Справа № 612/139/25
Провадження №1-кп/612/22/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2025 року с-ще Близнюки

Близнюківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Близнюки Харківської області кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Близнюківського районного суду Харківської області знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України.

У судовому засіданні від 04.12.2025 захисник ОСОБА_6 подав суду угоду про примирення, укладену 19.11.2025 між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_5 . Згідно із умовами угоди, обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, добровільно відшкодував завдані кримінальним правопорушенням збитки та усунув заподіяну шкоду.

Сторони узгодили, що при затвердженні угоди ОСОБА_4 буде призначене покарання за ч. 1 ст. 286-1 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 3000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51000 гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

Захисник у судовому засіданні просив угоду затвердити.

Обвинувачений та потерпілий у судовому засіданні умови угоди підтвердили та просили її затвердити.

Прокурор заперечив щодо затвердження даної угоди про примирення, оскільки ОСОБА_4 обвинувачується в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто у вчиненні злочину, яким заподіяно шкоду не лише потерпілому, а й державним і суспільним інтересам, тому її затвердження суперечитиме нормам Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України.

Заслухавши пояснення учасників судового провадження, вивчивши зміст обвинувального акту та поданої угоди про примирення, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для затвердження угоди про примирення з огляду на таке.

Відповідно до частини 3 статті 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Укладення угоди про примирення у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, не допускається.

Згідно з ч. 7 ст. 474 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо: 1) умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди; 2) умови угоди не відповідають інтересам суспільства; 3) умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; 4) існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися; 5) очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань; 6) відсутні фактичні підстави для визнання винуватості. У такому разі досудове розслідування або судове провадження продовжуються у загальному порядку.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, тобто в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

У поданій на суду угоді про примирення сторони домовились призначити покарання обвинуваченому ОСОБА_4 із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу, тобто покарання більш м`яке ніж передбачено санкцією ч. 1 ст. 286-1 КК України, з призначенням додаткового покарання, а саме, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

Відповідно до п. 2 ч. 7 ст. 474 КПК України, суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо умови угоди не відповідають інтересам суспільства.

Однією із суттєвих умов угоди законодавець визначив обрання сторонами угоди покарання, яке має призначити суд в разі затвердження угоди. Покладення на сторін угоди такого обов`язку і в той же час надання права самостійно вирішувати це питання, на думку суду, дає можливість суду з`ясувати, наскільки вони адекватно розуміють всі наслідки вчинення обвинуваченою злочину, що їй інкримінують, наскільки правильно вони усвідомлюють ступінь серйозності такого акту як угода, а також всю відповідальність, якою законодавець наділяє їх для самостійної оцінки дій обвинуваченої як з точки зору закону, так і з точки зору розумності, співрозмірності та справедливості.

Суд вважає, що покарання, узгоджене сторонами, є надто м`яким, не відповідає тяжкості скоєного злочину та інтересам суспільства виходячи з наступного.

Статтями 50 і 65 КК передбачено, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Дотримання загальних засад призначення покарання є гарантією обрання винуватій особі необхідного й доцільного заходу примусу, який би ґрунтувався на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяв досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини й захистом інтересів держави та суспільства.

Питання призначення покарання визначають форму реалізації кримінальної відповідальності в кожному конкретному випадку з огляду на суспільну небезпечність і характер кримінального правопорушення, обставини справи, особу винного, а також обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання, тощо.

Вирішення цих питань належить до дискреційних повноважень суду, що розглядає кримінальне провадження по суті, який і повинен з урахуванням усіх перелічених вище обставин визначити вид і розмір покарання та ухвалити рішення. При розгляді кримінального провадження на підставі угод такі дискреційні повноваження суду дещо звужується, але не зникають зовсім.

Визначаючи покарання сторони угоди вказаних вище принципів не дотрималися та визначили покарання без урахування всіх фактичних обставин справи та вимог закону.

На переконання суду, призначення обвинуваченій узгодженого сторонами покарання не буде справедливим, співрозмірним і достатнім для її виправлення, кари та запобігання вчинення нових злочинів, як самим обвинуваченим, так і іншими особами, а також не буде відповідати таким принципам Європейської конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання. Так, у розумінні ЄСПЛ, покарання повинне встановити новий додатковий обов`язок для особи, який випливає з факту вчинення кримінального правопорушення. Автономна концепція поняття «покарання» у практиці ЄСПЛ передбачає, що покарання переслідує подвійну мету - покарання і стримування від вчинення нових злочинів, а застосування принципу пропорційності дає можливість встановити орієнтири для держави у виборі адекватних засобів реагування на конкретні кримінально-карані діяння.

Угода про визнання винуватості була укладена 19.11.2025 року, що означає, що угоди було досягнуто під час судового розгляду, тому, відмовляючи в затвердженні угоди суду необхідно продовжити судовий розгляд у загальному порядку.

На підставі викладеного, керуючись ст. 474 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Відмовити в затвердженні угоди про примирення, укладеної між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 від 19.11.2025 року у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України.

Судове провадження продовжити в загальному порядку.

Ухвала є остаточною, оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали буде проголошено о 16:20 год. 04.12.2025 року.

Суддя ОСОБА_1