ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 953/1738/24 (1-кс/953/5753/25) Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/818/1112/25 Суддя доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 20 серпня 2025 року, якою відмовлено у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_7 , який дії в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на повідомлення про підозру від 13.06.2025 у кримінальному провадженні № 0000735 від 23.03.2023 за ознаками ч.2 ст. 111 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні скарги захисника ОСОБА_7 , який дії в інтересах ОСОБА_8 на повідомлення про підозру у кримінальному провадженні № 0000735 від 24.11.2022 за ч.1 ст. 114-1, ч.2 ст. 28 ч.1 ст. 114-1 КК України.

На зазначену ухвалу слідчого судді захисник підозрюваного ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив її скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити в повному обсязі скаргу адвоката ОСОБА_7 про скасування повідомлення про підозру стосовно ОСОБА_8 .

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу захисник посилався на те, що орган досудового розслідування істотно порушив процесуальний порядок повідомлення про підозру. Вказував, що органу досудового розслідування було відомо про те, що ОСОБА_8 перебуває за кордоном на законних підставах, а також мали відомості про існуючі у нього засоби зв`язку. Проте, жодної повістки ані ОСОБА_8 , ані його близьким родичам про виклик до органу досудового розслідування не направлялось та не вручалось, в тому числі на підставі запиту (доручення) про міжнародну правову допомогу. Посилався також на практику ЄСПЛ та вітчизняних апеляційних судів.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника ОСОБА_7 , який підтримав свою апеляційну скаргу та просив її задовольнити, а також пояснення прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги та вважав ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

14.08.2025 року захисник ОСОБА_7 звернувся в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 до слідчого судді Київського районного суду м. Харкова зі скаргою на повідомлення про підозру від 13.06.2025 р. у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 28 ч.1 ст. 114-1, ч.1 ст. 114-1 КК України.

В скарзі посилався на незаконність та безпідставність повідомлення про підозру, яке здійснене за відсутності обов`язкових елементів повідомлення про підозру, за відсутності на день повідомлення про підозру особи, яку повідомляють про підозру, що є процесуальною підставою для її скасування. Вказував, що орган досудового розслідування не викликав ОСОБА_8 шляхом направлення йому повістки, хоча цьому органу було відомо місце його перебування та засоби зв`язку. Поряд з цим ОСОБА_8 перебував за кордоном, а орган досудового розслідування не здійснював запитів в рамках міжнародної правової допомоги. Також вважав, що відсутні процесуальні підстави для повідомлення про підозру.

Залишаючи без задоволення скаргу захисника ОСОБА_7 , слідчий суддя мотивував таке рішення тим,що за своїм змістом повідомлення про підозру ОСОБА_8 від 13.06.2025 року відповідає вимогам ст. 277 КПК України. Зміст повідомлення про підозру ОСОБА_8 узгоджується з вимогами вказаної статті і доводи скарги щодо відсутності обов`язкових складових, що передбачені вимогами ст. 277 КК України, не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду в порядку вимог ст. 303 КПК України. Доводи заявника щодо необґрунтованості підозри в тій редакції, що викладена та за тими доводами, які були озвучені під час судового засідання, не знайшли свого підтвердження під час розгляду скарги в порядку вимог ст. 303 КПК України, та є необґрунтованими. Слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_8 чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Дійшов висновку, що слідчий діяв в межах своїх повноважень, процесуальний порядок вручення повідомлення про підозру ним не порушено, повідомлення про підозру вручено у відповідності до ч.2 ст. 135 КПК України, оскільки встановлено, що ОСОБА_8 виїхав за межі території України.

Колегія суддів з такими висновками слідчого судді погоджується з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Главою 26 КПК України визначено порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування.

У кримінальному провадженні такі випадки врегульовані Кримінальним процесуальним кодексом України. Зокрема, подання апеляційної скарги на рішення слідчого судді, постановленого за наслідками розгляду скарги, заяви чи клопотання учасника кримінального провадження має відбуватись з дотриманням певних умов.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Відповідно до п.10 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржене повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 42 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Підозра - це процесуальне рішення прокурора, слідчого (за погодженням із прокурором), яке ґрунтується на зібраних доказах під час досудового розслідування та в якому формується припущення про причетність конкретної особи до вчинення кримінального правопорушення з повідомленням про це такій особі та із роз`ясненням її прав та обов`язків.

Окрім того, під повідомленням про підозру також можна розуміти кримінальне процесуальне рішення слідчого, прокурора, яке приймається в обов`язковому порядку у випадках затримання особи за підозрою в учиненні кримінального правопорушення або наявності достатніх доказів для підозри особи в учиненні кримінального правопорушення в письмовій формі й тягне за собою набуття особою, щодо якої воно прийняте, процесуального статусу підозрюваного.

Згідно п.3 ч.1 ст.276 КПК України, повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках, зокрема, наявності достатніх доказів для підозри особи в учиненні кримінального правопорушення.

Відповідно до положень ст.277 КПК України письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором та повинно відповідати зазначеним в ній вимогам.

Обґрунтованою є підозра за наявності таких принципових обставин: 1) врученого письмового повідомлення про підозру з обов`язковим посиланням на докази вчинення особою кримінального правопорушення; 2) наявності в матеріалах кримінального провадження доказів, що підтверджують учинення особою кримінального правопорушення; 3) доведення перед судом вагомості й достатності наявних доказів про вчинення особою кримінального правопорушення; 4) оцінювання судом доказів учинення особою кримінального правопорушення.

Вимога достатності доказів до моменту притягнення особи до кримінальної відповідальності означає, що в розпорядженні слідчого повинна бути така сукупність доказів, яка, будучи неповною, приводить тим не менше до обґрунтованого висновку про винуватість особи, котра притягується, і виключає в цей момент розслідування протилежного висновку.

Вручається письмове повідомлення про підозру, відповідно до ч.1 ст.278 КПК України, в день його складення слідчим або прокурором, а у випадках неможливості такого вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 279 КПК України, у випадку виникнення підстав для повідомлення про нову підозру або зміну раніше повідомленої підозри слідчий, прокурор зобов`язаний виконати дії, передбачені статтею 278 цього Кодексу.

Частина 5 статті 9 КПК України передбачає, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення. Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, як сказано в рішенні Європейського суду з прав людини, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 , де суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Дотримуючись та застосовуючи таку практику ЄСПЛ, колегія суддів дійшла висновку, що для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Колегія суддів вважає, що при вирішенні питання щодо обґрунтованості підозри, повідомленої ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 114-1, ч.2 ст. 28 ч.1 ст. 114-1 КК України від 13.06.2025 р., відповідно до практики Європейського суду з прав людини, слідчий суддя (суд), оцінюючи докази на предмет наявності обґрунтованої підозри, повинен виходити з того, що підозра визнається обґрунтованою лише у тому випадку, якщо існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про котру йдеться, могла вчинити правопорушення.

Як вбачається із повідомлення про підозру від 13.06.2025 р., в ній вказані зміст підозри та правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність. Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, внаслідок чого підозра може бути змінена. Процедура повідомлення ОСОБА_8 слідчим виконана відповідно до вимогчинного законодавства.

При цьому слід врахувати, що у підозрі зазначені права ОСОБА_8 , в тому числі і право мати захисника, що свідчить в дотриманні його конституційного права на захист.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції прокурор звертав увагу на те, що встановити місце знаходження ОСОБА_8 не виявилося можливим, оскільки 27.12.2024 року використавши закордонний паспорт громадянина України, останній виїхав за межі території України. Вказував, що відповідно до відомостей, які містяться в матеріалах кримінального провадження, вбачається безпосередня причетність ОСОБА_8 до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 114-1, ч.2 ст. 28 ч.1 ст. 114-1 КК України.

В повідомленій підозрі зазначені конкретні обставини події, наведені ознаки кримінальних правопорушень, спосіб та обставини їх вчинення з урахуванням встановлених обставин. Підозра є процесуальним рішенням, яке складається і повідомляється слідчим чи прокурором з урахуванням обставин, які автор вважає встановленими. Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, внаслідок чого підозра може бути змінена. Посилання в апеляційній скарзі на неврахування всіх доказів щодо можливої причетності підозрюваного до вчинення інкримінованого йому злочину на даному етапі судом не вирішується. Вказані питання повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для повідомлення такій особі про підозру. Відповідно до статті 89 КПК України визнання доказів недопустимими належить виключно до компетенції суду під час судового розгляду, а тому сукупність інших зібраних органом досудового розслідування доказів будуть перевірятися, оцінюватися в ході судового розгляду, не дає підстав для скасування підозри.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків ухвали слідчого судді, в якій наведені аргументовані підстави для відмови у задоволенні скарги захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 і які відповідають вимогам кримінально-процесуального закону.

За таких обставин, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 20 серпня 2025 року законною та обґрунтованою, підстав для її скасування за доводами апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 20 серпня 2025 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий-

Судді: