У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 183/11615/25

№ 1-кс/183/1942/25

13 листопада 2025 року місто Самар Дніпропетровської області

Слідчий суддя Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області клопотання слідчого СВ Самарівського РВП ГУНП в Дніпропетровській області капітан поліції ОСОБА_3 , погодженого з прокурором Зборівського відділу Бережанської окружної прокуратури Тернопільської області ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11 листопада 2025 року за № 0001395 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю міста Харків, громадянину України, неодруженому, із середньою освітою, військовослужбовцю, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимому,

підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

за участі: прокурора ОСОБА_4 ,

слідчого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

у с т а н о в и в :

До Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області слідчим, за погодженням з прокурором, подане клопотання про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком на 60 (шістдесят) днів.

В обґрунтування заявленого клопотання стороною обвинувачення зазначено, що встановлені під час досудового розслідування обставини та зібрані докази, свідчать про обґрунтованість повідомленої громадянину ОСОБА_5 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, попередньо кваліфікованих за ч.2 ст. 121 КК України. Враховуючи особу підозрюваного, вважає наявними ризики, визначені п. 1, п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Під час судового розгляду прокурор заявлене клопотання підтримав, надав пояснення, аналогічні викладеним у клопотанні та просив задовольнити його у повному обсязі.

Слідчий у судовому засіданні також підтримав клопотання з підстав зазначених у ньому.

Захисник заперечував проти задоволення клопотання та просив відмовити у його задоволенні. Наголосив на тому, що не доведено наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Його підзахисний вину не визнає, та з урахуванням того. що він має постійне місце проживання, йому може бути застосований запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Підозрюваний підтримав позицію захисника.

Вислухавши учасників судового розгляду, перевіривши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступних висновків, а саме:

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022

«Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із

05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який продовжено до 20 травня 2023 року. Відповідно до статті 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

На підставі ст. 12-2 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.

11 листопада 2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001395 внесені відомості про кримінальне правопорушення з попередньою кваліфікацією за ч. 2 ст. 121 КК України. Короткий виклад обставин: 10 листопада 2025 року військовослужбовець ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за попередньою змовою з військовослужбовцем ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходячись у наметовому містечку поблизу с-ща Зарічне Самарівського району Дніпропетровської області завдали військовослужбовцю ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 тяжкі тілесні ушкодження у вигляді ЧМТ, субдуральної гематоми.

12 листопада 2025 року о 17-20 годині ОСОБА_5 у кримінальному провадженні 0001395 у присутності захисника повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України та того ж дня вручене клопотання про застосування запобіжного заходу.

Так, ОСОБА_5 підозрюється у тому, що 10 листопада 2025 року приблизно о 21 годині 50 хвилин військовослужбовці ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 знаходилися в наметі № 2 у наметовому містечку, яке розташоване у лісі смт. Зарічного Самарівського району Дніпропетровської області. В цей час у ОСОБА_5 з ОСОБА_7 виник конфлікт з ОСОБА_8 з приводу звинувачень останнього в адресу ОСОБА_5 та ОСОБА_7 за фактом зникнення його мобільного телефону. Будучи невдоволеним та обуреним безпідставними звинуваченнями ОСОБА_8 у ОСОБА_5 виник прямий умисел, спрямований на умисне спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_8 .

Реалізуючи умисел спрямований на умисне спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, всупереч вимог ст.ст. 3, 28, 29, 68 Конституції України, ст. ст. 9, 11, 13, 14, 16, 20, 21, 22, 22-1, 28, 29, 31, 32, 49, 58, 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 10 листопада 2025 року, приблизно о 21 годині 52 хвилин, знаходячись в наметі № 2 у наметовому містечку, яке розташоване у лісі смт. Зарічного Самарівського району Дніпропетровської області, на ґрунті раптово виниклого конфлікту з ОСОБА_8 , діючи спільно з ОСОБА_7 повалили ОСОБА_8 на землю, після чого діючи умисно, розуміючи та усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків у виді тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , завдав йому не менше одного удару кулаком правої руки в область голови.

