Провадження № 1-кс/333/3744/25
УХВАЛА

28 листопада 2025 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого СВ Василівського РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , його захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя клопотання слідчого СВ Василівського РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0004929, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.07.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України стосовно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Верхньодніпровськ Дніпропетровської області, громадянина України, військовослужбовця за мобілізацією, солдата, який перебував на посаді навідника 2 гранатометного відділення гранатометного взводу роти вогневої підтримки 5-го батальйону оперативного призначення (ВОС-102281П) військової частини НОМЕР_1 НГУ, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимому, та додані до нього матеріали, -

ВСТАНОВИВ:

25.11.2025 року слідчий слідчого відділення Василівського РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0004929, відомості про яке внесені до ЄРДР 02.07.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України стосовно ОСОБА_5 .

Своє клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий обґрунтував таким.

Досудовим розслідуванням встановлено, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 НГУ (по стройовій частині) №70 о/с від 11.10.2023 року солдата ОСОБА_5 призначено на посаду навідника 2 гранатометного відділення гранатометного взводу роти вогневої підтримки 5 батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_1 НГУ, зараховано до списків особового складу та на всі види забезпечення.

Відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року.

В подальшому, відповідними Указами Президента України ОСОБА_7 , правовий режим воєнного стану в Україні продовжувався та діє до теперішнього часу.

Згідно з вимогами ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.

Будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією солдат ОСОБА_5 відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (надалі - Статуту), ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України (надалі - Статуту), бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.

Разом з цим, солдат ОСОБА_5 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення, вчинивши військовий злочин за наступних обставин.

20.12.2023 року солдат ОСОБА_5 , в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою тимчасового ухилення від проходження військової служби самовільно залишив місце служби, а саме: місце тимчасової дислокації роти вогневої підтримки 5 батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_1 НГУ (Хортицький район), внаслідок чого свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, заходів для повернення до місця служби та військової частини не приймав та про своє місцезнаходження до органів командування, органів військового та цивільного управління не повідомляв, незаконно перебував за межами місця несення служби до 03.01.2024 року.

Таким чином, ОСОБА_5 , за викладених вище обставин, підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України самовільне залишення місця служби військовослужбовцем, тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.

22.08.2025 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

22.08.2025 року прокурором Мелітопольського відділу Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_8 складено та вручено ОСОБА_5 клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ч. 5 ст. 401 КК України, яке 25.08.2025 року було скеровано із додатками до Хортицького районного суду м. Запоріжжя.

Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 03.10.2025 року відмовлено у задоволенні клопотання прокурора про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_5 .

14.10.2025 року прокурором Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_4 внесені відомості до ЄРДР про відновлення вказаного провадження та встановлено строк досудового розслідування до 09.12.2025 року.

21.11.2025 року постановою слідчого підозрюваного ОСОБА_5 оголошено в розшук.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами: повідомленнями з військової частини НОМЕР_1 НГУ про вчинення кримінального правопорушення; протоколами допитів свідків, матеріалами службового розслідування.

Згідно вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час проведення досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме ОСОБА_5 може:

- переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду;

- незаконно впливати на свідків;

- вчинити інше кримінальне правопорушення.

Застосувати більш м`які запобіжні заходи до ОСОБА_5 неможливо, оскільки, відповідно до ч. 8 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 407, 408 КК України, застосовується виключно запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Враховуючи характер злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , значну суспільну небезпечність інкримінованого йому злочину, беручи до уваги, що військове кримінальне правопорушення у період воєнного стану, у вчиненні якого він підозрюється, є тяжким та вчинене в той час коли весь Український народ героїчно протистоїть військовій агресії російської федерації, а також те, що вказане кримінальне правопорушення має підвищений суспільно небезпечний характер, оскільки впливає на обороноздатність України, та те, що вказана його протиправна діяльність створює в очах інших військовослужбовців та суспільства в цілому негативне враження - безладдя та безкарності у Збройних силах України, сторона обвинувачення вважає за можливе не визначати розмір застави, оскільки вона не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 повністю підтримав клопотання слідчого, просив його задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_5 пояснив, що у травні 2023 року був мобілізований. За весь час військової служби він отримав 6 контузій. Його військова частина тимчасово розташована в одному із селищ Запорізького району Запорізької області. Дійсно з 20.12.023 року по 03.01.2024 року він залишав військову частину, але перебував у тому самому селі, де вона базується. Після 03.01.2024 року завжди перебував у або у розташуванні військової частини або безпосередньо біля неї (орендував будинок). Керівництво знало, де саме він перебуває. На цей час він також перебуває у розташуванні військової частини, ніде не переховувався, бажає продовжувати нести військову службу. Він подавав клопотання про закриття кримінального провадження та звільнення його від кримінальної відповідальності, але у судове засідання не доїхав, так як перебував на військовій службі і фізично не міг доїхати до приміщення суду. Одного разу, коли його везли до суду, автомобіль зупинили на блок-посту і довго перевіряли його документи, чи не знаходиться він у розшуку або у СЗЧ і відповідно він не встиг на судове засідання.

