Справа № 699/2151/25
Номер провадження 1-кп/699/57/26
УХВАЛА

щодо запобіжного заходу

13.01.2026 м. Корсунь-Шевченківський

Корсунь-Шевченківський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в межах кримінального провадження № 0001344 клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 155, ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 289, ч. 5 ст. 407 КК України,

УСТАНОВИВ:

На розгляді Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001344 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 155, ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 289, ч. 5 ст. 407 КК України.

Підготовче судове засідання по справі призначене на 13.01.2026.

12.01.2026 до суду надійшло клопотання прокурора Черкаської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 без визначення застави.

Клопотання обґрунтоване тим, що в межах цього кримінального провадження ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 155, ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 289, ч. 5 ст. 407 КК України.

У кримінальному провадженні 30.09.2025 до обвинуваченого застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який було продовжено до 27.01.2026.

Сторона обвинувачення вважає, що причетність ОСОБА_4 до вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень підтверджується зібраними в ході проведення досудового розслідування доказами.

У клопотанні вказано, що виявлені під час обрання та продовження запобіжного заходу ризики на теперішній час не зменшилися та продовжують існувати, тому прокурор вважає за необхідне продовжити ОСОБА_4 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.

Сторона обвинувачення зазначає про наявність таких ризиків:

- переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду (обґрунтоване невідворотністю та тяжкістю вчинених правопорушень та покарання, яке може бути застосоване до обвинуваченого у випадку доведеності його вини, а саме позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років; а також відсутністю у обвинуваченого ОСОБА_4 постійного місця проживання та належний стан здоров`я, що на думку прокурора може сприяти йому в ухиленні від органу досудового розслідування та суду);

- незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні (у клопотанні вказано, що перебуваючи на волі, ОСОБА_4 матиме змогу незаконно впливати на свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які обізнані про обставини вчиненого кримінального правопорушення та надали слідству викривальні показання, на потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , а також на свідків співслужбовців, які обізнані про обставини вчинення кримінального правопорушення, однак на даний час не допитані під час досудового розслідування, оскільки обвинуваченому відоме їхнє місце перебування, то він зможе впливати на них шляхом підкупу, вмовлянням та/або застосуванням погроз, що перешкоджатиме об`єктивному розслідуванню кримінального провадження та може призвести до їхньої відмови від надання ними показань або їх зміни на користь обвинуваченого);

- іншим чином перешкодити кримінальному провадженню (прокурор зазначає про можливість створення обвинуваченим штучних доказів та підбурюванні осіб, зокрема, з числа військовослужбовців своєї військової частини, які не були свідками кримінального правопорушення, до надання завідомо неправдивих свідчень на підтвердження висунутих ним захисних версій; оскільки ОСОБА_4 неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, то він обізнаний у способах та методах ведення судового слідства та з урахування цього може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином);

- вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується. Указаний ризик обґрунтовано тим, що обвинувачений ОСОБА_4 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних кримінальних правопорушень та був засуджений, зокрема:

вироком Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 18.02.2009 за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки 6 місяців;

вироком Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 06.11.2009 за ч. 1 ст. 187 КК України засуджений до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 18.02.2009 та остаточно визначено покарання у вигляді 4 років 1 місяця позбавлення волі. 23.03.2012 на підставі постанови Придніпровського районного суду м. Черкаси від 15.03.2012 умовно-достроково звільнений з невідбутим строком покарання у вигляді 1 рік 3 місяці 4 дні;

вироком Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 23.07.2012 за ч. 3 ст. 185 КК України засуджений до 3 років 2 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання 2 місяці за вироком Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 06.11.2009 та остаточно визначено покарання у вигляді 3 років 2 місяців позбавлення волі. 11.11.2014 на підставі ухвали Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 03.11.2014 умовно-достроково звільнений з невідбутим строком покарання у вигляді 7 місяців 18 днів;

вироком Черкаського районного суду Черкаської області від 03.09.2015 за ч. 3 ст. 185 КК України засуджений до 3 років 5 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання 1 місяць за вироком Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 23.07.2012 та остаточно визначено покарання у вигляді 3 років 6 місяців позбавлення волі. 09.10.2017 на підставі ухвали Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 29.09.2017 умовно-достроково звільнений з невідбутим строком покарання у вигляді 9 місяців 10 днів;

вироком Городнянського районного суду Чернігівської області від 20.05.2019 за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано в строк попередньо ув`язнення з 19.12.2018 до 20.05.2019;

вироком Шполянського районного суду Черкаської області від 28.04.2020 за ч. 3 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання за вироком Городнянського районного суду Чернігівської області від 20.05.2019 більш суворим за даним вироком та остаточно визначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі. 03.06.2022 ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 19.05.2022 умовно-достроково звільнений з невідбутим терміном покарання у вигляді 1 року 7 місяців;

У силу ст. 89 КК України, зазначені судимості ОСОБА_4 не погашені, у зв`язку із чим на думку прокурора існує достатньо підстав вважати, що перебуваючи на волі, останній може продовжити вчиняти кримінальні правопорушення проти встановленого порядку несення військової служби або інші умисні кримінальні правопорушення.

Оцінюючи особу обвинуваченого, з урахуванням статті ст. 178 КПК України, сторона обвинувачення вважає, що характер та обставини вчинених ОСОБА_4 правопорушень характеризують його як особу, що не має достатніх моральних цінностей, схильну до вчинення кримінальних правопорушень.

Також у клопотанні вказано, що при визначенні запобіжного заходу ОСОБА_4 слід врахувати обставини вчинення кримінального правопорушення, а саме: нехтування конституційним обов`язком кожного громадянина із захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, Статутами ЗСУ, іншими нормативно-правовими актами, що регламентують порядок проходження військової служби через особисту недисциплінованість.

Неможливість застосування до ОСОБА_4 менш суворого запобіжного заходу обґрунтовано положеннями ч. 8 ст. 176 КПК України.

Зазначено, що раніше виявлені ризики продовжують існувати та не зменшилися, тому прокурор просить продовжити застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів без визначення розміру застави.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав внесене клопотання.

Обвинувачений ОСОБА_4 вказав, що визнає свою причетність до інкримінованих правопорушень, бажає продовжити службу у складі ЗСУ. Підтвердив, що раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності. Щодо задоволення клопотання не заперечуав.

Захисник ОСОБА_5 , пославшись на те, що пов`язаний позицією клієнта, не заперечив щодо задоволення клопотання.

Дослідивши наявні матеріали, заслухавши думки учасників, суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Тому на теперішній час необхідно вирішити питання щодо продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у кримінальному провадженні.

Відповідно до матеріалів справи органом досудового розслідування ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що він, будучи особою, що має не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість за вчинення умисних кримінальних правопорушень, будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , проходячи військову службу за призовом під час мобілізації на посаді солдата резерву взводу резерву рядового складу роти резерву рядового складу зазначеної військової частини, у військовому званні «солдат», діючи з прямим умислом, з мотивів тимчасово не виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово ухилитися від її проходження, у порушення вимог ст.ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, та ст.ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, в умовах воєнного стану, 17.09.2023, більш точний час досудовим розслідуванням встановити не вдалося, самовільно, без дозволу командування, залишив місце дислокації військової частини НОМЕР_1 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та вибув до місця свого проживання в АДРЕСА_2 , де проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів для повернення у військову частину, за наявності реальної можливості до цього, поки 06.12.2024 не повернувся до розташування військової частини НОМЕР_1 , чим припинив вчинення кримінального правопорушення.

За вказаних обставин, ОСОБА_4 обвинувачується у самовільному залишенні військової частини військовослужбовцем, тривалістю понад три доби, вчиненому в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Також він, ОСОБА_4 , будучи особою, що має не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість за вчинення умисних кримінальних правопорушень, будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , проходячи військову службу за призовом під час мобілізації на посаді солдата резерву взводу резерву рядового складу роти резерву рядового складу зазначеної військової частини, у військовому званні «солдат», в порушення вимог ст.ст. 11, 16, 49, 115, 116, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», які вимагають від нього свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, постійно бути зразком високої культури, скромності і витримки, берегти військову честь, захищати свою і поважати гідність інших людей, бути ввічливим і дотримуватись військового етикету, поводитися з гідністю і честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, близько 22 год. 29.07.2025, більш точний час досудовим розслідування не встановлено, перебуваючи в приміщенні будинку за адресою: АДРЕСА_2 , де він знаходився з неповнолітньою потерпілою ОСОБА_10 , 2010 року народження, достовірно знаючи про неповнолітній вік потерпілої, якій виповнилося 14 років, вирішив вступити з нею у статеві зносини, посягаючи таким чином на нормальний фізичний, психічний та соціальний розвиток неповнолітньої особи.

