У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.11.2025 рокуСправа № 634/1138/25 Провадження № 1-кп/634/156/25

Сахновщинський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду в сел. Сахновщина клопотання щодо продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000825 від 20 серпня 2025 року за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт Сахновщина Харківської області, громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючої до затримання за адресою: АДРЕСА_2 , має на утриманні двох неповнолітніх дітей, в силу ст. 89 КК України не судима,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч.1 ст. 115 КК України,

встановив:

В провадженні Сахновщинського районного суду Харківської області перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженню внесеному до ЄРДР за №0000825 від 20 серпня 2025 року відносно ОСОБА_5 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч.1 ст. 115 КК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурором заявлено письмове клопотання, в якому просив продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, застосованого щодо обвинуваченої ОСОБА_5 , посилаючись на вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченою інкримінованого кримінального правопорушення та на наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачена може здійснити дії, передбачені ст. 177 КПК України, а саме:

-п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України переховуватися від суду, що підтверджується, тим, що ОСОБА_5 після вчинення злочину, за який передбачено покарання у вигляді від 7 до 15 років позбавлення волі, може переховуватися від суду з метою уникнення кримінального покарання. В будь-який час може змінити місце перебування в іншу область, крім того, може перетнути державний кордон, оскільки проживає на відстані близько 70 кілометрів від нього, місце, що створить умови для її переховування суду в інших областях України, враховуючи, що суворість покарання за кримінальне правопорушення, наслідки та ризик втечі для підозрюваного у цьому випадку можуть бути визнаними як менш небезпечними ніж покарання і процедура виконання покарання.

Крім того вказані обставини утворять складності явки обвинуваченої до суду.

- п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України - незаконно впливати на потерпілу, свідків, у цьому кримінальному провадженні, що підтверджується тим, що ОСОБА_5 , розуміючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, може самостійно або заручившись підтримкою інших осіб, здійснити вплив на свідка ОСОБА_7 , оскільки він працює в магазині який належить її матері ОСОБА_4 , понятих, потерпілу ОСОБА_4 , оскільки остання є її матір`ю, щоб вони відмовились від своїх показань, які вони надали на досудовому розслідуванні та в подальшому будуть надавати при судовому розгляді з метою уникнути покарання за вчинений злочин шляхом погроз, умовлянь пропозицій з метою уникнення кримінальної відповідальності.

- п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити його, оскільки, ОСОБА_5 може повторно вчиняти спроби насильства відносно своєї матері ОСОБА_4 .

Вчинений ОСОБА_5 злочин безперечно викликав суспільний резонанс на території Сахновщинської селищної ради, також необхідно врахувати, що дана особа наразі не має роботи і постійних доходів, що в свою чергу може призвести до здійснення інших протиправних дій.

Інші, більш м`які запобіжні заходи, неможливо застосувати до підозрюваної з наступних причин:

- особисте зобов`язання - не можливо застосувати у зв`язку з тим, що ОСОБА_5 , підозрювана у вчиненні тяжкого злочину, що може виразитися у перешкоджанні встановленню об`єктивної істини по даному кримінальному провадженні, повного, всебічного розслідування шляхом знищення та спотворення ним речей (доказів), які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення з метою уникнення кримінального покарання, незаконно впливати на свідків;

-особиста порука - на адресу Берестейської окружної прокуратури та суду не надходили письмові звернення осіб, які поручаються за ОСОБА_5 , але навіть у тому разі, якщо у суді під час розгляду даного клопотання буду такі звернення, на думку слідства такий запобіжний захід не є достатнім для запобігання зазначеним ризикам:

-застава - прокурору не надходили заяви або клопотання від підозрюваної або її рідних або інших осіб про врахування можливостей внесення грошових коштів на спеціальний рахунок, визначений у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України при звернені слідчого, прокурора до слідчого судді з клопотанням про застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу. Також на даний час встановлено, що близькі родичі відмовляються спілкуватися з ОСОБА_5

-домашній арешт - не можливо застосувати у зв`язку з тим, що ОСОБА_5 проживає в Львівській області, що не дає змогу контролювати виконання даного запобіжного заходу, та може переховуватися від суду, належним чином не повідомляти суд та прокурора про зміну місця свого перебування та уникнути покарання.

Беручи до уваги вище викладене, а також те, що ОСОБА_5 по даному кримінальному провадженню підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, враховуючи вище викладені ризики, вважаю їх реальними та вважаючи, що є всі достатні підстави для продовження останній запобіжного заходу у вигляді гримання під вартою.

Обвинувачена ОСОБА_5 у судовому засіданні просила відмовити в задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки вона має на утриманні двох неповнолітніх дітей, має постійне місце проживання ризики які наведені прокурором у клопотання є необґрунтованими, тому просила застосувати до неї запобіжний захід у виді нічного домашнього арешту за адресою місця її фактичного проживання. Також ОСОБА_5 пояснила, що на даний час її неповнолітні діти перебувають на утриманні у потерпілої ОСОБА_4 , але вона немає право на їх утримання так як є заборона на спілкування ОСОБА_4 з дітьми.

Захисник ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання прокурора, вважав його таким, що не відповідає вимогам закону, а саме складеним з порушенням норм КПК України та вважав за можливе змінити ОСОБА_5 запобіжний захід на більш м`який, зокрема нічний домашній арешт, оскільки вона має постійне місце проживання, на її утриманні перебувають неповнолітні діти: син ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 та донька ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Також зазначив, що прокурором не доведено наявності ризиків незаконно впливати на потерпілих та свідків, а також ризику вчинити інше кримінальне правопорушення.

Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні вважала, що клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою підлягає задоволення.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши клопотання та обвинувальний акт, суд дійшов висновку.

Ухвалою слідчого судді Красноградського районного суду Харківської області від 15 жовтня 2025 року відносно ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 21 листопада 2025 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема, переховуватись від слідства та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших учасників судового процесу, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Вимогами ст. 178 КПК України передбачені обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу, зокрема тяжкість покарання, яке загрожує відповідній особі, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, у тому числі наявність родини та утриманців, наявність постійного місця роботи, наявність судимостей, дотримання обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувались раніше та інші обставини.

Згідно зі ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому, небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосудді може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки обвинуваченої, суд відмічає, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.

Разом з тим, суд зазначає, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Так, прокурор звертаючись до суду з клопотанням про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_5 , посилається на наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачена може здійснити дії, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме - переховуватися від суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності; незаконно впливати на потерпілу та свідків у цьому кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити його.

Вирішуючи питання щодо доцільності продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_5 з урахуванням конкретних обставин справи, характеру та обставин вчинення інкримінованого обвинуваченій діяння, як воно сформульоване стороною обвинувачення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до особливо тяжкого злочину, за яке передбачене покарання у разі визнання її винним у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, суд вважає, що обвинувачена може переховуватись від суду з огляду на суворість покарання, яке їй загрожує у разі визнання її винною, тому на даний час альтернативні запобіжні заходи не в змозі гарантувати належну поведінку обвинуваченої.

Суд зазначає, що тяжкість обвинувачення хоча і не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Крім того, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення яке інкримінуються обвинуваченій, суд вважає, що остання може незаконно впливати на потерпілу та свідків, які на даний час судом не допитані, оскільки судовий розгляд по даному кримінальному провадженні не розпочатий.

Вирішуючи питання щодо доцільності продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_5 суд вважає, що стороною обвинувачення не доведено наявність ризиків вчинення нею іншого кримінального правопорушення, оскільки жодних доказів наявності вказаного ризику, на даному етапі кримінального провадження, суду не надано.

Встановленні під час підготовчого судового засідання ризиків свідчать, що менш суворий запобіжний захід, не пов`язаний з тимчасовою ізоляцією, може негативно відобразитися на здійсненні судового провадження. На думку суду, застосування до обвинуваченої домашнього арешту не зможе унеможливити спробам переховуватись від суду незаконно впливати на потерпілу та свідків в даному кримінальному провадженні. Отже, суд погоджується із доводами прокурора про неможливість застосування до обвинуваченої більш м`якого запобіжного заходу.

Доводи сторони захисту щодо зміни раніше застосованого запобіжного заходу щодо обвинуваченого не спростовують вищевказаних висновків суду, крім того, строк перебування обвинуваченої під вартою не виходить за межі розумного строку.

Отже, суд вважає за доцільне продовжити обвинуваченій строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на шістдесят днів. Застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченої та запобіганню встановленим ризикам.

Враховуючи вимоги ч. 4 ст.183 КПК України, суд не визначає розмір застави.

Згідно ч.9 ст. 194 КПК України, якщо під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя, суд встановить, що у зв`язку із застосуванням зазначеного запобіжного заходу дитина, яка перебуває на утриманні підозрюваного, обвинуваченого, залишиться без батьківського піклування, слідчий суддя, суд зобов`язує прокурора повідомити уповноважений підрозділ органів Національної поліції та орган опіки та піклування за місцем перебування такої дитини про факт залишення дитини без батьківського піклування для вжиття невідкладних заходів щодо тимчасового влаштування дитини, відомості про що зазначаються в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Орган опіки та піклування невідкладно після тимчасового влаштування дитини, залишеної без батьківського піклування, інформує слідчого, прокурора, слідчого суддю, суд про місце проживання (перебування) дитини. Після отримання такої інформації слідчий, прокурор невідкладно повідомляє підозрюваного, обвинуваченого про місце проживання (перебування) дитини.

Оскільки в судовому засіданні встановлено, що на утриманні ОСОБА_5 перебувають діти, які у зв`язку із застосованим запобіжного заходу залишаються без батьківського піклування, суд має застосувати положення ч.9 ст. 194 КПК України.

При цьому, слід зазначити, що на час розгляду клопотання суду не надано необхідних документів для встановлення підстав перебування дітей у потерпілої ОСОБА_4 , тому суд не може залишити поза увагою дану інформацію та в інтересах дітей має вжити заходів для їх тимчасового влаштування.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 315, 369, 372, 376, 392 КПК України, суд,

постановив:

Клопотання прокурора Сахновщинського відділу Берестинської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно обвинуваченої ОСОБА_5 задовольнити.

Продовжити стосовно обвинуваченої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 днів, тобто до 15 січня 2026 року.

Зобов`язати прокурора Сахновщинського відділу Берестинської окружної прокуратури ОСОБА_3 повідомити уповноважений підрозділ органів Національної поліції та орган опіки та піклування за місцем перебування дітей: ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про факт залишення дітей без батьківського піклування для вжиття невідкладних заходів щодо тимчасового влаштування дітей.

Органу опіки та піклування невідкладно після тимчасового влаштування дітей, залишених без батьківського піклування, проінформувати прокурора та суд про місце проживання (перебування) дітей та підстави їх там знаходження, після чого зобов`язати прокурора невідкладно повідомити ОСОБА_5 про місце проживання (перебування) дітей.

Строк надання інформації до суду встановити до 28 листопада 2025 року.

Підготовче судове засідання відкласти на 28.11.2025 року о 11 год. 20 хв.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її проголошення, а обвинуваченій, яка тримається під вартою протягом цього ж строку з дня вручення копії ухвали.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Суддя: