Провадження № 1-кс/643/6512/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2025 року слідчий суддя Салтівського районного суду міста Харкова ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

за участю підозрюваної ОСОБА_4 у режимі відеоконференції,

за участю захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали суду в м. Харкові погоджене з прокурором клопотання старшого слідчого в ОВС другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_6 у кримінальному провадженні за №0002491 від 27.10.2023 за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Ареда, Чернишевського району, Читинської області РФ, громадянки України, раніше не судимої, на утриманні маючої доньку 2018 року народження. ОСОБА_7 , 1941 року народження, розлученої, на момент вчинення злочину перебуваючої на посаді старшого дізнавача сектору дізнання відділу поліції № 1 Харківського районного управління поліції № 2 ГУНП в Харківській області, на теперішній час працюючої помічником медичної сестри у будинку пристарілих у м. Мало, Швеція, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , з 10.09.2022 як біженка проживає за адресою: АДРЕСА_3,

ВСТАНОВИВ:

Другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0002491 від 27.10.2023 (виділено з кримінального провадження №0000399 від 21.08.2021) за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

Під час досудового розслідування було встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі наказу Головного Управління Національної поліції в Харківській області від 02.03.2021 № 137 о/с переміщена на посаду старшого дізнавача сектору дізнання відділу поліції №1 Харківського районного управління № 2 ГУНП в Харківській області.

Під час проходження служби в підрозділах поліції ОСОБА_4 присвоєно чергове спеціальне звання капітан поліції.

Відповідно до функціональних обов`язків старшого дізнавача сектору дізнання ВП №1 Харківського РУП № 2 ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 :

- забезпечує здійснення повного, усебічного та неупередженого розслідування кримінальних проступків, реалізацію в повному обсязі прав і законних інтересів усіх учасників кримінального провадження, несе персональну відповідальність за виконання цих завдань;

- в своїй діяльності дотримується вимог Конституції України, КПК України, Законів України, інших нормативно-правових актів з питань досудового розслідування, керується положенням про організацію підрозділів дізнання органів Національної поліції України, затвердженого наказом МВС України від 20.05.2020 № 405;

- вносить за наявності ознак кримінального проступку відомості до ЄРДР, забезпечує виконання повного комплексу слідчих (розшукових) заходів з метою здійснення досудового розслідування кримінального проступку у формі дізнання;

- здійснює роботу з документами та кримінальними провадженнями у відповідності з чинним законодавством;

- у службовій діяльності дотримується законності, прав та свобод людини і громадянина, антикорупційного законодавства, режиму секретності, правил діловодства, службової, виконавської, транспортної дисципліни, правил етичної поведінки, однострою;

- самостійно приймає процесуальні рішення під час досудового розслідування кримінальних проступків, крім випадків, коли закон передбачає прийняття (ухвалення) рішення слідчим суддею, судом чи згоду прокурора. Не допускає втручання в процесуальну діяльність дізнавача осіб, що не мають на те законних підстав;

- забезпечує виконання законів України, нормативно-правових та організаційно-розпорядчих актів МВС, Національної поліції України, ГУНП щодо дотримання законності, антикорупційного законодавства, прав людини та громадянина, службової, транспортної дисципліни, правил етичної поведінки.

Таким чином, ОСОБА_4 , перебуваючи на посаді старшого дізнавача сектору дізнання ВП № 1 ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області, відповідно до положень ч. 3 ст. 18 КК України та Примітки до ст. 364 КК України є службовою особою, яка згідно з покладеними на неї обов`язками на постійній основі здійснює функції представника влади та відповідно до примітки ст. 368 КК України є службовою особою, яка займає відповідальне становище.

У відповідності до ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду та працівників правоохоронних органів» ОСОБА_4 , займаючи вказану посаду в правоохоронній системі, є представником влади - службовою особою правоохоронного органу, яка має владні повноваження та виконує службові обов`язки, визначені Законом України «Про Національну поліцію».

