та створюючи загрозу безпеці дорожнього руху при керуванні вказаним транспортним засобом, допустив зіткнення передньою правою частиною автомобілю «Ореl Аstra», реєстраційний номер НОМЕР_2 , з пішоходами ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які перетинали вказану ділянку дороги по пішохідному переходу, рухаючись зліва направо відносно напрямку руху автомобіля, тобто у визначеному місці, та яких ОСОБА_9 об`єктивно спроможний був виявити та уникнути дорожньо-транспортної пригоди.

Внаслідок такого зіткнення, ОСОБА_13 отримала тілесні ушкодження у вигляді крововиливів під оболонки головного мозку, розриву зв`язок між 3 та 4 грудними хребцями з повним розривом спинного мозку, розривів м`яких тканин 3-го міжреберря вправо та вліво, переломів 1-3 ребер зліва та 2-11 ребер справа по кількох анатомічних лініях, розмічення правої та частково лівої долей печінки, відриву правої нирки від ніжки, розриву правого купола діафрагми, крововиливів у заочеревинну клітковину, в корені легень, переломів кісток правої гомілки, що входять в комплекс поєднаної тупої травми голови, тулуба та кінцівок, які супроводжувалися гострою крововтратою, та які мають прямий причинний зв`язок з настанням смерті та ознаки тяжких тілесних ушкоджень при житті за ознакою небезпеки для життя.

Крім того, в результаті зіткнення пішохід ОСОБА_14 отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому кісток склепіння та основи черепа з крововиливами під оболонки та в речовину головного мозку, розриву зв`язок між 1 та 2 шийними хребцями та між 10 та 11 грудними хребцями з розчавленням спинного мозку та розривами м`яких тканин 10-го міжреберря справа та зліва з розчавленням спинного мозку, переломів 2-8 ребер справа та 1-7 ребер зліва, переломів кісток правої гомілки, вивиху у лівому ліктьовому суглобі, крововиливів у заочеревинну клітковину справа та зліва, клітковину середостіння, в корені легень, крововиливів у м`які тканини голови справа, в м`які тканини правої лопаткової ділянки, правої сідниці та правого стегна, множинних ран, саден та синців на тілі, що входять в комплекс поєднаної тупої травми голови, тулуба та кінцівок, які супроводжувалися гострою крововтратою, мають прямий причинний зв`язок з настанням смерті та ознаки тяжких тілесних ушкоджень при житті, за ознакою небезпеки для життя.

Порушення водієм ОСОБА_9 вимог пунктів 1.7, 2.3, 12.3, 12.96, 18.1 та дорожнього знаку 3.29 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року, знаходиться у прямому причинному зв`язку зі створенням аварійної обстановки, виникненням даної дорожньо-транспортної події та її наслідками.

В судове засідання апеляційного суду потерпілі ОСОБА_12 та ОСОБА_12 не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про день, час та місце апеляційного розгляду. Подали заяви, в яких просили розгляд справи проводити без їхньої участі. Апеляційну скаргу свого представника підтримали в повному обсязі та зазначили, що претензій до обвинуваченого ОСОБА_9 не мають.

Заслухавши доповідача, доводи обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_10 , представника потерпілих ОСОБА_11 та думку прокурора в підтримання апеляційних скарг, перевіривши доводи апеляційних скарг та матеріали кримінального провадження в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Таким чином, висновок суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_9 в діях, які виразилися у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили загибель кількох осіб, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження та в апеляційних скаргах не оспорюється. Дії обвинуваченого ОСОБА_9 за ч.3 ст. 286 КК України кваліфіковані правильно.

Вина обвинуваченого ОСОБА_9 підтверджується матеріалами кримінального провадження, які були перевірені судом першої інстанції та яким була надана належна оцінка.

Відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України та постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_9 суд першої інстанції виходив із загальних засад призначення покарання ст.ст.50, 65 КК України, та врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_9 згідно ст.66 КК України, суд першої інстанції визнав щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування шкоди потерпілим, сумлінне виконання військового обов`язку із захисту Батьківщини.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_9 згідно ст.67 КК України, судом першої інстанції не встановлено.

Також судом враховано дані про особу обвинуваченого ОСОБА_9 , який одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, серед яких одна дитина з інвалідністю, є військовослужбовцем ЗСУ, за місцем служби характеризується позитивно, має військові нагороди, до кримінальної відповідальності раніше не притягувався.

Крім того, суд першої інстанції врахував, що необережні дїі ОСОБА_9 призвели до тяжких наслідків смерті двох осіб.

З урахуванням зазначеного, суд першої інстанції дійшов висновку про призначення обвинуваченому ОСОБА_9 основного покарання у виді позбавлення волі в мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч.3 ст.286 КК України, з позбавленням права керувати транспортними засобами та вважав, що призначене покарання буде необхідним та достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого і сприятиме запобіганню вчиненню нових правопорушень.

