ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/169/26
провадження № 1-кс/753/124/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" січня 2026 р. слідчий суддя Дарницького районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у судовому засіданні клопотання прокурора Дарницької окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000030 від 05 січня 2026 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 203-2 Кримінального кодексу України,

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Дарницької окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 звернувся до слідчого суді з клопотанням про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000030 від 05 січня 2026 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 203-2 Кримінального кодексу України.

Як зазначає прокурор, досудовим розслідуванням у цьому кримінальному провадженні встановлено, що невстановлені особи в порушення вимог Закону України «Про державне регулювання діяльності щодо організації та проведення азартних ігор», згідно з яким в Україні заборонено гральний бізнес - діяльність, пов`язану з організацією, проведенням та наданням можливості доступу до азартних ігор у казино, на гральних автоматах, комп`ютерних симуляторах, у букмекерських конторах, в інтерактивних закладах, в електронному (віртуальному) казино незалежно від місця розташування сервера, що дає змогу учаснику, як отримати грошовий виграш, так і не отримати його залежно від випадковості, діючи умисно, з метою отримання прибутку, організували незаконну діяльність з проведення азартних ігор у нежитловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_1.

Прокурор вказує, що зазвичай гральні заклади є відокремленими приміщеннями малих архітектурних форм та інших нежитлових приміщень, загальна площа яких становить від 50 до 100 м2, в яких розміщені персональні комп`ютери із встановленим програмним забезпеченням симуляції азартних ігор від 15 до 50 одиниць та які розташовані у різних районах м. Києва.

Під час проведення моніторингу сайту «Комісії з регулювання азартних ігор та лотерей» ІНФОРМАЦІЯ_1 встановлено відсутність адреси розташування підпільного грального закладу, а саме: АДРЕСА_1 в офіційних реєстрах, щодо наявності у суб`єктів господарювання права на провадження діяльності з організації та проведення азартних ігор за вказаною адресою.

05 січня 2025 року у період часу з 13:30 по 14:04 слідчим у кримінальному провадженні № 0000030 було проведено обшук у порядку ч. 3 ст. 233 КПК України у приміщенні за адресою: АДРЕСА_1, під час якого виявлено та вилучено: системні блоки - 16 шт., монітори комп`ютерні - 19 шт., ігрові клавіатури - 11 шт., столи - 17 шт., стільці - 18 шт., рахувальна машинка - 1 шт., мобільний телефон - 1 шт., мишки комп`ютерні - 5 шт., клавіатури комп`ютерні - 3 шт., інвертор гібридний марки «EASUN», батарея акумуляторна - 2 шт.

Постановою слідчого вилучені речі визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Як вказує прокурор вилучені речі є невід`ємними елементами роботи незаконного грального бізнесу, використовувалися для надання доступу до азартних ігор, забезпечували матеріально-технічну діяльність підпільного закладу, є знаряддями кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, а тому з метою запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, прокурор звернувся до слідчого судді із клопотанням про накладення арешту на це майно.

У судовому засіданні прокурор підтримав подане клопотання та просив його задовольнити.

Власник приміщення, у якому вилучено майно, на яке прокурор просить накласти арешт, у судове засідання не прибула.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст.131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно з ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є, зокрема, запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення та відчуження.

Частиною 2 статті 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст.. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Описана у клопотанні фабула у сукупності з наданими слідчим матеріалами кримінального провадження, доданими до клопотання, на даному етапі провадження дає слідчому судді можливість дійти висновку про наявність ознак кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 203-2 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Як передбачено ч. 2 ст. 167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:

1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;

2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;

4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частинами першою, другою статті 168 КПК України визначено, що тимчасово вилучити майно може кожен, хто законно затримав особу в порядку, передбаченому статтями 207, 208, 298-2 цього Кодексу.

Тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку, що вилучені під час проведення невідкладеного обшуку речі відповідають критеріям, передбаченим частиною 1 статті 98 КПК України, оскільки могли бути знаряддям вчинення кримінального правопорушення та зберегти на собі його сліди.

Постановою слідчого СВ Дарницького УП ГКНП у м. Києві ОСОБА_4 від 06 січня 2026 року зазначене майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Враховуючи наявність достатніх підстав вважати, що мало місце вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 203-2 КК України, вказане вище майно, яке вилучене під час обшуку, відповідає критеріям речових доказів, зазначеним у статті 98 КПК України, оскільки могло бути знаряддям вчинення кримінального правопорушення та зберегти на собі його сліди, враховуючи правову підставу для арешту майна, а також з метою об`єктивного всебічного досудового розслідування та необхідності встановлення обставин вчинення злочину, слідчий суддя дійшов висновку, що прокурор довів необхідність арешту вказаного майна, оскільки воно має значення речових доказів у даному кримінальному провадженні з метою їх збереження.

За таких обставин клопотання прокурора підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 98, 131, 132, 170-173, 309 КПК України

УХВАЛИВ:

1. Клопотання прокурора задовольнити.

2. Накласти арешт на майно, яке було вилучене під час проведення 05 січня 2025 року обшуку за адресою: АДРЕСА_1, а саме: системні блоки - 16 шт., монітори комп`ютерні - 19 шт., ігрові клавіатури - 11 шт., столи - 17 шт., стільці - 18 шт., рахувальна машинка - 1 шт., мобільний телефон - 1 шт., мишки комп`ютерні - 5 шт., клавіатури комп`ютерні - 3 шт., інвертор гібридний марки «EASUN», батарея акумуляторна - 2 шт.

Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим, прокурором.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1