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом, на яких поширюється закон, є поліцейські.

Таким чином, зважаючи на обсяг своїх повноважень, визначених Конституцією України, КПК України, Законом України «Про Національну поліцію» та функціональними обов`язками, капітан поліції ОСОБА_4 , обіймала посаду старшого дізнавача, яка відповідно до примітки до ст. 56 Закону України «Про запобігання корупції» передбачає зайняття відповідального становища.

Крім того, ОСОБА_4 , відповідно до ч. 1 ст. 3, ст. 22 Закону України «Про запобігання корупції», обіймаючи вказану посаду, є суб`єктом відповідальності за корупційні правопорушення і їй забороняється використовувати свої службові повноваження або службове становище та пов`язані з цим можливості з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб.

Встановлено, що 28.07.2021, приблизно о 15:30, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, за адресою: АДРЕСА_2 , відбувся конфлікт між ОСОБА_8 та її неповнолітнім сусідом ОСОБА_9 в ході якого останній спричинив тілесні ушкодження ОСОБА_8 .

Враховуючи, що ОСОБА_8 були спричинені тілесні ушкодження, остання не розуміла, що робити далі, оскільки жодного разу не була у подібних ситуаціях, вона звернулась до знайомої працівниці поліції - в.о. старшого дізнавача ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області ОСОБА_10 з метою допомоги у написані заяви до поліції щодо вказаної події, а також фахової консультації у вказаному питанні.

Цього ж дня, ОСОБА_8 , за рекомендацією ОСОБА_10 , написала до відділу поліції № 1 Харківського районного управління поліції № 2 ГУНП в Харківській області заяву про спричинення їй тілесних ушкоджень неповнолітнім сусідом ОСОБА_9 , на підставі якої розпочато досудове розслідування № 0000369 від 12.08.2021 за ч. 1 ст. 125 КК України.

Крім того, 03.08.2021 ВП № 1 ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000345 за заявою ОСОБА_11 за фактом спричинення ОСОБА_8 тілесних ушкоджень її малолітньому сину ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 125 КК України.

У цей же день, ОСОБА_4 визначено дізнавачем та доручено проведення досудового розслідування у формі дізнання у кримінальному провадженні № 0000345 від 03.08.2021 за ч. 1 ст. 125 КК України, у якому ОСОБА_4 проводила процесуальні та слідчі (розшукові) дії, у тому числі спрямовані на перевірку причетності ОСОБА_8 до спричинення тілесних ушкоджень неповнолітньому ОСОБА_9 .

У період часу з 03.08.2021 по 19.08.2021, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_4 під час спілкування зі своєю кумою ОСОБА_10 , стало відомо, що вона знайома з ОСОБА_8 та остання зверталась до ОСОБА_10 з метою допомоги у написані заяви до поліції за фактом отримання тілесних ушкоджень від ОСОБА_9 , а також фахової консультації у вказаному питанні.

Після чого, у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на прохання та одержання від ОСОБА_8 неправомірної вигоди, з використанням службового становища, протиправним шляхом, з метою особистого збагачення.

Розуміючи, що самостійно вона не зможе реалізувати свій злочинний умисел, ОСОБА_4 вирішила залучити у якості пособника вищевказаного злочину свою куму ОСОБА_10 , яка є знайомою ОСОБА_8 , після чого останні домовилися вчинити вказаний злочин групою осіб.

У подальшому, ОСОБА_10 реалізуючи спільний злочинний умисел, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_4 , 19.08.2021 приблизно о 20:00, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, під час телефонної розмови з ОСОБА_8 повідомила, що досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000345 від 03.08.2021 проводиться її кумою - ОСОБА_4 , яка зазначила про достатність доказів вини ОСОБА_8 для притягнення останньої до кримінальної відповідальності, після чого запропонувала ОСОБА_8 зустрітися поряд з її будинком, на що остання погодилась.

Цього ж дня, приблизно о 20:30, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_10 продовжуючи реалізацію спільного злочинного умислу, з метою переконання ОСОБА_8 до надання неправомірної вигоди, прибула за місцем мешкання останньої за адресою: АДРЕСА_2 , де у ході особистої бесіди з ОСОБА_8 повідомила про необхідність надати неправомірну вигоду в розмірі 1000 доларів США за непритягнення її до кримінальної відповідальності за хуліганські дії, залишення правової кваліфікації у кримінальному провадженні № 0000345 від 03.08.2021 за ст. 125 КК України та притягнення до кримінальної відповідальності за фактом спричинення легких тілесних ушкоджень, санкція статті якої передбачає більш м`яке покарання.

На зауваження ОСОБА_8 про відсутність її вини, ОСОБА_10 наголосила, що рішення про притягнення її до кримінальної відповідальності вже прийнято та у разі ненадання її грошових коштів у розмірі 1000 доларів США, ОСОБА_8 притягнуть до кримінальної відповідальності за хуліганські дії, санкція статті якої передбачає більш тяжке покарання, чим створила умови, за яких ОСОБА_8 була вимушена погодитися на її переконання.

Водночас, ОСОБА_8 розуміючи владні повноваження ОСОБА_10 та ОСОБА_4 , усвідомлюючи протиправність наведених вище вимог, з метою викриття та припинення злочинної діяльності вказаних осіб, звернулась до правоохоронних органів із відповідною заявою.

У період час з 21.08.2021 по 29.08.2021, ОСОБА_4 та ОСОБА_10 під час спілкування між собою, в тому числі й за допомогою месенджера «WhatsApp», обумовлювали реалізацію свого спільного злочинного умислу, направленого на одержання неправомірної вигоди від ОСОБА_8 , зокрема обговорювали здійснення викликів ОСОБА_8 до ВП № 1 ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області для можливого повідомлення їй про підозру, необхідність прискорення передачі ОСОБА_8 грошових коштів, часу та місця передачі грошових коштів тощо.

У подальшому, 29.08.2021 приблизно о 16:32, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_10 , продовжуючи реалізацію спільного з ОСОБА_4 злочинного умислу, спрямованого на одержання неправомірної вигоди для себе та третьої особи, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, протиправним шляхом, з метою особистого збагачення, діючи умисно, з використанням наданого їм службового становища, прибула за місцем мешкання ОСОБА_8 , за адресою: АДРЕСА_2 , де на першому поверсі під`їзду № 2, одержала від останньої для себе та ОСОБА_4 заздалегідь обумовлену неправомірну вигоду в сумі 1000 доларів США, що згідно з офіційним курсом НБУ становить 26929,00 гривень, за непритягнення її до кримінальної відповідальності за хуліганські дії, залишення правової кваліфікації у кримінальному провадженні № 0000345 від 03.08.2021 за ст. 125 КК України та притягнення до кримінальної відповідальності за фактом спричинення легких тілесних ушкоджень, санкція статті якої передбачає більш м`яке покарання, після чого була затримана співробітниками правоохоронних органів.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковані органом досудового розслідування за ч.3 ст.368 КК України, а саме: в проханні надати та одержанні службовою особою неправомірної вигоди для себе та третьої особи за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає таку вигоду, дії з використанням службового становища, вчинене службовою особою, яка займає відповідальне становище, за попередньою змовою групою осіб.

При всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, 14.02.2022 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

На цей час для досягнення мети і завдань кримінального провадження, на даний час у сторони обвинувачення виникла необхідність у обранні запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_4 .

27.10.2023 постановою слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, оголошено розшук підозрюваної ОСОБА_4 , яка перебуває в іноземній державі - Швеції, та підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України та переховується з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

14.11.2025 слідчим Другого СВ ТУ ДБР, розташованого у місті Полтаві, винесено постанову про оголошення підозрюваної ОСОБА_4 в міжнародний розшук.

Вина підозрюваної ОСОБА_4 у скоєному злочині повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: заявою ОСОБА_8 про вчинення злочину; протоколами допитів свідка ОСОБА_8 ; протоколами обшуків; матеріалами проведених НСРД; висновком судової лінгвістичної (семантико-текстуальної) експертизи; іншими доказами, здобутими під час проведення досудового розслідування.

Згідно з даними Адміністрації Державної прикордонної служби України встановлено, що ОСОБА_4 05.03.2022 виїхала за межі України через пункт пропуску «Косино».

Підозрювана ОСОБА_4 на виклики до слідчого не з`являлась, про причини не явки не повідомила, що дає органу досудового розслідування підстави вважати, що ОСОБА_4 свідомо переховується від органу досудового розслідування з метою ухились від кримінальної відповідальності.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваною ОСОБА_4 покладених на неї процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, у тому числі: переховуватися від органів досудового розслідування та суду, що може бути виражено у неявці підозрюваного на виклики до відповідних органів; незаконно впливати на свідків у цьому ж провадженні з метою ухилення від кримінальної відповідальності; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Вказані вище ризики, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів в даному конкретному випадку є недоцільними, і саме тримання під вартою може запобігти зазначеним ризикам. На підставі викладеного слідчий просить клопотання задовольнити.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав, просив обрати відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки остання ухиляється від слідства.

Захисник підозрюваної адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні зазначив, що підозра стороною обвинувачення обґрунтовується тільки одним доказом, а саме висновком експертизи, інших доказів вини його підзахисної не надано. Його підзахисній не було обрано жодного запобіжного заходу, вона цілком законно виїхала з території України не з метою переховуватися від слідства, а у зв`язку з тим, що м. Харкові перебувало під щільними обстрілами, вона сама виховує дитину, крім того, має на утриманні особу похилого віку, Україну вона покинула з метою збереження життя та членам своєї родини. Стороною обвинувачення не надано доказів того, що до теперішнього часу його підзахисна повідомлялась належним чином про виклики, усі повістки датовані до повномасштабного вторгнення, вона постійно перебуває н зв`язку, не переховується, а вимушена була покинути країну. Вказав, що ризики не обґрунтовані, оскільки ОСОБА_4 в судове засідання з`явилася у режимі відеоконференції, готова давати пояснення, на даний час підозра сторони обвинувачення носить більше формальний характер. Стороною обвинувачення не взято до уваги, чому його підзахисна покинула країну. Просив у задоволенні клопотання відмовити і не обирати жодних запобіжних заходів.

Підозрювана ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримала позицію свого захисника, вказала, що не переховувалася і не переховується. Зауважила, що зараз у неї складні життєві умови, а саме вона поховала батька в Україні у 20205 році. Також на утриманні має доньку та бабусю, яких повинна утримувати. Повістки не отримувала, на адресу місця проживання повістки також не надходили, там мешкав батько, і якби вони надходили, він би їй повідомив. З ОСОБА_10 спілкується, про стан розгляду справи їй нічого не відомо. Адвокат їй нічого не повідомляв, з приводу перебігу її справи.

Суд, дослідивши вказане клопотання та додані до нього матеріали, заслухавши думку прокурора, підозрюваної, захисника, дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.193 КПК України розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті.

Згідно ч.6 ст.193 КПК України слідчий суддя, суд може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутністю підозрюваного, обвинуваченого, лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених ст. 177 КПК України, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Згідно з даними Адміністрації Державної прикордонної служби України встановлено, що ОСОБА_4 05.03.2022 виїхала за межі України через пункт пропуску «Косино».

27.10.2023 постановою слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, оголошено розшук підозрюваної ОСОБА_4 , яка перебуває в іноземній державі - Швеції, та підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України та переховується з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

14.11.2025 слідчим Другого СВ ТУ ДБР, розташованого у місті Полтаві, винесено постанову про оголошення підозрюваної ОСОБА_4 в міжнародний розшук.

Як вбачається з матеріалів клопотання підозрювана ОСОБА_4 неодноразово викликалася слідчим, шляхом направлення на адресу її проживання повісток про виклик до слідчого, шляхом направлення смс-повідомлень у наявних месенджерах, зареєстрованих на номери телефонів підозрюваної ОСОБА_4 , а також шляхом здійснення телефонних дзвінків та повідомлення про виклик до слідчого. Разом з цим, відповідно до ч.2 ст.135 КПК України повістка для передачі ОСОБА_4 вручалася житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи, а саме адміністрації Індустріального району Харківської міської ради.

Також, враховуючи, що підозрювана ОСОБА_4 не реагувала на виклики слідчого, від з`явлення до органу досудового розслідування та суду ухилялася, слідчим здійснювався виклик підозрюваної ОСОБА_4 шляхом публікації у газеті «Урядовий кур`єр», яка є засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження оголошення та повісток про виклик.

Окрім того, повідомлення про виклик підозрюваної ОСОБА_4 слідчим неодноразово здійснювався шляхом направлення на електронну пошту її захисника адвоката ОСОБА_12 , а також шляхом направлення смс-повідомлень на месенджери, зареєстровані на його номер телефону.

Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду України від 19.03.2015 року у справі № 5-1кс 15 під ухиленням від слідства або суду слід розуміти будь-які умисні дії, вчинені певною особою з метою уникнути кримінальної відповідальності за скоєний злочин, що змушує правоохоронні органи вживати заходів, спрямованих на розшук затримання правопорушника (нез`явлення без поважних причин за викликом до слідчого або суду, недотримання умов запобіжного заходу, зміна документів, які посвідчують особу, зміна зовнішності, перехід на нелегальне становище, перебування в тайнику, імітація своєї смерті тощо). Особою, яка ухиляється від слідства або суду, визнається відома цим органам особа (що підтверджується матеріалами кримінальної справи) як така, що скоїла певний злочин і вчинила дії з метою переховування місця свого перебування від слідства або суду. Відповідно, не визнається такою, що ухиляється від слідства або суду, невідома правоохоронним органам особа, яка вчинила злочин і переховується після цього, а також особа, хоч і відома компетентним органам, але причетність якої до вчинення злочину на момент її зникнення ще не встановлено.

Встановлення місця перебування обвинуваченого та доставлення його до суду є необхідною умовою для успішного закінчення судового провадження. З цією метою відповідними суб`єктами здійснюється розшук особи, яка ухиляється від суду. Метою для усіх видів розшуку є отримання інформації про місцезнаходження розшукуваної особи та подальшого доставлення її до суду, правоохоронного органу. Розшук є комплексом слідчих, оперативно-розшукових, розшукових, інформаційно-довідкових, сигнальних та інших заходів, які здійснюються правоохоронними органами в місцях можливого перебування розшукуваних. В свою чергу, міжнародним розшуком є комплекс зазначених заходів, що заснований на нормах національного і міжнародного права та здійснюються поза межами держави - ініціатора за запитами спеціально уповноважених органів держав, силами правоохоронних запитуваних країн з використанням можливостей Міжнародної організації кримінальної поліції - Інтерпол.

Так, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину та карається позбавленням волі на строк до 10 років.

Надані стороною обвинувачення докази, які зібрані в кримінальному провадженні та доведені прокурором при розгляді даного клопотання, свідчать про обґрунтованість повідомленої підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

На даний час органом досудового розслідування ОСОБА_4 оголошено про підозру у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна.

Таким чином, враховуючи тяжкість вчиненого злочину, міру покарання, яка може бути до неї застосовано у випадку визнання її винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, а також те, що остання після повідомлення про підозру відразу покинула територію України та станом на даний час перебуває у міжнародному розшуку, свідчить про те, що вона може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду в подальшому, а також незаконно впливати на свідків у цьому ж провадженні з метою ухилення від кримінальної відповідальності та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

При вирішенні питання щодо задоволення клопотання слідчий суддя враховує, що слідчим та прокурором доведено, що встановлені під час розгляду клопотання обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам, тому вважає за доцільне задовольнити клопотання та застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід - тримання під вартою.

Слідчий суддя констатує, що питання про належність, допустимість, достовірність та достатність доказів, для підтвердження винуватості підозрюваного у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, вирішується судом безпосередньо під час розгляду кримінального провадження. Оцінка доказів винуватості, їх належність та допустимість, на даній стадії досудового розслідування слідчим суддею суду першої інстанції перевірці не підлягають.

Встановлення того, вчинила чи не вчинила особа кримінальне правопорушення, є завданням подальшого провадження, сприяти якому й покликаний запобіжний захід, що обирається.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею вивчалась можливість застосування відносно ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків.

При цьому, слідчий суддя не бере до уваги доводи сторони захисту про те, що підозрюваній ОСОБА_4 не було відомо про необхідність з`явитися до слідчого та про її неодноразові виклики до слідчого, оскільки жодних доказів у підтвердження цього слідчому судді надано не було. Слідчий суддя розцінює таку позицію як бажання уникнути відповідальності та у разі визнання її винуватою у скоєному кримінальному правопорушенні - уникнути покарання тощо. Такі твердження сторони захисту повністю спростовано доказами, наданими стороною обвинувачення у судовому засіданні.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суддя враховує вимоги п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого (підозрюваного) від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Тобто із зазначеного рішення Європейського суду з прав людини вбачається, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване. Суд зобов`язаний врахувати всі дійсні обставини справи і за наявності підстав, вичерпний перелік яких визначений в ст. 183 КПК України, застосувати винятковий вид запобіжного заходу.

Відповідно до п.«с» ч.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Даних щодо неможливості застосування до підозрюваної ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за станом здоров`я чи з інших підстав слідчому судді не надано.

Разом з цим, відповідно до п.11. Глави 1 розділу I Правил внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 14 червня 2019 року № 1769/5, засуджені до позбавлення волі, передані в Україну для відбування покарання, а також підозрювані, обвинувачені, засуджені до позбавлення волі, стосовно яких компетентним органом іноземної держави було прийнято рішення про їх видачу в Україну (екстрадицію) для притягнення до кримінальної відповідальності або виконання вироку, тримаються в СІЗО, перелік яких визначається Міністерством юстиції України.

Відповідно до вимог Закону України 3480-IX від 21.11.2023 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення дотримання прав і свобод засуджених, переданих в Україну для відбування покарання, а також осіб, стосовно яких компетентним органом іноземної держави було прийнято рішення про їх видачу в Україну (екстрадицію) для притягнення до кримінальної відповідальності або виконання вироку», наказом Міністерства юстиції України від 16.01.2024 № 152/5 визначено перелік установ виконання покарань, в яких можливе тримання екстрадованих осіб. При цьому Державна установа «Харківський слідчий ізолятор» не входить до вказаного вище переліку.

З врахуванням наведеного, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою підозрюваній ОСОБА_4 слід виконувати в установі виконання покарань, визначеній Департаментом з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення дотримання прав і свобод засуджених, переданих в України для відбування покарання, а також осіб, стосовно яких компетентним органом іноземної держави було прийнято рішення про їх видачу в України (екстрадицію) для притягнення до кримінальної відповідальності або виконання вироку» 3480-IX від 21.11.2023».

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 183, 193 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого в ОВС другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_6 задовольнити та обрати стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в установі виконання покарань, визначеній Департаментом з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення дотримання прав і свобод засуджених, переданих в України для відбування покарання, а також осіб, стосовно яких компетентним органом іноземної держави було прийнято рішення про їх видачу в України (екстрадицію) для притягнення до кримінальної відповідальності або виконання вироку» 3480-IX від 21.11.2023», строком на 60 діб з часу її доставки до місця кримінального провадження.

Після затримання ОСОБА_4 не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження, розглянути питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а ОСОБА_4 в той самий строк з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1