Колегія суддів погоджується з призначеним судом першої інстанції покаранням обвинуваченому ОСОБА_9 та вважає, що саме таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Крім того, вид та розмір призначеного ОСОБА_9 основного та додаткового покарання ніким з апелянтів не оскаржується.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з доводами апеляційних скарг представника потерпілих ОСОБА_12 та ОСОБА_12 - адвоката ОСОБА_11 та захисника ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 про те, що висновки суду першої інстанції про неможливість застосування відносно ОСОБА_9 положень ст.75 КК України та звільнення останнього від відбування основного покарання з випробуванням, є необгрунтованими.

Так, відповідно до ч.1 ст.75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Відповідно до п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23.12.2005 року, при призначенні покарання за відповідною частиною ст.286 КК суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.

Отже, висновок суду першої інстанції про неможливість застосування відносно ОСОБА_9 положень статті 75 КК України мотивований тим, що пом`якшуюча покарання обвинуваченого обставина - виплата грошової компенсації потерпілим, не може бути підставою для звільнення останнього від відбування основного покарання з випробуванням, оскільки ОСОБА_9 грубо порушив ПДР, перевищивши швидкість під час руху в населеному пункті, що призвело до смерті двох осіб.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції та зазначає, що грубе порушення обвинуваченим ПДР, що призвело до смерті двох осіб є елементами злочину, передбаченого частиною 3 статті 286 КК України і, таким чином, враховані при кваліфікації злочину за цим положенням закону. Отже, вони не можуть самі по собі свідчити про неможливість звільнення особи від відбування покарання з випробуванням поза зв`язком із іншими конкретними обставинами справи й даними про особу винного.

Крім того, враховуючи, що кримінальне правопорушення, вчинене ОСОБА_9 за тяжкістю хоч і відноситься до тяжкого злочину та спричинило тяжкі наслідки у вигляді смерті двох осіб, однак вчинене останнім з необережності, те що після його вчинення він намагався надати постраждалим медичну допомогу, і не намагався зникнути з місця пригоди, під час досудового розслідування активно сприяв розкриттю злочину, повністю визнав свою вину, щиро розкаявся, виплатив потерпілим грошове відшкодування, а також сукупність даних, що характеризують особу обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, вперше вчинив кримінальне правопорушення, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, серед яких одна дитина з інвалідністю, є військовослужбовцем ЗСУ, позитивно характеризується за місцем служби та має військові нагороди, колегія суддів дійшла висновку про можливість застосування положень ст.75 КК України до призначеного обвинуваченому ОСОБА_9 покарання за ч.3 ст.286 КК України. Колегія суддів зважує і на позицію щодо покарання як з боку сторони обвинувачення так і зі сторони захисту, які просили застосувати при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_9 положення ст.75 КК України.

Також колегія суддів звертає увагу на те, що питання призначення кримінального покарання та звільнення особи від його відбування повинні вирішуватися з урахуванням мети покарання як такого, що включає не тільки кару, а й виправлення засуджених, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. При цьому, з огляду на положення ст.75 КК України, законодавець підкреслює важливість такої цілі покарання, як виправлення засудженого, передбачивши, що при призначенні покарання, у тому числі у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, особу може бути звільнено від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку, якщо суд дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Досліджені апеляційним судом матеріали кримінального провадження не містять будь-яких даних, які б вказували на неможливість виправлення обвинуваченого без відбування призначеного покарання. На підтвердження такого висновку, колегія суддів зважає на дані, що характеризують особу обвинуваченого, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, наявність пом`якшуючих покарання обставин та відсутність обтяжуючих покарання обставин, відношення обвинуваченого до вчиненого та його наслідків.

Зазначені обставини у їх сукупності приводять колегію суддів до переконання щодо можливості виправлення ОСОБА_9 без ізоляції від суспільства та можливості звільнення його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, а тому призначене йому покарання у виді реального позбавлення волі є таким, яке не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок його суворості та не буде сприяти досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства.

За таких обставин, колегія суддів вважає слушними доводи апеляційних скарг представника потерпілих та захисника в частині призначення покарання.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що вирок суду першої інстанції підлягає зміні в частині призначеного покарання.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги представника потерпілих ОСОБА_12 та ОСОБА_12 - адвоката ОСОБА_11 та захисника ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 задовольнити.

Вирок Звягельського міськрайонного суду Житомирської області від 08 травня 2025 року щодо ОСОБА_9 змінити в частині призначення покарання.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_9 від відбування основного покарання з випробуванням, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення.

Встановити ОСОБА_9 іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.

На підставі ч.4 ст.76 КК України нагляд за засудженим військовослужбовцем ОСОБА_9 , звільненим від відбування основного покарання, призначеного даним вироком, з випробуванням, покласти на командира військової частини за місцем проходження служби.

В іншій частині вирок залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді: