Справа № 214/6230/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2025 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

його захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні, в залі суду, у місті Кривому Розі, кримінальне провадження, внесене 25 квітня 2025 року до ЄРДР під №0000305, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу, громадянина України, інваліда ІІІ групи, неодруженого, непрацездатних осіб на утриманні не маючого, військовослужбовця за контрактом в/ч НОМЕР_1 у військовому званні «сержант», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого згідно положень ст. 89 КК України,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 у першій декаді червня 2024 року, перебуваючи неподалік від населеного пункту Борова Ізюмського району Харківської області, в одному із окопів знайшов 2 предмета, за зовнішніми ознаками схожими на підривачі до гранат, після чого, усвідомлюючи, що вказані предмети є вибуховими пристроями, реалізуючи свій раптово виниклий намір на придбання, носіння та зберігання вибухових пристроїв, підібрав зазначені підривачі до гранат та переніс їх до свого місця проживання, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де став їх зберігати, однак 19 березня 2025 року за вказаним місцем проживання ОСОБА_4 на підставі ухвали слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області було проведено обшук, під час якого у спальній кімнаті було виявлено та вилучено 2 предмета, які відповідно до висновку судового експерта №СЕ-19/109-25/5759-ВТХ від 16.04.2025 року є уніфікованими запалами до ручних гранат типу УЗРГМ (УЗРГМ-2), що використовуються для спорядження ручних гранат РГД-5, Ф-1 та РГ-42, які відносяться до категорії вибухових пристроїв, виготовлених промисловим способом та придатних для здійснення вибуху, які ОСОБА_4 придбав, переніс та зберігав за місцем свого проживання без передбаченого законом дозволу.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 учинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України, за ознаками: носіння, зберігання та придбання вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.

Також ОСОБА_4 в останній декаді листопада 2024 року, проходячи по території дачного товариства «НИВА», розташованого на вул. Пожарського в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу, на землі побачив пакет, у якому знаходилась речовина зеленого кольору рослинного походження із характерним запахом, яка за сукупністю ознак схожа на наркотичний засіб «канабіс», після чого ОСОБА_4 , діючи в порушення вимог положень ст. 1 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», маючи намір, направлений на придбання та зберігання наркотичного засобу «канабісу» без мети збуту, підняв із землі вказаний пакет із речовиною, схожою на канабіс та продовжуючи свій злочинний намір, направлений на придбання та зберігання наркотичного засобу «канабіс» без мети збуту, перевіз його на місце свого проживання, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де став зберігати без мети збуту, однак 19 березня 2025 року за вказаним місцем проживання ОСОБА_4 на підставі ухвали слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області було проведено обшук, під час якого у спальній кімнаті було виявлено та вилучено пакет із речовиною зеленого кольору масою 29,901 г, яка, відповідно до висновку судового експерта №СЕ-19/109-258/5173-НЗПРАП від 31.03.2025 року є наркотичним засобом «канабіс», обіг якого на території України обмежено, маса якого у перерахунку на суху речовину складала 26,552 г, яку ОСОБА_4 незаконно придбав та зберігав за місцем свого мешкання для власного вживання без мети збуту.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 учинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 309 КК України, за ознаками: незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту.

У кримінальному провадженні 25 червня 2025 року між прокурором та обвинуваченим у присутності його захисника відповідно до вимог ст. 472 КПК України була укладена угода про визнання винуватості, за умовами якої обвинувачений беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень за вказаних вище обставин, при цьому сторони погодились на призначення обвинуваченому покарання за ч. 1 ст. 263 КК України у виді 3 років позбавлення волі, за ч. 1 ст. 309 КК України у виді 1 року обмеження волі, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим на остаточне покарання у виді 3 років позбавлення волі з випробуванням на підставі ст. 75 КК України та з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Відповідно до положень ст. 474 КПК України розгляд угоди, досягнутої під час досудового провадження, проводиться судом під час підготовчого судового засідання за обов`язкової участі сторін угоди з повідомленням інших учасників судового провадження, відсутність яких не є перешкодою для розгляду.

Прокурор уважав, що відсутні підстави для відмови у затвердженні угоди про визнання винуватості, просив постановити вирок за укладеною угодою.

Обвинувачений пояснив, що розуміє надані йому законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст. ст. 394, 424, 474, 476 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості, наполягав на затвердженні угоди про визнання винуватості.

Його захисник не заперечував проти затвердження угоди про визнання винуватості.

Вислухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно із ч. ч. 2, 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого.

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких завдана шкода лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні, в якому бере участь потерпілий, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Згідно зі ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України, є тяжким злочином.

Згідно зі ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 309 КК України, є кримінальним проступком.

Обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень визнав повністю.

Також установлено, що укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим є добровільним, тобто її укладення не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій, будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, умови даної угоди відповідають вимогам КПК України та КК України, зміст угоди відповідає вимогам ст. 472 КПК України.

З`ясовано, що обвинувачений розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Отже, враховуючи вищевикладене, а також відсутність передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України обставин для відмови в затвердженні угоди, суд приходить до висновку, що укладена угода про визнання винуватості підлягає затвердженню.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

На підставі ст. 126 КПК України суд стягує з обвинуваченого процесуальні витрати, а долю речових доказів вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 374-376, 468-470, 472-475 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 25 червня 2025 року між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 у кримінальному провадженні за його обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309 КК України.

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309 КК України та призначити йому покарання:

-за ч. 1 ст. 263 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі;

-за ч. 1 ст. 309 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням на 1 (один) рік.

На підставі п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:

- періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проходження військової служби, місця реєстрації та місця проживання.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави 5603 грн. у рахунок відшкодування витрат, понесених на проведення експертиз.

Після набрання вироком законної сили, речові докази залишки від 2 підривачів УЗРГМ-2, які зберігаються в камері схову речових доказів КРУП ГУНП в Дніпропетровській області (книга № 265/25, порядковий номер 554 квитанція №554/25) та залишки речовини зеленого кольору масою 28,901 г, які зберігаються в камері схову речових доказів КРУП ГУНП в Дніпропетровській області (книга № 154/25, порядковий номер 302 квитанція №302-Н/25), знищити.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_6