Справа №345/5132/25
Провадження № 1-кп/345/318/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.10.2025 року м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,

обвинуваченої ОСОБА_6 ,

розглянувши у судовому засіданні в м. Калуш Івано-Франківської області матеріали кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000073 від 24.01.2025 р. по обвинуваченню:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, українки, уродженки м. Калуш, Калуського району, Івано-Франківської області, зареєстрованої та жительки АДРЕСА_1 , рануше не судимої, із середньою-спеціальною освітою, на утриманні має трьох неповнолітніх дітей, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України;

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Калуш, Калуського району, Івано-Франківської області, громадянина України, українця, із зареєстрованим місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 , із фактичним місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий 01.12.2005 Калуським міськрайонним судом за ч. 1 ст. 307, ч. 1 ст. 309 КК України до покаарання у виді обмеження волі строком 2 роки, на підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком 3 роки, 23.09.2014 Калуським міськрайонним судом за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 17 000,00 грн., 17.03.2025 Калуським міськрайонним судом за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 17 000,00 грн., вирок відносно якого набрав законної сили 17.04.2025, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації на посаді стрільця стрілецького відділення, 2 стрілецького взводу 1 стрілецької роти НОМЕР_1 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_2 , у військовому званні солдат, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,

та клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, -

ВСТАНОВИВ :

18.09.2025 року до Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України та ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Під час досудового розслідування, ухвалою слідчого судді від 14.08.2025 у справі № 345/4509/25 до ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 днів по 17.50 год. 12.10.2025 та визначено йому заставу у розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 151 400,00 грн.

Ухвалою суду від 18.09.2025 вказане кримінальне провадження призначено до підготовчого судового засідання за участю учасників судового провадження.

Ухвалою суду від 25.09.2025 у вказаному кримінальному провадженні завершено підготовку до судового розгляду та призначено справу до розгляду.

Від прокурора поступили клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 так як розпочате кримінальне провадження не розглянуто, ризики встановлені судом при обранні запобіжного заходу не зменшились та продовжують існувати.

Прокурор у судовому засіданні підтримав подане ним клопотання та просив суд їх задоволити.

Захисник побвинуваченого ОСОБА_4 - ОСОБА_5 - заперечив проти продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. У своїх доводах захисник зазначив, що клопотання сторони обвинувачення є необґрунтованим у частині наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, оскільки відсутні належні, допустимі та достовірні докази на їх підтвердження. На думку захисника, сторона обвинувачення обмежується лише припущеннями, які не можуть бути підставою для подальшого обмеження права на свободу. Крім того, захисник звернув увагу суду на погіршення стану здоров`я підозрюваного, що унеможливлює належне перебування останнього в умовах слідчого ізолятора та потребує відповідного медичного нагляду та лікування. У зв`язку з викладеним, захисник просив суд відмовити у задоволенні клопотання прокурора та застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 більш м`який запобіжний захід цілодобовий домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав думку свого захисника.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження щодо заявлених клопотань, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Обвинуваченому ОСОБА_4 був обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком 60 днів по 17.50 год. 12.10.2025 та визначено йому заставу у розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 151 400,00 грн.

У зв`язку з тим, що судовий розгляд кримінального провадження на даний час триває, а строк дії обраного запобіжного заходу закінчується, то за клопотанням прокурора на розсуд сторін кримінального провадження винесено питання доцільності продовження заходу у виді тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою.

Як зазначено в ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, допустимими підставами для взяття й утримання особи під вартою є наявність з боку підозрюваного таких загроз як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину (рішення ЄСПЛ від 02.10.2014 р. у справі «Воляник проти України»). Крім цього, судом взято до уваги позицію Європейського суду з прав людини, яка висвітлена в рішенні ЄСПЛ від 20.05.2010 р. у справі «Москаленко проти України», в якому зазначено, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Під час вирішення питання про продовження строку дії запобіжного заходу або його зміни оцінка обґрунтованості підозри/обвинувачення не може бути надана через те, що особі висунуте обвинувачення і суд за наслідками дослідження наданих доказів має встановити, чи доведена винуватість особи поза розумним сумнівом. Отже, до завершення судового розгляду оцінка доведеності винуватості особи є передчасною.

