Справа № 761/2893/26
Провадження № 1-кс/761/3055/2026
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2026 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001680 від 06.05.2025, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.191 КК України,

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва поштою надійшло клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001680 від 06.05.2025, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.191 КК України.

В обґрунтування клопотання прокурор зазначає про те, що Слідчим відділом Шевченківського УП ГУНП у м. Києві під процесуальним керівництвом Шевченківської окружної прокуратури міста Києва здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001680 від 13 травня 2025 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 06.05.2022 на адресу Шевченківського УПГУНП у м. Києві надійшла заява ОСОБА_4 з приводу привласнення ввіреного майна ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , а саме автомобілів JAGUAR XJL чорного кольору з д.н.з. НОМЕР_1 , Porsche Cayenne з д.н.з. НОМЕР_2 , BMW X5 з д.н.з. НОМЕР_3 .

В подальшому було допитано ОСОБА_4 , по суті поставлених запитань він повідомив що у його власності перебувають два автомобілі марки JAGUAR XJL чорного кольору з д.н.з. НОМЕР_1 та Porsche Cayenne з д.н.з. НОМЕР_2 . З метою ремонту 15.11.2024 року, відповідно до довіреності і розписки, він передав ОСОБА_5 авто марки JAGUAR XJL чорного кольору з д.н.з. НОМЕР_1 для ремонту та продажу в подальшому. Також 1 лютого 2025 року передав ОСОБА_5 авто марки Porsche Cayenne з д.н.з. НОМЕР_2 , проте жодної розписки про передачу авто не було.

22 квітня 2025 року він спілкувався з ОСОБА_5 та казав що хоче забрати свої авта з СТО, на що останній погодився. Проте через декілька днів його сестра, ОСОБА_7 спілкувалась особисто при зустрічі з ОСОБА_5 та сказала, що хоче забрати автомобілі, але він відмовився та сказав що з їх батьком, ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , були інші домовленості. ОСОБА_5 повідомив, що авто JAGUAR XJL з д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_8 подарував йому, а авто Porsche Cayenne з д.н.з. НОМЕР_2 подарував його подрузі ОСОБА_9 , яка є юристом та надавала йому юридичні консультації в лікарні, в якій перебував останній. ОСОБА_4 зазначив, що останні 8 місяців його батько перебував у онкологічній медичній клініці «Інновація», а останній місяць його життя почував себе дуже погано, навіть не розмовляв, тому надання жодних консультацій з боку Тамари йому були неможливі.

Крім того, ОСОБА_4 зазначив інформацію щодо третього авто, а саме BMW X5 з д.н.з. НОМЕР_3 , яке перебуває у приватній власності його сестри ОСОБА_7 , яке у 2021 році його батько передав у користування ОСОБА_10 , який був його адвокатом, на підставі довіреності, відповідно до якої останній міг користуватись та вирішувати питання з приводу роботи. Вказана довіреність була видана тільки на користування, тому переоформити авто на себе ОСОБА_10 жодним чином не міг.

22 квітня 2025 року ОСОБА_7 зателефонувала ОСОБА_10 та попросила повернути авто, на що останній відмовив, оскільки з його слів, в 2022 році ОСОБА_8 не розрахувався з ним за надані адвокатські послуги.

Також в ході проведення досудового розслідування було допитано свідка - ОСОБА_5 , в ході допиту якого було встановлено, що ОСОБА_5 справді забрав авто Porsche Cayenne з д.н.з. НОМЕР_2 для ремонту та подальшого продажу, проте вимоги щодо повернення авто від ОСОБА_4 не було.

Вказані обставини підтверджуються наступними доказами: даними протоколу допиту потерпілого ОСОБА_4 від 06.05.2025; даними протоколу допиту свідка ОСОБА_5 від 12.05.2025 та іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

24.01.2026 слідчим СВ Шевченківського УП ГУНП України у м. Києві ОСОБА_11 проведено огляд місця події, а саме ділянки місцевості за адресою: м. Київ, вул. Крайня, 3 під час якого тимчасово вилучено авто BMW X5 з д.н.з. НОМЕР_3 , кузов № НОМЕР_4 .

24.01.2026 слідчим СВ Шевченківського УП ГУНП у м. Києві на підставі ст. 98 КПК України винесено постанову про визнання речовим доказом т/з BMW X5 з д.н.з. НОМЕР_3 , кузов № НОМЕР_4 , оскільки цей транспортний засіб є предметом кримінального правопорушення.

З метою забезпечення збереження речових доказів у кримінальному провадженні, прокурор звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з відповідним клопотанням про арешт вилученого майна.

Прокурор, про дату та час розгляду клопотання повідомлявся належним чином, однак у судове засідання не з`явився. Разом з тим, звернувся до суду із заявою про проведення судового розгляду у його відсутність.

Власник тимчасово вилученого майна - ОСОБА_7 , будучи належним чином повідомленою про день та час судового розгляду, не з`явилася.

В той же час, неявка вказаних осіб не перешкоджає розгляду клопотання.

Вивчивши клопотання й додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів клопотання, Шевченківським УП ГУ НП у м. Києві за процесуального керівництва прокурорів Шевченківської окружної прокуратури м. Києва здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001680 від 13.05.2025, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України

24.01.2026 в ході проведення огляду місця події, а саме ділянки місцевості за адресою: м. Київ, вул. Крайня, 3, було виявлено та вилучено автомобіль BMW X5 з д.н.з. НОМЕР_3 , кузов № НОМЕР_4 .

24.01.2026 слідчим СВ Шевченківського УП ГУНП у м. Києві винесено постанову про визнання зазначеного транспортного засобу речовим доказом у кримінальному провадженні, оскільки цей транспортний засіб є предметом кримінального правопорушення.

Згідно з ст.ст.131, 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України - арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Частиною 2 ст.170 КПК України регламентовано, що арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів (п.1); спеціальної конфіскації (п. 2); конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи (п.3); відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди (п. 4).

Згідно ч.3 статті 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

При цьому, слідчий суддя зазначає про те, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких є арешт майна.

Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за ознаками вчинення якого розслідується кримінальне провадження, та у межах якого подано дане клопотання, фактичні обставини кримінального провадження, а також те, що вилучене майно в ході проведення огляду місця події цілком відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України, а отже обґрунтовано має правовий статус речового доказу, з метою забезпечення його збереження, слідчий суддя дійшов висновку, що наявні достатні правові підстави для арешту вищезазначеного майна.

Керуючись ст.ст.131, 132, 167, 170-174 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В :

Клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 - задовольнити.

Накласти арешт із забороною розпорядження та користуванням майном, а саме на транспортний засіб марки BMW X5 з д.н.з. НОМЕР_3 , кузов № НОМЕР_4 , який належить на праві приватної власності ОСОБА_7 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга.

Відповідно до ст.174 КПК України арешт може бути скасований повністю чи частково за заявленим клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисників, законних представників, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутніми при розгляді питання про арешт майна. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя