Справа № 221/5250/20
Провадження № 1-кп/204/409/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2025 року м.Дніпро

Чечелівський районний суд міста Дніпра

у складі: головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань того ж суду, в режимі відеоконференції, матеріали кримінального провадження №0000283 від 11 лютого 2020 року відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м.Здолбунів Рівненської області, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, який має на утриманні двох неповнолітніх дітей 2018, 2019 років народження, військовослужбовець, на даний час перебуває на військовій службі за призовом під час мобілізації, у військовому званні «солдат», навідник другого відділення першого взводу протитанкових ракетних комплексів третьої роти протитанкових ракетних комплексів ВЧА4017, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.405 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , 22 грудня 2019 року близько 23 годин 15 хвилин, будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , перебуваючи на посаді командира взводу вогневої підтримки 6 гірсько-штурмової роти 2 гірсько-штурмового батальйоні,знаходячись на ВОП « ІНФОРМАЦІЯ_2 » поблизу АДРЕСА_2 , усвідомлюючи, що т.в.о. командира 3 гірського-штурмового взводу 6 гірсько-штурмової роти 2 гірсько-штурмого батальйону військової частини НОМЕР_1 лейтенант ОСОБА_6 , являється для нього прямим безпосереднім начальником та виконує обов`язки з військової служби, в порушення ст.ст. З, 28, 68 Конституції України, вимог Військової присяги, ст.ст. 9, 11, 13, 16, 20-22, 28-32, 50, 127, 128 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, ст.ст. 1-4,6 Дисциплінарного статуту ЗСУ, діючи з прями умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в умовах особливого періоду, з мотивів невдоволення діями начальника у зв`язку із виконанням ним обов`язків з військової служби, будучи невдоволеним належним виконанням останнім обов`язків з військової служби, спрямованим на припинення порушень військової дисципліни у підрозділі, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, схопив лейтенанта ОСОБА_6 за кітель руками та почав погрожувати заподіянням тілесних ушкоджень останньому, при цьому лейтенант ОСОБА_6 сприйняв цю загрозу як реальну.

Умисні дії ОСОБА_4 , які виразилися у погрозі заподіяння тілесних ушкоджень начальникові у зв`язку з виконанням ним обов`язків військової служби, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, кваліфікуються за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.405 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.3 ст.405 КК України, визнав повністю і підтвердив та не оспорював обставини, зазначені в обвинувальному акті, просив суворо не карати та розглянути кримінальне провадження в порядку ст.349 КПК України, про що надав письмову заяву. У вчиненому розкаюється. Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явися, надав заяву про розгляд справи без його участі. Зазначив, що претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого ОСОБА_4 він не має і просить призначити покарання на розсуд суду. Проти розгляду кримінального провадження в порядку ст.349 КПК України, не заперечує.

У відповідності до ч.3 ст.349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

В судовому засіданні встановлено, що викладені фактичні обставини справи ніким не оспорюються, обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих фактичних обставин і у суду немає сумнівів у добровільності їх позиції, тому суд дослідив лише письмові матеріали кримінального провадження №0000283, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 та визнав недоцільним дослідження інших доказів відносно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

Таким чином, суд дійшов висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 у погрозі заподіяння тілесних ушкоджень начальникові у зв`язку з виконанням ним обов`язків військової служби, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.405 КК України.

При призначенні обвинуваченому покарання судом враховуються вимоги, передбачені ч.1 ст. 65 КК України, а саме, суд призначає покарання у межах санкції ч.3 ст.405 КК України, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи обвинуваченого, обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченого.

Так, обвинувачений ОСОБА_4 вчинив умисний тяжкий злочин, на диспансерному обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не знаходиться, не судимий, має утриманні двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є військовослужбовцем на військовій службі за призовом під час мобілізації, навідник другого відділення першого взводу протитанкових ракетних комплексів третьої роти протитанкових ракетних комплексів ВЧА4017, за місцем служби характеризується позитивно.

У відповідності до ст.66 КК України, у якості обставини, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, суд враховує щире каяття. У відповідності до ст. 67 КК України обставиною, яка обтяжує покарання є вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до положень ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами, а також не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Враховуючи викладене, суд вважає можливим виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 при призначенні покарання у вигляді позбавлення волі, але без ізоляції від суспільства, із застосуванням звільнення від відбування покарання з випробуванням відповідно до ст. 75 КК України та з покладанням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, оскільки цього буде достатньо для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 по даному кримінальному провадженню не обирався, клопотань про його обрання не надходило.

Речові докази та судові витрати відсутні.

Цивільний позов не заявлений.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 100, 349, 370, 371, 373, 374, 376, 394 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.405 КК України та призначити йому покарання п`ять років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити обвинуваченого ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання, якщо він в період іспитового строку один рік - не вчинить нового кримінального правопорушення і буде виконувати покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України, зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_5 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця свого проживання, роботи або навчання.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку, шляхом подачі апеляційної скарги через Чечелівський районний суд міста Дніпра.

Суддя: ОСОБА_1