Справа № 344/1168/26
Провадження № 1-кс/344/760/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2026 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання заступника начальника відділу СУ ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_5 , яке погоджено з прокурором відділу Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000018 від 06.01.2026,-

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся з вказаним клопотанням, яке погоджено з прокурором, в обґрунтування якого зазначив, що слідчим управлінням ГУНП в Івано-Франківській області за оперативного супроводу ІНФОРМАЦІЯ_3, УСР в Івано-Франківській області ДСР НПУ здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000018 від 06.01.2026 (виділено з кримінального провадження № 0000076 від 14.02.2023) за підозрою засновника ТОВ «Івано-Франківськ Теплоенерго» (далі по тексту ТОВ «ІФТЕ») та ТОВ «Івано-Франківськ Теплогенерація» (далі по тексту ТОВ «ІФТГ») ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 191, ч. 4 ст. 28, ч. 1 ст. 366 КК України.

У ході здійснення досудового розслідування встановлено, що орієнтовно в 2020 році ОСОБА_6 створив на території міста Івано-Франківськ злочинну організацію з метою вчинення особливо тяжких злочинів, до складу якої увійшли керівник ТОВ «ІФТЕ» ОСОБА_7 , начальник юридичного відділу ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго» (далі по тексту ДМП «ІФТКЕ») та в подальшому директор ТОВ «ІФТЕ» ОСОБА_8 , керівник ТОВ «ІФТГ» ОСОБА_9 , керівник ТОВ «Західні теплосистеми» ОСОБА_10 , які завдячуючи чіткій ієрархічній побудові впродовж 2020-2023 років вчинили заволодіння бюджетними грошовими коштами під час надання послуг з виробництва та транспортування теплової енергії жителям міста Івано-Франківська.

Так, ОСОБА_6 , з метою надання послуг по виробництву та постачання теплової енергії в м. Івано-Франківськ та замінити ТОВ «СТЕК», яке перебувало у стадії банкрутства та впродовж 2012-2020 років на підставі договорів з ДМП «ІФТКЕ» надало послуги останнього з виробництва та транспортування теплової енергії, влітку 2020 року заснував ТОВ «ІФТЕ» та ТОВ «ІФТГ». В момент заснування на посаду директора ТОВ «ІФТГ» було призначено ОСОБА_9 колишнього працівника ТОВ «СТЕК» та на посаду директора ТОВ «ІФТЕ» призначено директора ОСОБА_7 . Для забезпечення діяльності створених підприємств та отримання ліцензій на виробництво та постачання теплової енергії ОСОБА_6 , ТОВ «ІФТЕ» та ТОВ «ІФТГ» та отримали в оренду від підконтрольного ТОВ «Західні теплосистеми», директором якого був підконтрольний ОСОБА_6 - ОСОБА_10 , котли розташовані в котельні по вул. Індустріальна 34, (котельня, яка забезпечує 25% жителів міста теплом, далі по тексту - котли) та теплові мережі, які ведуть від вказаної котельні до споживачів (далі по тексту - теплові мережі).

Крім того, з метою безперешкодного підписання договорів та актів на посаду начальника юридичного відділу ДМП «ІФТКЕ» було призначено ОСОБА_8 , який в подальшому був призначений на посаду директора ТОВ «ІФТЕ».

В подальшому, влітку 2020 року, на підставі поданих до Івано-Франківської ОДА фіктивних договорів (на момент подачі документів котли та теплові мережі перебували в оренді та фактичному користуванні ТОВ «СТЕК») оренди котлів та теплових мереж, укладених з ТОВ «Західні теплосистеми», ТОВ «ІФТЕ» отримано ліцензії на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії, а ТОВ «ІФТГ» - на виробництво теплової енергії.

Після отримання ліцензій ОСОБА_6 , керівники ТОВ «ІФТГ» та ТОВ «ІФТЕ» розробили злочинний план по заволодінню бюджетними грошовими коштами, який полягав у штучному завищенні тарифу на виробництво теплової енергії, занижені відсотку втрат теплової енергії при транспортуванні та завищенні відсотку прибутку в тарифах, які затверджувались для ТОВ «ІФТГ» та ТОВ «ІФТЕ» на підставі укладених з ТОВ «Західні теплосистеми» договорів.

Приблизно в середині жовтня 2020 року, перебуваючи у невстановленому місці, у не встановлений органом досудового розслідування час ОСОБА_6 довів свій злочинний умисел до ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , які добровільного погодились його реалізовувати під час здійснення господарської діяльності з виробництва і транспортування теплової енергії, тим самим створив та очолив злочинну організацію - стійке ієрархічне об`єднання декількох осіб, члени якого за попередньою змовою зорганізувалися для спільної діяльності з метою безпосереднього вчинення тяжких або особливо тяжких злочинів учасниками цієї організації.

Водночас, будучи організатором створеного злочинного угрупування, ОСОБА_6 залишив за собою керівну роль, що полягала у визначенні основних напрямків діяльності товариств, наданні вказівок керівникам та працівникам ТОВ «ІФТЕ», ТОВ «ІФТГ» і ТОВ «Західні теплосистеми» особисто під час перебування у м. Івано-Франківську або у телефонному режимі, а з вересня 2022 року - також у створеній в месенджері «Телеграм» групі «ІНФОРМАЦІЯ_2», погодженні всіх основних документів, що стосувались діяльності товариств, матеріальному забезпеченні діяльності товариств шляхом регулювання залишку та руху коштів на їх рахунках, контролі за перерахунком грошових коштів і здійсненням проплат.

З метою заволодіння коштами під час виробництва теплової енергії створеними підприємствами, було штучного завищено тариф на виробництво теплової енергії за рахунок укладання між ТОВ «Західні теплосистеми» та ТОВ «ІФТЕ» договору оренди, в який в подальшому було внесено зміни та між ТОВ «ІФТЕ» та ТОВ «ІФТГ» договору суборенди котлів, в якому була завищена вартість оренди (замість 447 010,82 грн., за яке реально орендували в ТОВ «Західні теплосиситеми», зазначалося 983 423,80 грн). Укладання вказаного договору дало можливість завищити собівартість виробництва теплової енергії, що в свою чергу призвело до затвердження рішеннями виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради № 1106 від 22.10.2020, № 1412 від 21.10.2021, № 22 від 13.01.2022 та № 1114 від 10.11.2022 «Про тарифи на виробництво теплової енергії для ТОВ «Івано-Франківськ теплогенерація» завищеного тарифу на виробництво теплової енергії для ТОВ «ІФТГ».

В подальшому, впродовж 2021-2023 років ТОВ «ІФТГ» надавало послуги на підставі укладених договорів №№ТГ-000053/21-12 від 11.01.2021, 21-105 від 01.03.2021 та № 21-371 від 15.11.2021 для ДМП «ІФТКЕ» з виробництва теплової енергії, розрахунок за які проводився на підставі штучно завищеного тарифу, за рахунок завищення собівартості виробництва теплової енергії, що дало можливість членам злочинної організації заволодіти бюджетними грошовими коштами, які надходили від ДМП «ІФТКЕ» на загальну суму 15 674 665, 32 грн.

Крім того, з метою заволодіння коштами під час транспортування теплової енергії, членами злочинної організації було знижено відсоток втрат теплової енергії в теплових мережах на 2,5% (з жовтня 2021 року - 5%) та завищено відсоток прибутку підприємства в поданих документах для затвердження тарифу на транспортування теплової енергії, на підставі яких рішеннями виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради № 1107 від 22.10.2020 «Про тарифи на виробництво теплової енергії для ТОВ «Івано-Франківськ теплогенерго», № 1411 від 21.10.2021 та №21 від 13.01.2022 «Про тарифи на виробництво та транспортування теплової енергії для ТОВ «Івано-Франківсьтеплоенерго» - уповноваженої особи договору про спільну діяльність від 11.02.2021, укладеного з ДМП «ІФТКЕ» зі змінами, затверджено тариф на транспортування теплової енергії для ТОВ «ІФТЕ». Після чого, з урахуванням затвердженого тарифу ТОВ «ІФТЕ» було укладено з ДМП «ІФТКЕ» договори на транспортування теплової енергії №№ ТЕ-000084/21-104 від 01.03.2021 та ТЕ-000059/21-11 від 11.01.2021 та № 21-377 від 18.11.2021 року.

