Справа №293/19/26
Провадження № 1-кп/293/98/2026
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2026 рокуселище Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області у складі

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

законного представника особи, стосовно якої подано клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_5 ,

особи, стосовно якої подано клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянув у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань селищі Черняхів клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №00543 від 08.09.2025 щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15, ч. 2 ст. 289 КК України

ВСТАНОВИВ:

07.01.2026 до Черняхівського районного суду Житомирської області надійшло клопотання прокурора Хорошівського відділу Коростишівської окружної прокуратури ОСОБА_8 про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР №0000543 від 08.09.2025 щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.2 ст.289 КК України.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні просив постановити ухвалу про призначення судового розгляду на підставі клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні, у відкритому судовому засіданні.

Потерпілий у підготовчому судовому засіданні підтримав думку прокурора щодо можливості призначити судовий розгляд у справі.

Захисник у підготовчому судовому засіданні подав письмове клопотання, в якому просив повернути прокурору клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру. В обґрунтування вказує, що подане прокурором клопотання не відповідає вимогам ч. 2 ст. 292 КПУ України, оскільки не містить інформації про примусових захід медичного характеру, який пропонується застосувати, та не містить пропозицію щодо можливості забезпечення участі особи під час судового провадження за станом здоров`я. Також наголосив, що відповідно до висновків одноособової судово-психіатричної експертизи № 698 від 26.09.2025 та комісійної судово-психіатричної експертизи № 832 від 12.11.2025, проведених судовими експертами Хмельницької філії судових експертиз Державної установи «Інститут удової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України» під час досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 не потребує.

Особа, стосовно якої подано клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру - ОСОБА_6 та його законний представник проти повернення клопотання не заперечували.

Прокурор просив відмовити в клопотанні захисника з тих підстав, що подане суду клопотання відповідає вимог ст. 292 КПК України, оскільки містить примусовий захід медичного характеру, а саме: передати на піклування родичам, що відповідає вимогам ч. 6 ст. 94 КК України, а також висловлена позиція щодо можливості забезпечення участі особи під час судового провадження за станом здоров`я.

Вислухавши думки учасників судового провадження, дослідивши зміст клопотань прокурора та захисника, суд дійшов наступного висновку.

Так, відповідно до ст.92 КК України примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.

Відповідно до ст. 503 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що:

1) особа вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, у стані неосудності;

2) особа вчинила кримінальне правопорушення у стані осудності, але захворіла на психічну хворобу до постановлення вироку.

Якщо під час досудового розслідування будуть встановлені підстави для здійснення кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, слідчий, дізнавач, прокурор виносить постанову про зміну порядку досудового розслідування і продовжує його згідно з правилами, передбаченими цією главою.

Примусові заходи медичного характеру застосовуються лише до осіб, які є суспільно небезпечними.

Статтею 511 КПК України передбачено, що досудове розслідування у кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів медичного характеру закінчується закриттям кримінального провадження або складенням клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру.

Про закриття кримінального провадження прокурор приймає постанову, яка може бути оскаржена в порядку, передбаченому цим Кодексом. Постанова про закриття кримінального провадження надсилається до місцевих органів охорони здоров`я.

Прокурор затверджує складене слідчим, дізнавачем або самостійно складає клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру і надсилає його суду в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Отже, за приписами ст. 511 КПК України однією із форм закінчення досудового розслідування у кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів медичного характеру є затвердження прокурором складеного слідчим або самостійне складання клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру і надіслання його суду в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 292 КПК України клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру має відповідати вимогам статті 291 цього Кодексу, а також містити інформацію про примусовий захід медичного характеру, який пропонується застосувати, та позицію щодо можливості забезпечення участі особи під час судового провадження за станом здоров`я.

За змістом п.3 ч.3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру прокурору, якщо воно не відповідає вимогам цього Кодексу.

Судом встановлено, що клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000543 від 08.09.2025, відносно ОСОБА_6 не відповідає вимогам КПК України, виходячи з наступного.

Так, за змістом клопотання вбачається, що слідчий ОСОБА_9 , за погодженням із прокурором ОСОБА_3 , звернувся до суду із клопотанням про застосування примусових заходів медичного характеру та передати ОСОБА_6 на піклування родичам його дідусю ОСОБА_5 з обов`язковим лікарським наглядом.

Разом з тим, частиною 1 статті 94 КК України визначено вичерпний перелік примусових заходів медичного характеру, які можуть бути застосовані судом залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, а саме:

1) надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку;

2) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом;

3) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом;

4) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.

Відповідно до ч. 6. ст. 94 КК України якщо не буде визнано за необхідне застосування до психічно хворого примусових заходів медичного характеру, а також у разі припинення застосування таких заходів, суд може передати його на піклування родичам або опікунам з обов`язковим лікарським наглядом.

Відповідно до положень ст. 503 КПК України примусові заходи медичного характеру застосовуються лише до осіб, які є суспільно небезпечними.

Однак, не дивлячись на таку вимогу кримінального процесуального закону, у клопотанні про застосування примусових заходів медичного характеру до ОСОБА_6 не міститься жодних посилань на те, що він є психічно хворим, суспільно небезпечним, а також на ступінь небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, що має значення при прийнятті рішення судом про застосування певного, визначеного Кримінальним кодексом України, виду примусових заходів медичного характеру.

Водночас, зі змісту клопотанням про застосування примусових заходів медичного характеру вбачається, що відповідно до висновку експерта № 698 від 26.09.2025 та № 832 від 12.11.2025 підозрюваний ОСОБА_6 застосування до нього примусових заходів медичного характеру не потребує. У теперішній час психічний стан підозрюваного ОСОБА_6 дозволяє йому розуміти характер і значення вчинених ним дій.

Враховуючи наведене, суд дійшов до висновку про те, що клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_6 не відповідає вимогам КПК України, у зв`язку із чим підлягає поверненню прокурору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.314,369-372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника задовольнити.

Повернути прокурору клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у кримінальному провадженні за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15, ч. 2 ст. 289 КК України, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №00543 від 08.09.2025.

Копію ухвали вручити учасникам кримінального провадження.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Черняхівський районний суд Житомирської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали виготовлено та оголошено 05.02.2026 о 14 год 00 хв.

Суддя ОСОБА_10