У подальшому, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні ним як повнолітньою особою дій сексуального характеру, пов`язаних із оральним проникненням в тіло особи, яка не досягла шістнадцятирічного віку, з використанням геніталій, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 155 КК України.

Він же, ОСОБА_4 , обвинувачуєтся в тому, що будучи особою, що має не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість за вчинення умисних кримінальних правопорушень, у тому числі, злочину, передбаченого ст. 185 КК України, повторно, в умовах воєнного стану, будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , проходячи військову службу за призовом під час мобілізації, 29.08.2025 близько 21 год., більш точний час досудовим розслідування не встановлено, перебуваючи біля території будинку за адресою: АДРЕСА_2 , діючи з прямим умислом на таємне викрадення майна потерпілого ОСОБА_8 , з корисливим мотивом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки свого діяння та бажаючих їх настання, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, тобто таємно, заволодів електровелосипедом «Corso Powerful», що належить потерпілому ОСОБА_8 , ринкова вартість якого, згідно з висновком експерта Черкаського НДЕКЦ МВС України № СЕ-19/124-25/12967-ТВ від 03.09.2025 станом на 29.08.2025 складала 19 769 грн. 12 коп., після чого з місця вчинення злочину з викраденим майном зник, чим завдав потерпілому шкоди на вказану суму.

За вказаних обставин, ОСОБА_4 обвинувачується у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Також він, ОСОБА_4 , обвинувачується в тому, що 14.09.2025, у світлу пору доби, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи біля подвір`я будинку за адресою: АДРЕСА_2 , де проживає потерпілий ОСОБА_9 , діючи з прямим умислом на незаконне заволодіння транспортним засобом останнього, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки свого діяння та бажаючих їх настання, з корисливим мотивом, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, тобто таємно, проник до території вказаного двору, де заволодів мопедом «FOXWELL SOKIL», що належить ОСОБА_9 , вартість якого, згідно з висновком експерта Черкаського НДЕКЦ МВС України № СЕ-19/124-25/14486-АВ від 16.10.2025 станом на 14.09.2025 складала 18 595 грн. 46 коп., після чого, викотив вказаний мопед за територію двору, де не маючи ні дійсного ні уявного права на керування чи розпорядження цим транспортним засобом, без дозволу власника ОСОБА_9 , за допомогою ключа, який знаходився в замку запалювання, запустив двигун мопеда, тобто привів його в робочий стан та поїхав з місця вчинення кримінального правопорушення у невідомому напрямку, чим вчинив незаконне заволодіння транспортним засобом потерпілого ОСОБА_9 , в результаті чого завдав останньому шкоди на вказану суму.

За вказаних обставин, ОСОБА_4 обвинувачується у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненому повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

Ухвалою слідчого судді Звенигородського районного суду Черкаської області від 30.09.2023 відносно ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк по 27.11.2025, без визначення застави, який у подальшому було продовжено.

Відповідно до ухвали слідчого судді Звенигородського районного суду Черкаської області від 29.12.2025 по справі № 694/2972/25 ОСОБА_4 продовжено строк тримання під вартою до 27.01.2026 включно, без визначення розміру застави.

Також 29.12.2025 затверджено обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001344 від 17.10.2023 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 155, ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 289, ч. 5 ст. 407 КК України

Відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Щодо обґрунтованості підозри.

Поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві, тому виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України та позиції Європейського суду з прав людини, яка відображена у п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення (рішення у справах «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990).

