Дата документу 24.11.2025 Справа № 336/4300/22
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №336/4300/22 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/807/794/25 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула 24 листопада 2025 року у місті Запоріжжі в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Запоріжжя, громадянки України, яка має вищу освіту, не працевлаштована, має на утриманні двох малолітніх дітей, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої:

- 28 жовтня 2021 року Шевченківським районним судом міста Запоріжжя за ч.2 ст. 307 КК України до позбавлення волі на строк 5 років. На підставі ст.75 КК України звільнена від відбуття покарання з випробувальним терміном на 1 рік,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника-адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченої ОСОБА_6 - в режимі відеоконференції з приміщенням ДУ УВП №4.

Заступник керівника Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_9 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на вирок Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 19 травня 2025 року, яким ОСОБА_6 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, та призначено покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання покарання за вироком Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 28 жовтня 2021 року, остаточно визначено ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`яти) років 1 (один) день.

Запобіжний захід до набрання вироком суду законної сили ОСОБА_6 залишено тримання під вартою.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 ухвалено розраховувати з дня її фактичного затримання, тобто з 03 квітня 2023 року.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано ОСОБА_6 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з моменту фактичного затримання з 03 квітня 2023 року, з розрахунку день попереднього ув`язнення за день позбавлення волі.

Вирішена доля речових доказів.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави витрати на залучення експерта на проведення судово-хімічної експертизи №СЕ-19/108-22/8309-НЗПРАП від 01 серпня 2022 року у сумі 1321 грн 46 коп.

В апеляційній скарзі прокурор просить оскаржуваний вирок суду в частині призначеного покарання скасувати через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність і невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої.

Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 визнати виною і призначити покарання за ч.1 ст. 309 КК України у виді пробаційного нагляду на строк 1 рік та на підставі ст.71 КК України, шляхом часткового складання покарань, за сукупністю вироків призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що з матеріалів провадження та судового рішення вбачається, що обвинувачена ОСОБА_6 має на утриманні 2 малолітніх дітей, однак суд першої інстанції призначив обвинуваченій покарання у виді обмеження волі, що є неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

За таких обставин, прокурор вважає за можливе призначити обвинуваченій за ч.1 ст.309 КК України покарання у виді пробаційного нагляду, яке буде достатнім для досягнення мети, що передбачена ст.50 КК України, тобто буде не тільки карою, а й сприятиме виправленню обвинуваченої, а також запобіганню вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

До початку апеляційного розгляду заступником керівника обласної прокуратури ОСОБА_10 змінено подану заступником керівника обласної прокуратури ОСОБА_11 апеляційну скаргу.

У зміненій апеляційній скарзі прокурор просить оскаржуваний вирок суду скасувати та звільнити ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.309 КК України та закрити кримінальне провадження у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за цим обвинуваченням на підставі вимог ст.49 КК України.

Згідно з вироком суду, 10 липня 2022 року, ОСОБА_6 , знаходячись біля будинку № 9-а по вулиці Цитрусова у місті Запоріжжі, маючи умисел на незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу, придбала шляхом присвоєння знайденого два зіп-пакети з кристалічною речовиною, обіг якої обмежено метамфетамін, який зберігала за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , з метою подальшого вживання без мети збуту.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів» (надалі - Закон), аналоги наркотичних засобів і психотропних речовин - заборонені до обігу на території України речовини синтетичні чи природні, не включені до «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 6 травня 2000 року № 770 (далі - Переліку), хімічна структура та властивості яких подібні до хімічної структури та властивостей наркотичних засобів і психотропних речовин, психоактивну дію яких вони відтворюють.

Також, відповідно до ст.13 Закону, на території України забороняється обіг аналогів наркотичних засобів і психотропних речовин, за винятком їх використання в цілях, передбачених статтями 19 та 20 цього Закону.

В подальшому, 14 липня 2022 року, приблизно о 18 год. 40 хв., при проведенні санкціонованого обшуку за місцем мешкання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , на кухні на підвіконні було виявлено та вилучено: два зіп-пакети з кристалічною речовиною, яка згідно із висновком експерта № СЕ-19/108-22/8309-НЗПРАП від 01 серпня 2022 року, містить в своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено - метамфетамін, загальна маса якого складає 0,4960 г (в перерахунку на основну, які ОСОБА_6 зберігала для власного вживання без мети збуту.

Разом з цим, відповідно до ст.25 Закону, зберігання наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів у будь-яких кількостях в цілях, не передбачених цим Законом, забороняється.

Згідно з вимогами ст.ст. 25-28 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» придбання, виготовлення, зберігання фізичними особами наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів у будь-яких кількостях в цілях, не передбачених зазначеним Законом, забороняється.

Заслухавши доповідь судді; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу заступника керівника обласної прокуратури з урахуванням поданих до неї змін, просив скасувати оскаржуваний вирок суду, звільнити обвинувачену ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності та закрити провадження щодо останньої за закінченням строків давності; обвинувачену та її захисника, які фактично підтримали змінену апеляційну скаргу прокурора; перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи, викладені в апеляційній скарзі з урахуванням поданих до неї змін, колегія суддів доходить таких висновків.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, тобто кожний доказ повинен бути оціненим з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції цих вимог закону в цілому дотримався при розгляді цього провадження.

Згідно з матеріалами провадження та вироком суду, обвинувачена повністю визнала себе винною у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення, дала показання по суті висунутого їх обвинувачення, у зв`язку з чим, на підставі вимог ч.3 ст.349 КПК України, судом було визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися.

Дії обвинуваченої ОСОБА_6 кваліфіковані за ч.1 ст.309 КК України як незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту.

Доведеність вини ОСОБА_6 та кваліфікація її дій ніким не оспорюється.

Перевіряючи доводи прокурора, викладені у змінах до апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на таке.

Так, у зміненій апеляційній скарзі прокурор просить звільнити ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України - за закінченням строків давності.

Сама обвинувачена проти цього не заперечує.

Відповідно до вимог ст.49 КК України, строк давності - це певний проміжок часу з дня вчинення кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою звільнення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, від кримінальної відповідальності.

Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: закінчення встановлених ч.1 ст.49 КК України строків; відсутність обставин, що порушують їх перебіг (ч.ч.2-4 ст. 49 КК України).

Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: притягнення особи як обвинуваченого; згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності (ст.ст.284-288 КПК України).

Відповідно до вимог ч.4 ст.286 КПК України, у разі, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання. Звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим, за винятком випадку застосування давності, передбаченого ч.4 ст.49 КК України. Тобто суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження (справа), але до набрання вироком суду законної сили (ст.532 КПК України).

Суд за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст.49 КК України, та за згодою підозрюваного, обвинуваченого ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

У тому разі, коли обвинувачений заперечує проти застосування строків давності щодо нього, суд постановляє вирок, призначає винній особі покарання та на підставі ст.49, ч.5 ст. 74 КК України звільняє її від покарання у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Викладене узгоджується зі сталою практикою Верховного Суду з зазначеного питання.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, інкриміноване ОСОБА_6 кримінальне правопорушення вчинене 14 липня 2022 року.

Санкція ч.1 ст.309 КК України передбачає покарання у виді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправних робіт на строк до двох років, або пробаційного нагляду на строк до п`яти років, або обмеження волі на той самий строк.

Відповідно до положень ст.12 КК України, вказане кримінальне правопорушення відносяться до категорії кримінальних проступків.

Згідно з вимогами п.2 ч.1 ст.49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Отже, із дня вчинення інкримінованого ОСОБА_6 правопорушення минуло понад 3 роки.

Разом з тим, ухвалою Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 07 березня 2023 року було оголошено розшук обвинуваченої.

Згідно з протоколом затримання, ОСОБА_6 було затримано 03 квітня 2023 року.

Таким чином, обвинувачена протягом цього періоду (27 днів) ухилялася від суду, у зв`язку з чим перебіг давності зупинявся.

Проте, навіть з урахуванням вказаного періоду, на момент апеляційного розгляду вищевказані строки давності закінчилися та нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого обвинувачена не вчинила.

На підтвердження протилежного відомостей в матеріалах провадження немає.

За наведених обставин обвинувачена ОСОБА_6 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності на підставі п.2 ч.1 ст. 49 КК України, на що остання надала свою згоду.

При цьому, обвинуваченій було роз`яснено, що вищевказана підстава для звільнення від кримінальної відповідальності не є реабілітуючою.

Положеннями п.1 ч.2 ст. 284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до вимог ст.417 КПК України, суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені статтею 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів приходить до переконання про необхідність задоволення апеляційної скарги заступника керівника Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_12 з урахуванням поданих до цієї апеляційної скарги змін, та звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України із закриттям кримінального провадження щодо неї за ч.1 ст. 309 КК України з зазначених підстав.

В свою чергу, попередній вирок Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 28 жовтня 2021 року щодо ОСОБА_6 за ч.2 ст.307 КК України, належить виконувати самостійно.

Згідно з протоколом затримання від 03 квітня 2023 року, ОСОБА_6 було затримано на підставі вищевказаного вироку та ухвали Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 22 листопада 2022 року.

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 05 червня 2023 року залишено ОСОБА_6 в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» на час судового провадження щодо останньої за ч.1 ст.309 КК України, яке здійснювалось Шевченківським районним судом м.Запоріжжя.

В ході судового розгляду цього провадження запобіжний захід щодо ОСОБА_6 не обирався.

Керуючись п.1 ч.2 ст. 284, ст.ст. 404-405, 407-409, 417 КПК України, п.2 ч.1 ст. 49 КК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу заступника керівника Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_12 з урахуванням поданих заступником керівника обласної прокуратури ОСОБА_10 до неї змін, задовольнити.

Вирок Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 19 травня 2025 року, яким ОСОБА_6 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, скасувати, звільнити ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.309 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за цим обвинуваченням на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України.

Кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 закрити із зазначених підстав, відповідно до вимог п.1 ч.2 ст. 284 КПК України.

Вирок Шевченківського районного суду міста Запоріжжя від 28 жовтня 2021 року щодо ОСОБА_6 за ч.2 ст. 307 КК України виконувати самостійно.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення, а засудженою, яка тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення їй копії даної ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4