В подальшому, впродовж 2021-2023 років ТОВ «ІФТЕ», надаючи послуги ДМП «ІФТКЕ» на підставі вищевказаних договорів, розрахунок за які проводився з урахуванням заниженого відсотку втрат теплової енергії та завищеного прибутку, дало можливість злочинній організації заволодіти бюджетними грошовими коштами, які надходили від ДМП «ІФТКЕ» на загальну суму 55 538 089 грн.

В ході розслідування кримінального провадження № 0000076 встановлено, що 08.06.2025 ОСОБА_6 через пункт пропуску «Краківець» виїхав з території України та на цей час знаходиться за кордоном.

12 грудня 2025 року на час вручення повідомлення про підозру ОСОБА_6 за місцем проживання ( АДРЕСА_1 ) не було, письмове повідомлення про підозру вручено близькій особі підозрюваного - рідній сестрі ОСОБА_11 (родинні зв`язки підтверджуються відомостями з Державного реєстру актів цивільного стану громадян - витягом щодо актового запису про народження ОСОБА_6 № 4 від 01.01.2026, витягом щодо актового запису про народження ОСОБА_6 № 7 від 01.01.2026, витягом щодо актового запису про шлюб ОСОБА_12 № 4 від 01.01.2026), з метою передачі повідомлення про підозру ОСОБА_6 , яка відмовилася від отримання документів для передачі ОСОБА_6 (факт відмови зафіксований на відеозапис). Примірник письмового повідомлення про підозру ОСОБА_6 було залишено в поштовій скриньці вищезазначеного будинку.

Також, письмове повідомлення про підозру ОСОБА_6 в день його складання направлено через підприємство поштового зв`язку АТ «Укрпошта» за встановленим місцем проживання ОСОБА_6 .

Крім того, в ході досудового розслідування встановлено, що в період з 2022 року ОСОБА_6 за допомогою мобільних месенджерів «Telegram» та «WhatsApp» користується номером мобільного телефону НОМЕР_1 , який зв`язаний з мобільними додатками. На встановлений засіб мобільного зв`язку ОСОБА_6 12.12.2025 в мобільних месенджерах «Telegram», «WhatsApp» та «Viber» слідчим направлено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_6 від 12.12.2025 року.

З метою проведення допиту ОСОБА_6 в якості підозрюваного, останньому в порядку вимог ст. 135 КПК України було надіслано засобами поштового зв`язку та на месенджер «WhatsApp» повістки про виклик для проведення допиту в якості підозрюваного на 22.12.2025, 23.12.2025 та 24.12.2025 року. Проте ОСОБА_6 , незважаючи на багаторазовий виїзд та в`їзд на територію України упродовж 2021-2025 років, у визначенні дати до органу досудового розслідування не з`явився, причини неприбуття не повідомив.

В ході розслідування кримінального провадження № 0000076 29.12.2025 до ГУНП в Івано-Франківській області через електронну пошту надійшов лист від ОСОБА_6 , де він зазначив, що проживає у Республіці Австрія. Однак, проведеним на даний час розслідуванням не підтверджено його місце перебування у даній країні.

05 січня 2026 року, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 278 КПК України ОСОБА_6 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру, а саме у створенні злочинної організації та керівництві такою організацією; заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненому в умовах воєнного стану, в особливо великих розмірах, злочинною організацією та внесенні до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, вчинених злочинною організацією, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 191 та ч. 4 ст. 28, ч. 1 ст. 366 КК України.

Вказане повідомлення від 05.01.2026 направлено підозрюваному ОСОБА_6 засобом поштового зв`язку за останнім відомим місцем його проживання ( АДРЕСА_1 ), за допомогою месенджерів «Telegram» і «WhatsApp», на відому електронну пошту (з якої надсилався лист від 29.12.2025), а також його захиснику ОСОБА_4 .

Постановою прокурора від 06.01.2026 матеріали досудового розслідування щодо підозрюваного ОСОБА_6 були виділені в окреме провадження, якому присвоєно реєстраційний номер № 0000018.

Підозрюваний ОСОБА_6 переховується від органів досудового розслідування, виїхав за кордон, місце перебування його на даний час невідоме, у зв`язку з чим 06.01.2026 оголошено його розшук.

Таким чином, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Києва, громадянин України, раніше проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюється у вчиненні злочинів, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії особливо тяжких злочинів. Зокрема, санкція ч. 1 ст. 255 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна, а ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 191 КК України - позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна.

Підозра ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень обґрунтовується зібраними в ході кримінального провадження доказами, а саме: вилученими документами, матеріалами проведених негласних слідчих (розшукових) дій, протоколами допиту свідків, висновками судово-почеркознавчих експертиз, судово-економічних експертиз, а також іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України клопотання про застосування запобіжного заходу повинно містити посилання на один чи кілька ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

В ході розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, ОСОБА_6 обгрунтовано підозрюється в учиненні особливо тяжких злочинів, за які передбачено покарання виключно у вигляді позбавлення волі, він усвідомлює неминучість покарання за вчинення таких злочинів у разі доведення його вини в суді, а тому може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду (п.1 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Також, ОСОБА_6 , володіючи відомостями про обставини вчинення кримінальних правопорушень та документи і речі, які при цьому використовувались, може їх знищити, підробити або спотворити, що буде мати істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення (п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Також, ОСОБА_6 , будучи бенефіціарним власником ряду суб`єктів у сфері теплопостачання, фактично заснував ТОВ "ІФТЕ" і ТОВ "ІФТГ" та отримав керівний вплив на ТОВ "Західні теплосистеми", підтримував зв`язки зі службовими особами ДМП "ІФТКЕ" та Івано-Франківської міської ради, оскільки забезпечував господарську діяльність створених ним товариств і представляв їх у відносинах з органами місцевого самоврядування та іншими юридичними особами. Враховуючи вказані обставини та використовуючи свій авторитет, ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, може незаконно впливати на свідків - діючих та колишніх працівників зазначених суб`єктів господарської діяльності, інших підозрюваних та свідків, які можуть бути обізнаними про обставини вчинення досліджуваних злочинів, у тому числі працівників, які перебували або перебувають у безпосередньому його підпорядкуванні, а тому можуть підпадати під його негативний вплив й змінити свої показання, або в подальшому відмовитися від них у судовому засіданні (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Крім цього, на даний час досудове розслідування не завершено. ОСОБА_6 ухиляється від досудового розслідування, проведення слідчих і процесуальних дій. Вказані обставини дають підстави вважати, що він і надалі буде перешкоджати проведенню досудового розслідування у інший спосіб, не буде з`являтися на виклики, посилаючись на надумані обставини, або ж симулювати хворобу чи підшуковувати осіб, що можуть надати вигідні для нього неправдиві показання (п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Також, відповідно до ст. 178 КПК України, обставинами, що враховуються при обранні запобіжного заходу (крім ризиків, зазначених ст. 177 цього Кодексу) є, зокрема тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винним у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується (в даному випадку тримання під вартою на строк від семи до дванадцяти років), та розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа (збитки понад 71 млн. грн.), або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Враховуючи вищенаведені ризики, застосування стосовно ОСОБА_6 таких запобіжних заходів, як особисте зобов`язання, особиста порука, застава, домашній арешт не зможуть запобігти вищенаведеним ризикам.

Таким чином, застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, є недостатнім для виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, а обрання такого запобіжного заходу буде доцільним та співмірним особі підозрюваного та тяжкості вчинених злочинів.

Враховуючи те, що ОСОБА_6 08.06.2025 перетнув державний кордон України, а отже перебуває за її межами, і на даний час для проведення слідчих та процесуальних дій не з`являється, конкретне місцезнаходження останнього невідоме, у кримінальному провадженні 22.01.2026 винесено постанову про оголошення його в міжнародний розшук, з метою його подальшого затримання та екстрадиції на територію України і запобігання ризикам, передбаченим п.п. 1,2,3,4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Обов`язковою умовою здійснення міжнародного розшуку з метою екстрадиції є чинне процесуальне рішення про обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Зазначена вимога міститься у ч. 2 ст. 58 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах 1993 року, згідно з якою до запиту про видачу особи для здійснення кримінального переслідування в обов`язковому порядку повинна долучатися завірена копія постанови (ухвали суду) про взяття під варту. Аналогічні вимоги передбачені Європейською конвенцією про видачу правопорушників від 13.12.1957 року.

На даний час точне місцезнаходження розшукуваного ОСОБА_6 органу досудового розслідування невідоме, а тому забезпечити його явку для участі в розгляді клопотання про застосування стосовно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не представилося можливим.

Застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 дасть можливість уникнути настання перелічених вище ризиків та забезпечить виконання підозрюваним надалі покладених на нього процесуальних обов`язків, а тому просить клопотання задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, посилаючись на викладені в ньому обставини, просив клопотання задовольнити.

Захисник в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні клопотання, оскільки прокурором не доведені ризики та те, що підозрюваний переховується від органів досудового розслідування.

Заслухавши прокурора, захисника, дослідивши матеріали клопотання, вважаю наступне.

Відповідно до ст. 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як на підставах та у порядку, встановлених законом.

Згідно п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України, застосування запобіжного заходу є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Ч. 2 ст. 183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п"ять років.

Відповідно до ч.ч. 1,6 ст. 193 КПК України, розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті.

Слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Згідно ч.1 ст. 42 КПК України, підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 КПК України, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок не встановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень.

Письмове повідомлення про підозру, згідно вимог ч. 1 ст. 278 КПК України, вручається особі в день його складання слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

З матеріалів клопотання встановлено, що слідчим управлінням ГУНП в Івано-Франківській області за оперативного супроводу ІНФОРМАЦІЯ_3, УСР в Івано-Франківській області ДСР НПУ здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000018 від 06.01.2026 (виділено з кримінального провадження № 0000076 від 14.02.2023) за підозрою засновника ТОВ «Івано-Франківськ Теплоенерго» (далі по тексту ТОВ «ІФТЕ») та ТОВ «Івано-Франківськ Теплогенерація» ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 191, ч. 4 ст. 28, ч. 1 ст. 366 КК України.

12 грудня 2025 року письмове повідомлення про підозру ОСОБА_6 вручено його сестрі ОСОБА_11 , з метою передачі повідомлення про підозру ОСОБА_6 , яка відмовилася від отримання документів для передачі ОСОБА_6 . Примірник письмового повідомлення про підозру ОСОБА_6 було залишено в поштовій скриньці будинку.

Також, письмове повідомлення про підозру ОСОБА_6 в день його складання направлено поштовим зв`язком АТ «Укрпошта» за встановленим місцем проживання ОСОБА_6 .

Крім того, в ході досудового розслідування встановлено, що в період з 2022 року ОСОБА_6 за допомогою мобільних месенджерів «Telegram» та «WhatsApp» користується номером мобільного телефону НОМЕР_1 , який зв`язаний з мобільними додатками. На встановлений засіб мобільного зв`язку ОСОБА_6 12.12.2025 в мобільних месенджерах «Telegram», «WhatsApp» та «Viber» слідчим направлено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_6 від 12.12.2025 року.

Також, останньому в порядку вимог ст. 135 КПК України було надіслано засобами поштового зв`язку та на месенджер «WhatsApp» повістки про виклик для проведення допиту в якості підозрюваного на 22.12.2025, 23.12.2025 та 24.12.2025 року.

В ході розслідування кримінального провадження № 0000076 29.12.2025 до ГУНП в Івано-Франківській області через електронну пошту надійшов лист від ОСОБА_6 , де він зазначив, що проживає у Республіці Австрія. Однак, веденим на даний час розслідуванням не підтверджено його місце перебування у даній країні.

05 січня 2026 року, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 278 КПК України ОСОБА_6 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 191 та ч. 4 ст. 28, ч. 1 ст. 366 КК України.

Вказане повідомлення від 05.01.2026 направлено підозрюваному ОСОБА_6 засобом поштового зв`язку за останнім відомим місцем його проживання ( АДРЕСА_1 ), за допомогою месенджерів «Telegram» і «WhatsApp», на відому електронну пошту (з якої надсилався лист від 29.12.2025), а також його захиснику ОСОБА_4 .

Постановою прокурора від 06.01.2026 матеріали досудового розслідування щодо підозрюваного ОСОБА_6 були виділені в окреме провадження, якому присвоєно реєстраційний номер № 0000018.

Постановою слідчого від 06.01.2026 оголошено розшук підозрюваного ОСОБА_6 .

Так, матеріалами клопотання підтверджено, що 08.06.2025 року ОСОБА_6 перетнув державний кордон України, і на даний час для проведення слідчих та процесуальних дій не з`являвся.