Захисник ОСОБА_6 заперечувала проти задоволення клопотання слідчого, зазначивши, що клопотання слідчого недостатньо обґрунтоване, прокурор не довів про наявність ризиків, зазначених у ньому.

Вислухавши доводи прокурора та захисника, пояснення підозрюваного, дослідивши матеріали кримінального провадженні, додані до клопотання слідчого, в їх сукупності, суд дійшов до такого.

У судовому засіданні встановлено, що 02.07.2025 року до ЄРДР були внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення за ч.5 ст.407 КК України, за фактом самовільного залишення військової частини в умовах воєнного стану військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 НГУ ОСОБА_5 (кримінальне провадження №0004929).

11.08.2025 року постановою керівника Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_9 у вказаному кримінальному провадженні визначено групу прокурорів для здійснення нагляду у формі процесуального керівництва, у складі: ОСОБА_4 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , старший групи ОСОБА_4 .

11.08.2025 року постановою керівника Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_9 матеріали кримінального провадження №0004929, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.07.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, за підслідністю передано до СВ Василівського РУП ГУНП в Запорізькій області; проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні доручено СВ Василівського РУП ГУНП в Запорізькій області.

14.08.2025 року постановою заступника керівника управління поліції начальника СВ Василівського РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_12 призначено слідчу групу для здійснення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні у складі слідчих: ОСОБА_3 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , старший групи ОСОБА_3

22.08.2025 року кримінальному провадженні №0000356 слідчим слідчого відділення Василівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області ОСОБА_3 повідомлено ОСОБА_5 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України.

Згідно протоколу допиту підозрюваного ОСОБА_5 від 22.08.2025 року, останній підтвердив, що маючи змогу виходити до міста Запоріжжя, 20.12.2023 року самовільно залишив місце дислокації військової частини та перебував на орендованій квартирі, так як хотів відпочити та підлікуватися.

03.01.2024 року самостійно прибув до військової частини НОМЕР_1 НГУ та через декілька дінв приступив до виконання військових завдань.

ОСОБА_5 усвідомив свою провину та виявив намір продовжувати військову службу, про що звернувся до слідчого з відповідною заявою та клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності.

22.08.2025 року прокурором Мелітопольського відділу Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_8 складено клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_5 , яке направлено до Хортицького районного суду м. Запоріжжя для розгляду.

Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 03.10.2025 року відмовлено у задоволенні клопотання прокурора про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

14.10.2025 року постановою прокурора Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_4 визначено строк досудового розслідування кримінального провадження №0004929до 09.12.2025 року.

Повістки про виклик ОСОБА_5 до слідчого відділення Василівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області на 19.11.2025 року, 20.11.2025 року та 21.11.2025 року на 10-00 год. вручено 15.11.2025 року матері останнього ОСОБА_24 .

У зазначені дати ОСОБА_5 за викликом не з`явився, про причини неявки не повідомив.

21.11.2025 року постановами слідчого СВ Василівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області ОСОБА_3 підозрюваного ОСОБА_5 оголошено у розшук, а досудове розслідування у вищевказаному кримінальному провадженні зупинено.

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 НГУ (по стройовій частині) №284, 02.10.2025 року солдат ОСОБА_5 був відсутнім під час перевірки наявності особового складу.

Згідно з витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 НГУ (по стройовій частині) №301, солдата ОСОБА_5 , який 02.10.2025 року самовільного залишив військову частину, 19.10.2025 року зараховано на усі види забезпечення.

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 НГУ (по стройовій частині) №284, 04.11.2025 року солдат ОСОБА_5 був відсутнім під час перевірки наявності особового складу.

Як вбачається з відповіді т.в.о. командира військової частини НОМЕР_1 НГУ ОСОБА_25 №10/29/10/2-8702-2025 від 24.11.2025 року службові розслідування за фактами самовільного залишення місця служби від 02.10.2025 року та 04.11.2025 року тривають. Після завершення службових розслідувань матеріали будуть передані до ТУ ДБР за підслідністю для прийняття правового рішення, початку досудового розслідування.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 25.11.2025 року надано дозвіл на затримання ОСОБА_5 з метою приводу його для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0004929.

28.11.2025 року о 14 год. 00 хв. ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 191 КПК України.

Клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу, погоджене із прокурором Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_4 .

Копію вказаного клопотання та доданих до нього матеріалів підозрюваний ОСОБА_5 отримав своєчасно (28.11.2025 року)

До матеріалів клопотання додані копії документів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання.

Відповідно до ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчинені підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Слідчий суддя на етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, та за якою нормою Кримінального закону ця особа підлягає відповідальності, оскільки належна оцінка представлених у справі доказів буде здійснена в межах судового провадження.

Водночас, слідчий суддя зобов`язаний перевірити обґрунтованість підозри, яка містить у собі два аспекти. Перший стосується питання права: підозра має стосуватися правопорушення, передбаченого законом. Другий питання факту: мають бути доведені обставини, які за розумного та неупередженого тлумачення викликають підозру щодо причетності певної особи до певного кримінального правопорушення. У Рішенні «Нечипорук і Йонкало проти України» (п. 175) ЄСПЛ вкотре повторив, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчините правопорушення. При цьому тлумачення поняття «обґрунтованості» буде залежати від усіх обставин справи (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom (Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства), § 32).

Стандарт доказування «обґрунтована підозра» вважається досягнутим, якщо фактів та інформації достатньо, аби переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення.

Обґрунтованість підозри не може встановлюватися in abstracto або ґрунтуватися на суб`єктивних припущеннях, а має підкріплюватися конкретними доказами в кримінальному провадженні.

Вважаю, що прокурором у судовому засіданні доведено, про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України. На думку слідчого судді, зазначене підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

- показаннями свідків ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , які пояснили, що станом на 20.12.2023 року несли військову службу у військовій частині НОМЕР_1 НГУ. 11.10.2023 року ОСОБА_29 було призначено на посаду навідника і з цієї дати останній приступив до виконання своїх функціональних обов`язків. 20.12.2023 року під час шикування для перевірки особового складу військової частини, було встановлено, що відсутній ОСОБА_5 . Про будь-які поважні причини, за якими ОСОБА_5 міг бути відсутнім, він не повідомляв, жодних документів на адресу військової частини не надсилав. Після виявлення відсутності ОСОБА_5 були вжиті заходи, спрямовані на встановлення його місцезнаходження, але позитивних результатів вони не дали. На дзвінки ОСОБА_5 не відповідав, самостійно на зв`язок не виходив. Особиста зброя підозрюваного залишилася у військовій частині;

- матеріалами службового розслідування військової частини НОМЕР_1 НГУ;

- іншими матеріалами кримінального провадження.

Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу («Мюррей проти Сполученого Королівства» («Murrey v. the United Kingdom»)). Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи («Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» («Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom»)).

Прокурор в обґрунтування клопотання слідчого під час судового засідання, на думку слідчого судді, довів наявність фактів та інформації, зміст яких переконав суд у тому, що підозрюваний ОСОБА_5 міг вчинити кримінальне правопорушення, зазначене у клопотанні слідчого про застосування запобіжного заходу.

Тобто, на даному етапі кримінального провадження підозра відносно ОСОБА_5 є цілком обґрунтована.

Водночас, слідчий суддя вважає, що слідчий та прокурор у судовому засіданні не довели, що маються достатні підстави вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК, на які вказують останні.

Так, у своєму клопотанні слідчий зазначив, що маються ризики, що ОСОБА_5 може:

- переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду;

- незаконно впливати на свідків;

- вчинити інше кримінальне правопорушення.

Щодо ризику переховування від органів досудового розслідування та/або суду

Обґрунтовуючи вказаний ризик слідчий зазначив, що він підтверджується тим, що скоєний ОСОБА_5 злочин, передбачений ч.5 ст.407 КК України, згідно ст.12 КК України, віднесений до категорії тяжких злочинів, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років. Розуміючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення (злочину), суворість та невідворотність послідуючого покарання, підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Про вказані наміри підозрюваного вже свідчить його поведінка, оскільки достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення, вчинивши військовий злочин, а саме: самовільне залишення місця служби, в умовах воєнного стану, яке по своїй суті являється переховуванням від військового командування та правоохоронних органів.

Існування зазначеного ризику також підтверджується тим, що підозрюваний є військовослужбовцем Національної гвардії України та у разі незастосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою буде зобов`язаний повернутися до місця проходження військової служби. За наявності бойового розпорядження він може бути відряджений до зони проведення бойових дій, де з урахуванням обстановки існує можливість залишення підконтрольної ЗСУ території України під час безпосереднього виконання своїх обов`язків військової служби, з метою ухилення від кримінальної відповідальності та відбування покарання на підставі вироку суду.

Фактично вказаний ризик слідчий обґрунтував лише тяжкістю злочину, у якому підозрюється ОСОБА_5 .

В судовому засіданні перебування у розшуку підозрюваного ОСОБА_5 не доведено прокурором та слідчим і не підтверджується матеріалами кримінального провадження, долученими до клопотання слідчого.

Слідчий суддя також звертає увагу, що ОСОБА_5 не був належним чином викликаний до слідчого до 19.11.2025, 20.11.2025 року та 21.11.2025 року. Фактично зазначені повістки були вручені матері ОСОБА_5 , з якою останній не проживає та не підтримує зв`язків. У листопаді 2025 року ОСОБА_5 перебував у розташуванні своєї військової частини, іноді відлучаючись звідти. На цей час тривають службові перевірки щодо встановлення фактів відсутності ОСОБА_5 у розташуванні військової частини.

ОСОБА_5 був затриманий біля розташування військової частини.

За таких обставин вважаю, що відсутні обґрунтовані підозри вважати, що ОСОБА_5 має намір переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Щодо ризику незаконно впливати на свідків

Обґрунтовуючи вказаний ризик слідчий зазначив, що на даний час, особи, які допитані у якості свідках в рамках вказаного кримінально провадження на стадії досудового розслідування, є військовослужбовцями тієї ж військової частини, що і ОСОБА_5 , а відтак останній, у випадку обрання до нього запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, може здійснювати тиск на них, з метою зміни або спотворення останніми наданих показів.

Крім того, підозрюваний є військовослужбовцем та, у зв`язку з покладеними на нього обов`язками військової служби, має доступ до зброї, що може призвести до її використання для впливу свідків шляхом залякування та погрозою застосування насильство.

Під час судового розгляду встановлено, що у даному кримінальному провадженні фактично слідчими допитано 3 свідків і від них не було заяв про якийсь вплив з боку підозрюваного.

Крім того, посилання слідчого, що ОСОБА_5 може впливати на майбутніх свідків слідчий суддя оцінює критично, так як підозрюваний не скоїв жодних дій, не висловив намірів, які б свідчили про такий можливий вплив. Також, слідчим не зазначено взагалі, чи будуть ще ним або іншим слідчим допитані будь-які особи як свідки у даному кримінальному провадженні.

Також, у слідчого судді є сумніви стосовно цього ризику, враховуючи відношення ОСОБА_5 до повідомленої підозри, так як останній фактично визнає факт відсутності у військовій частині у 2023 році. Тому, за таких обставин, вплив на свідків, вважаю, є навіть нелогічним.

Щодо вчинення іншого кримінального правопорушення

Обґрунтовуючи вказаний ризик слідчий зазначив, що ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем, з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, у зв`язку з чим існує ймовірність повторного самовільного залишення ним місця служби, що фактично утворюватиме склад нового кримінального правопорушення, передбаченого ст.ст. 407-409 КК України.

Слідчий суддя враховує, що з 03.01.2024 року ОСОБА_5 фактично перебуває на військовій службі і відсутні жодні підтверджені доказами факти, що останній скоював у цей час злочини, передбачені ст.ст. 407-409 КК України або має намір їх вчинити.

За таких обставин вважаю за необхідне відмовити у задоволенні клопотання слідчого у зв`язку з недоведеністю наявності достатніх підстав вважати, що у підозрюваного ОСОБА_5 існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК, на який вказує слідчий та прокурор.

Керуючись ст. ст. 176, 177, 183, 194, 372 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ Василівського РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0004929, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.07.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України стосовно ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`яти днів з дня її винесення до Запорізького апеляційного суду.

Копію ухвали вручити прокурору, підозрюваному, захиснику підозрюваного, а також надіслати начальнику ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України для виконання.

Повний текст ухвали складено 02.12.2025 року.

Слідчий суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя ОСОБА_1