Справа № 471/1331/25
Провадження №1-кп/471/111/25
Номер рядка звіту 227
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2025 року с-ще Братське

Братський районний суд Миколаївської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілої - ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду с-ще Братське Миколаївської області клопотання про закриття кримінального провадження зареєстрованого до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000163 від 15.08.2025 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Єланець Єланецького району Миколаївської області, українця, громадянина України, з середньо освітою, одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

02 листопада 2023 року на виконання Указу Президента України №69/2022 від 24 лютого 2022 року «Про загальну мобілізацію», у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності військових частин Збройних Сил України та інших формувань, громадянина України ОСОБА_4 призвано на військову службу за мобілізацією.

Таким чином, на момент вчинення кримінального проступку, ОСОБА_4 мав статус військовослужбовця по мобілізації.

Судом встановлено, що 15.08.2025 близько 01 год. 00 хв., більш точного часу не встановлено, ОСОБА_4 , керуючи технічно несправним, однак в працездатному стані, автомобілем марки «ВАЗ 2105» (невідповідність вимогам п.п. 31.4.1 «а», 31.4.5 «а» та «є»), реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався у нічний час доби по дорозі в с. Іванівка Братської ТГ Вознесенського району Миколаївської області з координатами 47,8040604, 31,6555468 в напрямку с. Антонове Братської ТГ Вознесенського району Миколаївської області.

Разом з ОСОБА_4 у вказаному вищезазначеному транспортному засобі, на передньому правому пасажирському сидінні, перебувала ОСОБА_5 .

Керуючи транспортним засобом марки «ВАЗ 2105», реєстраційний номер НОМЕР_1 , водій ОСОБА_4 , не встеживши за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміну, а також під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій, не урахувавши дорожню обстановку і стан транспортного засобу «ВАЗ 2105», реєстраційний номер НОМЕР_1 , хоча мав таку технічну можливість, допустив виїзд за межі проїзної частини з правого боку по ходу руху транспортного засобу з подальшим контактуванням передньою частиною кузову транспортного засобу «ВАЗ 2105», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з перешкодою у вигляді дерева в межах с. Іванівка Братської ТГ Вознесенського району Миколаївської області (з координатами дорожньо-транспортної пригоди -47,8040604,31,6555468).

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир транспортного засобу «ВАЗ 2105», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої тупої травми грудної клітини з переломом грудини, переломами 7,8-х ребер справа, забоєм грудного відділу хребта, які відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, по ознакам тривалого розладу здоров`я, строком більше 21-го дня.

Дана дорожньо-транспортна пригода настала внаслідок порушення водієм ОСОБА_4 вимог п.п. 2.3 «б», 12.1, 12.3 Правил дорожнього руху України, які знаходяться в прямому причинному зв`язку з наслідками, що настали.

Таким чином ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, тобто у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Потерпіла ОСОБА_5 у підготовче судове засідання надала заява про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності і закриття кримінального провадження за ч. 1 ст. 286 КК України у зв`язку з примиренням потерпілого з обвинуваченим. Як повідомила потерпіла під час судового засідання вона претензій майнового та морального характеру до обвинуваченого не має, не заперечує щодо закриття кримінального провадження у зав`язку з примиренням обвинуваченого з потерпілим. Наслідки закриття кримінального провадження на підставі статті 46 КК України потерпілій відомі і зрозумілі.

Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення у суді визнав повністю та заявив клопотання про закриття кримінального провадження стосовно нього за ч. 1 т. 286 КК України у зв`язку із примиренням з потерпілою.

Судом було роз`яснено обвинуваченому суть обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави, наслідки такого закриття, а також те, що підстава з якої обвинувачений звільняється від кримінальної відповідальності не є реабілітуючою. При цьому обвинувачений ствердно відповів, що розуміє наслідки такого звільнення, які крім того були йому роз`яснені його захисником. Позиція обвинуваченого є добровільною та не є наслідком будь-якого примусу.

Прокурор щодо задоволення клопотань обвинуваченого та потерпілої не заперечувала, оскільки такі відповідають вимогам закону.

Заслухавши учасників судового розгляду, суд дійшов висновку, що клопотання обвинуваченого та потерпілої слід задовольнити з наступних підстав.

За змістом пункту 1 постанови Пленум Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 12 "Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності" звільнення особи від кримінальної відповідальності із закриттям справи можливе на будь-яких стадіях судового розгляду справи, за умови вчинення особою суспільно-небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбачений Особливою частиною Кримінального кодексу України, та за наявності визначених законом матеріально-правових підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Згідно з вимогами частин першої, другої статті 44 КК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

За змістом пункту 1 частини другої статті 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до частини восьмої статті 284 КПК України закриття провадження з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої даної статті, не допускається, якщо обвинувачений проти цього заперечує.

Так, ОСОБА_4 , обвинувачений за ч. 1 ст. 286 КК України, заявив в судовому засіданні клопотання про закриття кримінального провадження щодо нього та звільнення його від кримінальної відповідальності, йому роз`яснено право наполягати на загальному порядку розгляду справи, проти чого він заперечив, наполягаючи на закритті кримінального провадження.

Згідно з частиною першою статті 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до статті 46 КК України особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Тобто, матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із примиренням винного з потерпілим є вчинення кримінального проступку або необережного нетяжкого злочину вперше, факт примирення з потерпілим та відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди.

Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із примиренням винного з потерпілим є виключно згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності.

При цьому, обов`язковою передумовою для закриття провадження у справі є наявність згоди особи на звільнення від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав.

Як вбачається з обвинувального акту, кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.286 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , було вчинено ним вперше, до кримінальної відповідальності раніше не притягався, перший раз скоїв інкриміноване йому кримінальне правопорушення, яке згідно статті 12 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів, звернувся до суду із клопотанням про звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі статті 46 КК України та дав згоду на закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав, вказуючи на розуміння наслідків такого закриття. Відповідно до вимог частини другої статті 288 КПК України судом було з`ясовано позицію потерпіло, яка зазначає що, претензій морального та матеріального характеру до останнього не має.

Відповідно до роз`яснень, наданих у пункті 4 постанови Пленум Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 12 "Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності", за наявності передбачених у статті 46 КК України підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Відповідно до частини другої статті 124 КПК України суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта тільки у випадку ухвалення обвинувального вироку.

При вирішенні питання процесуальних витрат суд враховує наступне.

Суд враховує висновок Великої Палати Верховного Суду в постанові від 17 червня 2020 року у справі № 598/1781/17 (провадження № 13-47кс20), відповідно до якого питання розподілу процесуальних витрат може вирішуватись не тільки у формі обвинувального вироку суду, а й ухвали.

Згідно з частиною першою статті 126 КПК України питання щодо процесуальних витрат суд вирішує у вироку суду або ухвалою.

Пунктом 3 частини першої статті 118 КПК України встановлено, що процесуальні витрати складаються, зокрема, із витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів.

Процесуальні витрати виникають та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, є матеріальними витратами органів досудового розслідування, прокуратури, суду та інших учасників кримінального провадження.

Як було вище зазначено, кримінальне провадження щодо ОСОБА_4 закривається на підставі статті 46 КК України у зв`язку з примиренням обвинуваченого з потерпілим, що є нереабілітуючою підставою.

Нереабілітуючі підстави закриття кримінального провадження означають, що стосовно особи зібрано достатньо доказів для підозри у вчиненні кримінального правопорушення, однак у силу певних обставин кримінальне провадження щодо цієї особи виключається.

Зазначена підстава дозволяє суду в більш спрощеній формі завершити кримінальне провадження. У разі згоди особи на завершення кримінального провадження у зазначеній формі, без використання своїх прав на доведення своєї невинуватості у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, всі процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані з розслідуванням кримінального провадження, повинна відшкодувати саме вона.

Тобто, оскільки закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_4 на нереабілітуючих підставах і застосування до нього більш м`якої форми закінчення кримінального провадження, ніж обвинувальний вирок, не звільняє його від сплати процесуальних витрат, пов`язаних із проведенням судових експертиз по даному кримінальному провадженню.

Крім того, у рішенні Великої Палати Верховного Суду від 17 червня 2020 року міститься висновок про те, що КПК не обмежує процесуальної форми вирішення питання щодо розподілу процесуальних витрат виключно обвинувальним вироком.

З матеріалів справи вбачається, що у кримінальному провадженні наявні витрати на залучення експерта для проведення ряду судових експертиз в загальному розмірі 42523,84 грн., які мають бути стягнуті з обвинуваченого в дохід держави.

Згідно частини четвертої статті 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Керуючись статтями 284, 285, 288, 615 ч. 15 КПК України, статтями 46, 286 ч. 1 КК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 та потерпілої ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження задовольнити.

ОСОБА_4 - звільнити від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, тобто у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, на підставі статті 46 КК України у зв`язку з примиренням з потерпілим.

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 ,у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, закрити.

Стягнути з ОСОБА_4 судові витрати за проведення експертиз в розмірі 42523 (сорок дві тисячі п`ятсот двадцять три) гривні 84 коп.

Арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Братського районного суду Миколаївської області від 20.08.2025 року на автомобіль марки ВАЗ 2105, реєстраційний номер НОМЕР_1 - скасувати.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом семи днів.

Суддя ОСОБА_1 ,