22.01.2026 року у кримінальному провадженні винесено постанову про оголошення ОСОБА_6 в міжнародний розшук.

ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочинів, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії особливо тяжких злочинів. Зокрема, санкція ч. 1 ст. 255 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна, а ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 191 КК України - позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна.

КПК України обумовлює можливість обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою фактом саме оголошенням підозрюваного у міжнародний розшук, а не фактом перебування підозрюваного у такому розшуку чи здійснення такого розшуку, розшук особи оголошується слідчим (прокурором) відповідною постановою (ст. 281 КПК України) - то в цілях застосування ч. 6 ст. 193 КПК України достатньою підставою вважати, що підозрюваний оголошений у міжнародний розшук є наявність постанови слідчого (прокурора) про оголошення підозрюваної особи в міжнародний розшук.

Шо стосується заперечень сторони захисту слід зазначити, що згідно відповідді Посольства України в Республіці Австрія підозрюваний ОСОБА_6 не перебуває на консульському обліку. Копія наданого дозволу на проживання належним чином не завірена. Крім того, такий не був наданий слідчому, а тому на час звернення з клопотанням органу досудового розслідування не було відомо його місце перебування у даній країні.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, що свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Положеннями ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97 ВР визначено, що нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Відповідно до п. «с» ч. 1 ст. 5 Конвенції, законними є арешт або затримання особи, здійснені з метою допровадження особи до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень підтверджується вилученими документами, матеріалами проведених негласних слідчих (розшукових) дій, протоколами допиту свідків, висновками судово-почеркознавчих експертиз, судово-економічних експертиз, а також іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його винуватості, дослідження та оцінка зібраних у справі доказів з точки зору їх належності та допустимості, потребують перевірки та оцінки у кримінальному провадженні під час судового розгляду по суті.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити це правопорушення. При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, та за якою нормою кримінального кодексу ця особа підлягає відповідальності.

Більш того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07 року - Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, слідчий суддя враховує правову позицію Європейського Суду з прав людини, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

Статтею 177 КПК України встановлено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Стороною обвинувачення доведено наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_6 може вчинити дії, передбачені п. п. 1,2,3,4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

З точки зору ч. 2 ст. 177 КПК України, в якій визначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, визначальними пунктами ст. 184 КПК України будуть п. 3,5,6,7 ч. 1 ст. 184 КПК України. Тобто, саме виклад обставин, які дають змогу обґрунтовано підозрювати особу у скоєнні злочину, та зробити висновок про наявність ризиків, обґрунтування неможливості запобігти ризикам при застосуванні більш м`яких запобіжних заходів та обґрунтування обов`язків.

Вважається, що застосування запобіжних заходів вже можливо при наявності ризиків. Ризик же в свою чергу це не визначена подія, яка по суті, представляє собою ймовірність отримання несприятливих для досудового слідства подій, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

При вирішенні клопотання, слідчим суддею враховується вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_6 зазначених вище злочинів, характеризуючі особу підозрюваного дані, тяжкість злочинів, які інкримінуються підозрюваному та міра покарання, яка загрожує у разі доведення вини, а також те, що ОСОБА_6 підозрюється, зокрема, у вчиненні особливо тяжких злочинів, і саме наведені вище обставини у їх сукупності, а також дані про особу підозрюваного підтверджують існування ризиків передбачених ст.177 КПК України та дають можливість зробити висновок, що виключно запобіжний захід у виді тримання під вартою може забезпечити уникненню цих ризиків та забезпечити процесуальну поведінку підозрюваного, а тому клопотання слід задовольнити та обрати щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Посилання сторони захисту про те, що підозрюваний виїхав за межі України до повідомлення про підозру не свідчать про його належну процесуальну поведінку.

Відповідно до абз. 7 ч.4 ст.183 КПК України при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

Керуючись ст.ст. 176-178, 183, 193, 196, 205, 309, 395 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити.

Обрати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Києва, громадянину України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Після затримання і не пізніш як через сорок вісім годин з часу його доставки до місця кримінального провадження органу досудового розслідування доставити ОСОБА_6 до слідчого судді для вирішення питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його заміну на більш м`який запобіжний захід.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1

Повний текст ухвали складено 22 січня 2026 року