Згідно зі ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, і у подальшому - про його продовження, суд зобов`язаний у сукупності оцінити обставини, у тому числі: тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання її винуватою у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого вона обвинувачується; вік та стан здоров`я обвинуваченого; репутацію обвинуваченого, наявність у нього судимостей.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, проте при вирішенні питання про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України.

Суд враховує, що питання стосовно того, чи була розумною тривалість тримання під вартою, не може вирішуватися абстрактно. Наявність підстав для тримання обвинуваченого під вартою має оцінюватися в кожній справі з урахуванням її конкретних обставин. У будь-якій справі тривале тримання під вартою може виявитися виправданим лише за наявності конкретних ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують інтереси забезпечення поваги до особистої свободи (рішення ЄСПЛ у справі «W. проти Швейцарії», п. 30).

Таким чином, суд виходить із принципу презумпції невинуватості і не вирішує наперед процесуальну перспективу пред`явленого обвинувачення, а лише аналізує тяжкість пред`явленого обвинувачення, а також ступінь суспільної небезпеки злочинних дій, у скоєнні яких обвинувачується ОСОБА_4 .

Враховуючи обставини, за яких судом обвинуваченому було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, не змінилися, суд приходить до висновку, що прокурором у судовому засіданні доведено, що ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, продовжують існувати, а саме: обвинувачений може переховуватися від суду з метою уникнення покарання, а також може вичини інше кримінальне правопорушення або продовжити вчинення кримінальних правопорушень, у яких обвинувачується.

Суд вважає, що обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою відповідає особі обвинуваченого, характеру та тяжкості кримінального правопорушення, що йому інкримінується, зокрема, за ч. 2 ст. 307 КК України, яке згідно зі ст.12 КК України є тяжким злочином та не дає можливості перешкоджати правосуддю, ухилитися від суду, а також відповідає практиці Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, забезпечення яких вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

А тому, враховуючи те, що ОСОБА_4 обвинувачується, зокрема, у вчиненні тяжкого злочину, наявність ризиків вчинення обвинуваченим дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, суд вважає, що підстави, за яких було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, не змінилися та мають високу вірогідність у зв`язку із можливістю найсуворішого покарання, а тому є виправданим продовження застосування запобіжного заходу на 60 днів.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи особу обвинуваченого, тяжкість злочину, у вчиненні якого він обвинувачується, суд уважає за доцільне на цьому етапі судового розгляду визначити розмір застави, який відповідно до вимог ч. 4 ст. 182 КПК України повинен достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього, враховуючи обставини інкримінованого обвинуваченому злочину, його тяжкість, майновий і сімейний стан обвинуваченого та вказаний вище ризик.

Суд визначає розмір застави у межах тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 90?840,00 грн. (3028 х 30).

Саме такий розмір застави, на думку суду, є справедливим, здатним забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів в даному кримінальному провадженні, не порушує права обвинуваченого, та підстав вважати його завідомо непомірним для обвинуваченого суд не вбачає.

Відповідно до ч. 4 ст. 202 КПК України підозрюваний, обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної у цій ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання останнього під вартою.

Також, суд вважає необхідним, відповідно до норм ч. 3 ст. 183 та ч. 5 ст. 194 КПК України, у разі внесення застави покласти на обвинуваченого відповідні обов`язки.

УХВАЛИВ :

Клопотання задоволити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцю м. Калуш, Івано-Франківської області, громадянину України, українцю, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) календарних днів до 04 грудня 2025 року включно.

Визначити ОСОБА_4 розмір застави тридцять прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто 90?840,00 гривень, після внесення якої підозрюваний звільняється з-під варти, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання цього підозрюваного під вартою. З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу в розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного на строк до 04 грудня 2025 року включно обов`язки, передбачені п. п. 1-4, 8, 9 ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати до прокурора чи суду за кожною вимогою;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу прокурора або суду;

- повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування із свідками у кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів Державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень частини сьомої статті 194 цього Кодексу.

Тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 здійснювати у Державній установі «Івано-Франківська установа виконання покарань №12» Міністерства юстиції України.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Івано-Франківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 ..

Копію ухвали вручити обвинуваченому та прокурору і направити начальнику ДУ «Івано-Франківська установа виконання покарань № 12» Міністерства юстиції України для виконання.

Ухвала підлягає негайному виконанню органом досудового розслідування.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня проголошення.

Повний текст ухвали оголошено о 11:30 год. 09.10.2025.

Головуючий: