Провадження № 1-кп/127/1176/25

В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.11.2025 м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці кримінальне провадження № 0000736 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Вінниця Вінницької області, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , громадянку України, з середньою загальною освітою, одруженої, офіційно не працевлаштованої, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, раніше несудимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 без передбаченого законом дозволу, що суперечить вимогам визначеним п. 21 ч. 1 ст. 23 Закону Україну «Про Національну поліцію», «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ від 21.08.1998 № 662 та «Положення про дозвільну систему» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 за № 576, у невстановлені у ході проведення досудового розслідування час, день та місці, але не пізніше 14 вересня 2025 року, діючи з прямим умислом, із особистих мотивів та метою, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, достовірно знаючи про відсутність у неї передбаченого законом дозволу, придбала у невстановлений у ході проведення досудового розслідування спосіб металевий предмет еліпсоїдної форми зеленого кольору з ребристою поверхнею із маркувальними позначеннями «4-4***T» ззовні схожий на корпус оборонної осколкової гранати Ф-1 промислового виготовлення військового призначення та металевий предмет циліндричної форми із зигзагоподібною пластиною із маркувальними позначеннями «3-79УЗРГМ-2 583» ззовні схожого на підривач уніфікований запал дистанційної дії типу УЗРГМ-2» промислового виготовлення військового призначення та почала його носити у своєму рюкзаку.

Придбаний металевий предмет еліпсоїдної форми зеленого кольору з ребристою поверхнею із маркувальними позначеннями «4-4***T» ззовні схожого на корпус оборонної осколкової гранати Ф-1 промислового виготовлення військового призначення та металевий предмет циліндричної форми із зигзагоподібною пластиною із маркувальними позначеннями «3-79УЗРГМ-2 583» ззовні схожого на підривач «уніфікований запал дистанційної дії типу УЗРГМ-2» промислового виготовлення військового призначення, у невстановлений досудовим розслідуванням період часу ОСОБА_4 , не маючи передбаченого законом дозволу на його носіння, носила при собі до 14 вересня 2025 року.

У подальшому, 14 вересня 2025 року у вечірню пору доби (точного часу досудовим розслідуванням не встановлено) перебуваючи біля магазину «Родинний», що розташований по вулиці Бучми, будинок 160 у місті Вінниці, Вінницької області, громадянка ОСОБА_4 у присутності ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , продемонструвала металевий предмет еліпсоїдної форми зеленого кольору з ребристою поверхнею із маркувальними позначеннями «4-4***» ззовні схожого на корпус оборонної осколкової гранати Ф-1 промислового виготовлення військового призначення та металевий предмет циліндричної форми із зигзагоподібною пластиною із маркувальними позначеннями «3-79УЗРГМ-2 583» ззовні схожого на підривач «уніфікований запал дистанційної дії типу УЗРГМ-2» промислового виготовлення військового призначення, та після вчинених дій - вказаний предмет ОСОБА_4 помістила назад до належного їй рюкзака.

Після чого, перебуваючи біля лісової зони по проїзду Вишневий Сад у місті Вінниці, Вінницької області, з метою припинення протиправної діяльності ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , підійшла до ОСОБА_4 , звідки з належного їй рюкзака забрала металевий предмет еліпсоїдної форми зеленого кольору з ребристою поверхнею із маркувальними позначеннями «4-4***Т» ззовні схожого на корпус оборонної осколкової гранати Ф-1 промислового виготовлення військового призначення та металевий предмет циліндричної форми із зигзагоподібною пластиною із маркувальними позначеннями «3-79УЗРГМ-2 583» ззовні схожого на підривач «уніфікований запал дистанційної дії типу УЗРГМ-2» промислового виготовлення військового призначення та одразу повідомила працівників поліції.

В подальшому, 15 вересня 2025 року в період часу з 00:45 год. по 01:03 год. за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_5 , добровільно видала працівникам поліції металевий предмет еліпсоїдної форми зеленого кольору з ребристою поверхнею із маркувальними позначеннями «4-4***Т» ззовні схожого на корпус оборонної осколкової гранати Ф-1 промислового виготовлення військового призначення та металевий предмет циліндричної форми із зигзагоподібною пластиною із маркувальними позначеннями «3-79 УЗРГМ-2 583» ззовні схожого на підривач «уніфікований запал дистанційної дії типу УЗРГМ-2» промислового виготовлення військового призначення.

Згідно висновку експерта від 23.09.2025 надані на експертизу предмети, а саме: металевий предмет еліпсоїдної форми зеленого кольору з ребристою поверхнею із маркувальними позначеннями «4-4***Т» є корпусом оборонної осколкової гранати Ф-1 промислового виготовлення військового призначення; металевий предмет циліндричної форми із зигзагоподібною пластиною із маркувальними позначеннями «3-79 УЗРГМ-2 583» - є підривачем «уніфікований запал дистанційної дії типу УЗРГМ-2» промислового виготовлення військового призначення. В конструктивному поєднанні надані на експертизу предмети відносяться до бойового припасу. Оборонна осколкова граната Ф-1 промислового виготовлення військового призначення.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення визнала повністю та надала показання, які відповідають обставинам, викладеним у обвинувальному акті. Обвинувачена зазначила, що гранату знайшла на землі і поставила собі в рюкзак, після чого зустрілась із знайомими, з якими випивала алкогольні напої. Під час зустрічі, вона показала їм гранату, після чого сховала назад до рюкзака, наміру погрожувати не було. Пізніше ОСОБА_5 , яка була з нею в цей час, забрала з рюкзака гранату та повідомила працівників поліції. Про вчинене шкодує, зробила належні висновки.

Вислухавши позицію прокурора, показання обвинуваченої ОСОБА_4 , суд відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України вважає за недоцільне досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Також судом з`ясовано чи правильно розуміє обвинувачена ОСОБА_4 зміст всіх обставин справи, чи не має сумнівів у добровільності її позиції.

Одночасно, обвинуваченій ОСОБА_4 судом роз`яснено, що в такому випадку вона буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд враховує визнання вини обвинуваченою. Також вважає правдивими показання ОСОБА_4 та аналізуючи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, суд вважає, що винуватість обвинуваченої ОСОБА_4 повністю знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду, а тому її дії суд кваліфікує за ч. 1 ст. 263 КК України, як придбання, носіння бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Відповідно до положень постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 № 7 (з наступними змінами), при призначенні покарання у кожному конкретному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у скоєнні злочину, суди повинні суворо дотримуватися вимог ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

При обранні виду та міри покарання обвинуваченій, у відповідності до ст. 65 КК України, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, а також особу обвинуваченої ОСОБА_4 .

Згідно з довідкою КНП «ВОКПЛ ім. акад. О.І. Ющенка ВОР» № 31/9453 від 18.09.2025, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , станом на 17.09.2025 на лікуванні не перебувала та за медичною психіатричною, неврологічною, нейрохірургічною та наркологічною допомогою не зверталась.

Згідно довідки-характеристики №11 від 22.09.2025 виданої старостою Вінницько-Хутірського старостинського округу скарг на поведінку ОСОБА_4 від жителів старостинського округу не надходило.

Також суд приймає до уваги наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставина, що відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшує покарання обвинуваченої ОСОБА_4 є щире каяття.

Обставини, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_4 не встановлено.

На підставі викладеного, з урахуванням обставин справи, особи обвинуваченого, суд дійшов висновку, що покаранням, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, буде покарання у виді позбавлення волі на певний строк у межах санкції відповідної статті КК України.

В рішенні «Бемер проти Німеччини» від 03.10.2002 Європейський суд з прав людини зазначив, що «виконання вироку, який передбачає позбавлення свободи, призупиняють, якщо можна розраховувати, що вирок служитиме засудженому як попередження і що він не здійснюватиме нові злочини в майбутньому, навіть без впливу, спричиненого відбуванням покарання. Роблячи такий прогноз суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати в зв`язку з відстрочкою».

Загальні засади призначення покарання, визначені ст. 65 КК України, наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст. 75 КК України, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо призначено покарання певного виду і розміру, враховано тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, і всі ці дані у сукупності спонукають до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Враховуючи особу обвинуваченої, яка визнала свою вину, щиро розкаялась, в силу 89 КК України не судима, офіційно не працевлаштована, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, наявні обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, тому на переконання суду, виправлення обвинуваченої ОСОБА_4 та її перевиховання можливе без ізоляції від суспільства, а відтак до останньої слід застосувати положення статті 75 КК України, звільнивши її від відбування призначеного покарання з випробуванням та відповідним іспитовим строком. а також із покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

На переконання суду таке покарання відповідає принципам законності, справедливості, індивідуалізації, буде співмірним вчиненому та необхідним для досягнення мети покарання і завдань кримінального судочинства, а також, буде відповідати інтересам суспільства на даний час.

Початок іспитового строку обвинуваченому рахувати з дати ухвалення вироку.

Згідно з ст. 124 КПК України суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченої ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати за проведення судової експертизи № СЕ-19/102-25/20402-ВТХ від 23.09.2025 в сумі 7131 (сім тисяч сто тридцять одна) гривня 20 копійок, оскільки її проведення було обумовлено розслідуванням скоєного нею кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до положень ст. 100 КПК України та розпорядження Кабінету Міністрів України «Про передачу майна для потреб ЗСУ» №186-р від 26.02.2022, враховуючи умови воєнного стану, що запроваджений і триває в державі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 50, 65 - 67, 309 КК України, ст. ст. 349, 371, 373, 374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Визнати винуватою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, та призначити їй покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

Відповідно до ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, якщо вона протягом іспитового строку терміном 2 (два) роки не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї обов`язки.

У відповідності до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати засуджену ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Початок іспитового строку обчислювати з моменту проголошення вироку суду.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на проведення експертизи № СЕ-19/102-25/20402-ВТХ від 23.09.2025 в сумі 7131 (сім тисяч сто тридцять одна) гривня 20 копійок.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 17.09.2025 по справі № 127/29048/25.

Речовий доказ у кримінальному провадженні № 0000736, а саме:

- металевий предмет циліндричної форми, сріблястого кольору, з приєднаною за допомогою металевого дроту та кільця металевою пластиною зигзагоподібної форми із маркуванням, схожий на запал УЗРГМ; металевий предмет зеленого кольору, з ребристою поверхнею, схожий на корпус гранати Ф-1 конфіскувати у власність держави в особі Міністерства оборони України та передати для потреб Збройних Сил України.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду протягом 30 діб з моменту його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Не пізніше наступного дня після ухвалення, копію вироку направити учасникам судового провадження, які не були присутні у судовому засіданні.

Відповідно до частини 2 статті 394 КПК України, вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини 3 статті 349 КПК України.

Суддя: