печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2025 року

слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , представника ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Києві клопотання адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ПрАТ «Укрпрофоздоровниця», про скасування арешту майна

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ПрАТ «Укрпрофоздоровниця», звернулася до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва із клопотанням про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 04.09.2024 у справі № 757/12536/23-к у кримінальному провадженні № 0001170 від 20.08.2019.

В обґрунтування клопотання адвокат посилається на те, що вказаною ухвалою накладено арешт із забороною відчуження, розпорядження та користування на нерухоме майно власником якого є ПрАТ «Укрпрофоздоровниця», і серед іншого, зокрема, об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером 27, який розташований за адресою: цілісний майновий комплекс Закарпатська область, Мукачівський район, с. Синяк, вулиця Без назви, будинок 1.

Крім того, представник зазначає, що встановлені обмеження є надмірно обтяжливими та неспівмірними із завданнями кримінального провадження, оскільки заборона користування та розпорядження майном ставлять під загрозу надання оздоровчих послуг, зупинка діяльності закладу матиме наслідком не лише фінансові збитки, а й позбавлення працівників їх робочих місць. Натомість здійснюючи господарську діяльність підприємство сплачує податки всіх рівнів, що у свою чергу є вагомим внеском до державного бюджету.

У судовому засіданні представник клопотання підтримала, просила задовольнити клопотання в повному обсязі.

Прокурор у судовому засіданні поклався заперечував та зазначив, що досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001170 триває, а вказане майно визнано речовим доказом у зазначеному кримінальному провадженні.

Заслухавши думку учасників, вивчивши клопотання та долучені до нього матеріали, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що Головним слідчим управлінням Державного бюро розслідувань за процесуального керівництва Офісу Генерального прокурора проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001170 від 20.08.2019 за підозрою ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 255, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 209 КК України, за підозрою ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 255 ч. 5 ст. 191 КК України, за підозрою ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 255, ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 209 КК України, за підозрою ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 255, ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України, а також ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 15, ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 367, ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 366, ч. 3 ст. 191 ч.ч. 1, 2 ст. 255, ч. 3 ст. 240, ч. 3 ст. 209 КК України.

У вказаному кримінальному провадженні досліджуються обставини неналежного виконання Головою Фонду державного майна України своїх службових обов`язків та системне ігнорування вимог ст. ст. 2, п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про Фонд державного майна України» в частині відсутності належного контролю у сфері організації та проведення приватизації державного майна, відчуження державного майна, передачі державного майна в оренду та користування, повернення у державну власність державного майна, що було приватизоване, відчужене або вибуло з державної власності з порушенням законодавства, призвело до відчуження об`єктів нерухомості, які перебували в управлінні Федерації професійних спілок України (), ПрАТ «Укрпрофоздоровниця» (), ПрАТ «Укрпрофтур» () та є державною власністю.

З заперечень прокурора вбачається, що з метою незаконного заволодіння державним майном службові особи Федерації професійних спілок України, акціонерних товариств «Укрпрофтур», «Укрпрофоздоровниця», та створених ними суб?єктів господарювання, за попередньою змовою з іншими особами організували подачу до відповідного структурного підрозділу міських державних адміністрацій заяв про оформлення права колективної власності та додатків до них для подальшого, незаконного отримання свідоцтв про право власності на об?єкти нерухомого майна, що перебуває в їх (Федерації професійних спілок України, акціонерних товариств «Укрпрофтур», «Укрпрофоздоровниця», та створених ними суб?єктів господарювання, тощо) віданні, за відсутності правовстановлюючих документів на це майно.

Також прокурор вказує, що, зокрема, зазначений об?єкт нерухомості серед інших є об?єктом протиправного посягання службових осіб правоохоронних органів, працівників Федерації професійних спілок України (), ПрАТ «Укрпрофоздоровниця» (), ПрАТ «Укрпрофтур» () та інших фізичних та юридичних осіб.

Постановами Заступника начальника відділу Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_9 від 06.07.2021 року, зокрема, вказане майно визнане речовим доказом у кримінальному провадженні № 0001387 від 29.07.2020 року.

Постановами старшого слідчого в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_10 від 08.10.2020 року, 13.08.2021 року, від 08.10.2021 року зазначене майно також визнане речовим доказом у кримінальному провадженні № 0001170 від 20.08.2019 року.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 03.04.2023 у справі № 757/12536/23-к як на речові докази накладено арешт із забороною відчуження, розпорядження та користування на нерухоме майно власником якого є ПрАТ «Укрпрофоздоровниця», і серед іншого, зокрема, об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером 27, який розташований за адресою: цілісний майновий комплекс Закарпатська область, Мукачівський район, с. Синяк, вулиця Без назви, будинок 1.

З ухвали про арешт вбачається, що підставою накладення арешту є сукупність підстав та розумних підозр вважати, що вказане майно є предметом протиправного посягання, із врахуванням обставин, встановлених досудовим розслідуванням.

Порядок скасування арешту майна визначений ст. 174 КПК України, якою передбачено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

При цьому, у відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. Арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Так, як вбачається з мотивувальної частини ухвали Печерського районного суду м. Києва від 03.04.2023, задовольняючи клопотання прокурора про накладення арешту на майно шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування, слідчий суддя виходив з того, що арешт необхідний з метою збереження речових доказів, оскільки належне ПрАТ «Укрпрофоздоровниця» нерухоме майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Водночас, слідчий суддя бере до уваги доводи представника, що накладений арешт в частині заборони користування вказаним нерухомим майном унеможливлює здійснення господарської діяльності ПрАТ «Укрпрофоздоровниця», а тому слідчий суддя вважає, що накладений арешт в цій частині є надмірно обтяжливим та неспівмірним із завданнями кримінального провадження.

У відповідності до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадженні слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою, гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

У відповідності з рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (справа «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22.09.1994, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10.05.2007). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі ст. 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23.09.1982 у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти.

Зважаючи на викладене, враховуючи встановлені судовим розглядом обставини того, що досудове розслідування триває, слідчий суддя вважає, що потреба у застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна не відпала, однак представником доведено, що арешт в частині заборони користування вказаним нерухомим майном, враховуючи відсутність підстав, передбачених ч. 11 ст. 170 КПК України наразі не здатний забезпечити «справедливий баланс між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи, враховуючи тривалий час перебування вказаного майна під арештом, відтак клопотання підлягає частковому задоволенню, а арешт в цій частині скасуванню.

Керуючись ст. 174, 309, 376 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В :

Клопотання адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ПрАТ «Укрпрофоздоровниця», про скасування арешту майна - задовольнити частково.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 03.04.2023 у справі № 757/12536/23-к, а саме:

в частині заборони користування об`єктом нерухомого майна за реєстраційним номером 27, який розташований за адресою: цілісний майновий комплекс Закарпатська область, Мукачівський район, с. Синяк, вулиця Без назви, будинок 1.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1