Питання обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованих кримінальних правопорушень було предметом дослідження слідчого судді під час досудового розслідування та на цьому етапі не можуть ставитися судом під сумнів, оскільки ОСОБА_4 вже набув статусу обвинуваченого щодо інкримінованих правопорушень.

Щодо наявності ризиків.

Згідно із ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

У клопотанні сторона обвинувачення посилається на наявність ризиків переховування від органів досудового розслідування і суду; можливість впливу на потерпілих і свідків; можливість перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; а також вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Прокурор вказує на те, що обвинувачений може переховуватися, зважаючи на тяжкість можливого покарання.

Суд дійшов висновку про наявність ризику переховуватися від органу досудового розслідування чи суду, оскільки обвинувачений близько двох років перебував у СЗЧ, при цьому постійного місця проживання не має.

З матеріалів справи вбачається та підтверджено обвинуваченим ОСОБА_4 , що він раніше неодноразово судимий. У межах цієї справи ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні чотирьох різних кримінальних правопорушень, які вчинені через певні відрізки часу.

Отже, суд дійшов висновку про доведення ризику вчинення інших кримінальних правопорушень.

Щодо ризику впливу обвинуваченого на свідків та потерпілих, суд звертає увагу, що до матеріалів справи не додано доказів на підтвердження вказаного ризику. Проте, з огляду на те, що потерпілою за ч. 1 ст. 155 КК України є неповнолітня ОСОБА_10 , ураховуючи обставини вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, вік потерпілої, суд виснує, що у цьому випадку можливий вплив обвинуваченого на неї.

Разом з тим, зазначений у клопотанні ризик перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, який обґрунтований наявністю попередніх судимостей ОСОБА_4 та обізнаний у способах та методах ведення судового слідства, тому може створити штучні докази та підбурювати осіб, зокрема, з числа військовослужбовців своєї військової частини, які не були свідками кримінального правопорушення, до надання завідомо неправдивих свідчень на підтвердження висунутих ним захисних версій, суд вважає надуманим.

З огляду на викладене суд дійшов висновку про недоведення вказаного ризику.

Щодо застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Ураховуючи зміст обвинувачення ОСОБА_4 , беручи до уваги наявність ризиків переховування від органів досудового розслідування і суду, впливу на неповнолітню потерпілу, а також вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується, з огляду спосіб життя обвинуваченого, який є раніше неодноразово судимим, суд дійшов висновку про те, що застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання буде недостатнім. Особиста порука так само застосована не може бути, оскільки відповідних заяв до суду не надходило.

Ураховуючи, що обвинувачений не має постійного місця проживання та міцних соціальних зв`язків, запобіжний захід у виді домашнього арешту не може повною мірою забезпечити його належну процесуальну поведінку.

Відповідно до ч 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Разом з тим, у цьому випадку неможливість застосування до обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою обумовлюється прямим приписом ч. 8 ст. 176 КПК України, який передбачає застосування безальтернативного запобіжного заходу тримання під вартою.

Водночас, відповідно до абз. 3 ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 Кримінального кодексу України.

Ураховуючи обставини інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень, відомості про його особу, репутацію, майновий та сімейний стан, обсяг ризиків, які продовжують існувати, та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, суд не вбачає підстав для визначення йому альтернативного запобіжного заходу у виді застави.

Таким чином, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, без визначення застави як альтернативного запобіжного заходу.

На переконання суду такий запобіжний захід буде співмірним з існуючими в кримінальному провадженні ризиками та зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та виконання ним обов`язків.

Керуючись статтями 8, 176-178, 181, 183, 194, 202, 372, 392 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді тримання під вартою, утримуючи його в ДУ «Черкаський слідчий ізолятор» за адресою: м. Черкаси, вул. Благовісна, 234.

Строк дії ухвали про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою становить 60 (шістдесят) днів та обчислюється з дати постановлення цієї ухвали, тобто з 13.01.2026 та діє до 13.03.2026 включно.

Ухвала щодо продовження запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали після її оголошення негайно направити обвинуваченому ОСОБА_4 .

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а обвинуваченим з моменту вручення копії ухвали.

Повний текст ухвали складено 13.01.2026.

СуддяОСОБА_1