В результаті вказаних дій ОСОБА_8 спричинені тілесні ушкодження у виді закритої черепно мозкової травми, забою головного мозку ІІ ст., субдуральної гематоми правої гемісфери, головного мозку, дислокаційного синдрому. Операція 11.11.2025 кістково пластична терапія. Видалення субдуральної гематоми праворуч. Вказані тілесні ушкодження за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень. Після цього до намету зайшли свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 та припинили протиправні дії ОСОБА_5 та ОСОБА_7 .

Умисні дії ОСОБА_5 , що виразилися в умисному спричиненні тяжких тілесних ушкоджень, вчинених групою осіб, кваліфіковані за ч. 2 ст. 121 КК України, а саме

11 листопада 2025 року о 19-20 годині ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України. 12 листопада 2025 року громадянину ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення.

Вирішуючи клопотання по суті виходжу з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: особисте зобов`язання; особиста порука; застава; домашній арешт; тримання під вартою.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам визначеним положенням цієї статті.

Статтею 178 КПК України визначено обов`язок суду, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінити в сукупності всі обставини вчинення підозрюваним кримінального правопорушення та особу підозрюваного.

Враховуючи зібрані органом досудового слідства докази та встановлені під час розгляду клопотання обставини, а також приймаючи до уваги той факт, що ОСОБА_5 надав пояснення щодо підозри, слідчий суддя вважає обґрунтованою повідомлену громадянину ОСОБА_5 підозру у вчиненні кримінального правопорушення, що попередньо кваліфіковано органом досудового розслідування за ч. 2 ст. 121 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України - тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу ОСОБА_5 слідчий суддя враховує, що вказаний у клопотанні слідчого ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, є доведеним.

Про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, свідчить те, що ОСОБА_5 будучи раніше не судимим, який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України який відповідно до ст. 12 КК України віднесений до категорії тяжких та за який передбачена реальна міра покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років.

Зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі Ilijkov v. Bulgariaвід 26.06.2001 (§ 80, заява № 33977/96), за якою суворість можливого вироку є відповідним елементом в оцінці ризику ухилення, а погляд на серйозність обвинувачення проти заявника давав уповноваженим органам можливість обґрунтовано вважати, що такий початковий ризик був встановлений.

В той же час в судовому засіданні не доведені ризики, передбачені п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім наявності ризиків, зазначених вище, слідчий суддя на підставі наданих матеріалів, оцінює в сукупності інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме те, що ОСОБА_5 раніше не судимий, є військовослужбовцем військової служби, має постійне місце проживання, немає на утримання дітей чи престарілих батьків тобто має соціальні зв`язки у зв`язку із несенням служби, підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, яке віднесено законом до категорії тяжких.

Розглядаючи позицію захисника щодо не обґрунтованості підозри, як підставу для відмови у застосуванні запобіжного заходу, слідчий суддя враховує усталену практику Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості підозри» та критеріїв для її визначення. Як зазначено у рішенні ЄСПЛ від 20.10.2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення ЄСПЛ від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук, Йонкало проти України» від 21.04.2011 р. наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Також, при оцінці можливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, слідчий суддя використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи ніж тримання під вартою не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього. При цьому КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний при застосуванні до нього більш м`якого запобіжного заходу обов`язково (поза всяким сумнівом) порушить покладені на нього процесуальні обов`язки чи здійснить одну із спроб, що передбачена пунктами 1-5 частини 1 статті 177 КПК, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість допустити це в конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Служба у ЗСУ, наявність місця проживання не є беззаперечною підставою виключення наявності вказаного ризику. Усе вищенаведене є беззаперечною підставою для обрання підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у зв`язку з відсутністю підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства. Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», слідчий суддя вважає необхідним застосувати підозрюваному найбільш тяжкий вид запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для забезпечення визначеного раніше ризику.

Крім того, у відповідності з ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею; 4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України; 5) щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Враховуючи, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину із застосуванням насильства розмір застави не визначається.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 181, 183, 194, 196 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в :

Клопотання задовольнити, застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів, тобто до 09 січня 2026 року включно.

Ухвала щодо обрання запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Виконання та контроль за виконанням ухвали слідчого судді покласти на слідчого, у провадженні якого перебуває кримінальне провадження.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня проголошення ухвали.

Повний текст ухвали оголошений 13 листопада 2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1