Справа № 202/9378/25
Провадження № 1-кс/202/7102/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2025 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпра ОСОБА_1 за участю секретаря ОСОБА_2 , представника власника майна ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Індустріального районного суду м. Дніпропетровська клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_5 про арешт майна, подане в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.09.2025 за № 0001041, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Індустріального районного суду м. Дніпра надійшло зазначене клопотання.

В обґрунтування вказаного клопотання слідчий посилається на те, що 28.09.2025 приблизно о 13 год. 50 хв. водій ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи мотоциклом «FADA YB150T-35», р.н. НОМЕР_1 , здійснював рух по проїзній частині дороги вул. Набережна Заводська Новокодацького району м. Дніпро, з боку Кайдацького мосту у напрямку вул. Фатіми Гафурової, де під час виконання маневру повороту ліворуч, у напрямку вул. Фортечної, втратив контроль над керуванням та допустив падіння мотоциклу «FADA YB150T-35». В цей час в зустрічному йому напрямку рухався автомобіль «AUDI Q5», р.н. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який лівою передньою частиною допустив наїзд на ОСОБА_6 , який перебував у процесі падіння з мотоциклу.

Внаслідок ДТП водій ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження та загинув на місці події.

За даним фактом 28.09.2025 слідчим СУ ГУНП в Дніпропетровській області відомості, відповідно до вимог ч. 1 та ч. 4 ст. 214 КПК України, внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001041 з правовою кваліфікацією ч. 2 ст. 286 КК України.

28 вересня 2025 року автомобіль «AUDI Q5», р.н. НОМЕР_2 , оглянуто та вилучено.

Автомобіль «AUDI Q5», р.н. НОМЕР_2 , для забезпечення зберігання як речового доказу, поміщено на спеціальний майданчик для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів, ГУНП в Дніпропетровській області за адресою: м. Дніпро, вул. Курсантська, 22.

Вилучений автомобіль «AUDI Q5», р.н. НОМЕР_2 , зберіг на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, тому у відповідності до ч. 1 ст. 98 КПК України, оскільки повністю відповідає критеріям зазначеної статті, 29.09.2025 визнаний у кримінальному провадженні речовим доказом.

Під час досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на вказаний автомобіль з обов`язковою забороною розпорядження, користування та відчуження арештованим майном, оскільки є реальна загроза знищення, переробки або приховування вищезазначеного автомобіля, що недопустимо та унеможливить подальше розслідування та прийняття законного рішення по кримінальному провадженню.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 виданого 06.08.2020 ТСЦ 1241, автомобіль «AUDI Q5», р.н. НОМЕР_2 , належить ОСОБА_8 , адреса: АДРЕСА_1 , яка є зацікавленою у результатах розслідування даного кримінального провадження, в зв`язку з чим існує реальна загроза знищення або приховування вказаного майна.

На підставі вищевикладеного, з метою запобігання приховування або знищення речового доказу автомобіля «AUDI Q5», р.н. НОМЕР_2 , чи слідів залишених на ньому шляхом приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження та для забезпечення проведення необхідних оглядів за участі відповідних спеціалістів, призначення в подальшому судових експертиз, зокрема експертизи технічного стану транспортного засобу та у разі необхідності судової транспортно-трасологічної експертизи, у зв`язку з чим слідчий за погодженням з прокурором звернувся до слідчого судді з даним клопотанням.

Слідчий в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд клопотання за його відсутності, в заяві вказав, що вимоги клопотання підтримує.

Представник власника майна в судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання, просила суд відмовити в його задоволенні.

Вивчивши клопотання, дослідивши надані слідчим матеріали кримінального провадження, суд виходить з наступного.

Як встановлено в судовому засіданні, вказане в клопотанні майно вилучено 28.09.2025.

Клопотання про арешт майна було направлено до суду засобами поштового зв`язку 29.09.2025, тобто в межах строку, визначеного ч.ч.3, 5 ст. 171 КПК України.

Так, в судовому засіданні встановлено, що в провадженні СУ ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 28.09.2025 за № 0001041, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Відповідно до протоколу огляду місця ДТП від 28.09.2025 року, 28.09.2025 року в ході огляду місця ДТП автомобіль «AUDI Q5», р.н. НОМЕР_2 , оглянуто та вилучено.

Постановою слідчого вилучений автомобіль «AUDI Q5», р.н. НОМЕР_2 , визнаний речовим доказом, оскільки зберіг на собі сліди вчинення кримінального правопорушення.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 виданого 06.08.2020 ТСЦ 1241, право власності на автомобіль «AUDI Q5», р.н. НОМЕР_2 , зареєстровано за ОСОБА_8 .

Згідно із ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчий суддя звертає увагу на те, що слідчий просить арештувати майно з метою забезпечення збереження речових доказів, в порядку, визначеному п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Разом з тим, зі змісту ч. 3 ст. 170 КПК України слідує, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, зазначеним у ст. 98 КПК України, якою визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

На думку слідчого судді, стороною обвинувачення доведено, що транспортний засіб «AUDI Q5», р.н. НОМЕР_2 , який визнаний речовим доказом та має доказове значення у даному кримінальному провадженні і може бути використаний як доказ факту та обставин що встановлюються під час кримінального провадження.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя вважає, що накладення арешту, наразі, на тимчасово вилучене майно буде відповідати тим завданням кримінального провадження під час проведення досудового розслідування, а отже відповідатимуть вимогам ст. 2, 98, 170 КПК України.

Крім того, матеріали судового провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання зникнення чи відчуження майна, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

З метою уникнення негативних наслідків, які можуть перешкодити проведенню всебічного та повного досудового розслідування, з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження майна в даному кримінальному провадженні, слідчий суддя доходить висновку про наявність правових підстав до арешту майна, враховуючи можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні.

На підставі вищевикладеного, клопотання прокурора підлягає задоволенню.

При цьому, слідчий суддя враховує і те, що у відповідності до вимог ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому у застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано, а отже після усунення обставин, які були підставою для накладення арешту, власник майна має право звернутися до суду з клопотанням про скасування арешту майна, чи надати докази належності вказаного майна іншим особам тощо, що буде оцінено вже під час іншої процедури, передбаченої законом, задля можливості визначення, можливо, іншого менш обтяжливого способу забезпечення доказів чи визначеного способу арешту майна.

Керуючись ст. 7, 110, 131, 132, 167-168, 170-173, 175, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001041 від 28.09.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, на автомобіль «AUDI Q5», р.н. НОМЕР_2 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 виданого 06.08.2020 ТСЦ 1241, належить ОСОБА_8 .

Заборонити володіння, користування та розпорядження вищевказаним майном, до скасування арешту у встановленому КПК України порядку.

Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим, прокурором.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду в термін 5 днів з моменту її проголошення. Якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1