Справа №588/1929/19 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/238/25 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Хуліганство
УХВАЛА

Іменем України

17 вересня 2025 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Суми кримінальне провадження № 588/1929/19 за апеляційною скаргою представника потерпілої ОСОБА_6 на вирок Тростянецького районного суду Сумської області від 27.04.2023, за яким ОСОБА_7 визнана винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 296 КК України, ОСОБА_8 визнана винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_9 ,

потерпілої ОСОБА_10 ,

обвинуваченої ОСОБА_11 ,

установила:

У поданій апеляційній скарзі представник потерпілої ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_12 просить постановити новий вирок, яким ОСОБА_11 призначити остаточне покарання у виді п`яти років позбавлення волі без застосування ст. 75 КК, оскільки потерпіла не наполягала на призначенні ОСОБА_11 суворого покарання, розраховуючи, що остання добровільно відшкодує їй завдану злочином шкоди, однак станом на час звернення із апеляційною скаргою шкода потерпілій не відшкодована, а отже каяття обвинуваченого не є щирим, що потягло призначення йому занадто м`якого покарання.

Вироком Тростянецького районного суду Сумської області від 27.04.2023 ОСОБА_11 визнана винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 296 КК, і їй призначене покарання: за ч. 1 ст. 121 КК у виді п`яти років позбавлення волі; за ч. 2 ст. 296 КК у виді двох років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено остаточне покарання у виді п`яти років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК, звільнено ОСОБА_11 від відбування призначеного їй покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю два роки. На підставі ст. 76 КК, покладені обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

ОСОБА_13 визнана винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК, і їй призначене покарання у виді двох років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покаранням за вироком Тростянецького районного суду Сумської області від 30.09.2021 у виді одного року позбавлення волі більш суворим покаранням за цим вироком у виді двох років позбавлення волі, призначено остаточне покарання у виді двох років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК, звільнено ОСОБА_13 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю два роки. На підставі ст. 76 КК, покладені обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. Цивільний позов потерілої ОСОБА_10 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням залишено без розгляду.

До початку апеляційного розгляду потерпіла ОСОБА_10 відмовилась від апеляційної скарги поданої в її інтересах адвокатом ОСОБА_14 , обгрунтовуючи своє рішення тим, що обвинувачена ОСОБА_11 добровільно відшкодувала заподіяну їй шкоду, а тому будь-яких претензій до неї вона не має.

Вислухавши суддю-доповідача щодо відмови від апеляційної скарги, доводи обвинуваченої ОСОБА_11 , яка вважала за можливе закрити апеляційне провадження, доводи прокурора ОСОБА_9 , яка заперечила щодо закриття апеляційного провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне закрити апеляційне провадження з таких підстав.

Зокрема, відповідно ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а згідно ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав та свобод і можливість оскаржити до суду рішення, дії та бездіяльність органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб; кожен має право будь-якими, не забороненими законом засобами, захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, КПК та інших законів України (ч. 1-2 ч. 1 КПК), а завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст. 2 КПК).

Належна правова процедура це форма здійснення правосуддя, яку утворюють сукупність гарантій прав людини процесуального характеру, спрямовані на досягнення процедурної справедливості правосуддя, а застосування належної процедури є одним із складових елементів принципу верховенства права та передбачає, у тому числі, щоб повноваження органів публічної влади були визначені приписами права, і вимагає, щоб посадовці мали дозвіл на вчинення дії, і надалі діяли в межах наданих їм повноважень.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду; рівень доступу, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві; для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, та з боку держави не повинно чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Під час кримінального провадження слідчий суддя, суд, прокурор, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, а у випадках, коли положення КПК не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 цього Кодексу (ч. 1, 6 ст. 9 КПК). Тобто, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, крім іншого, відносяться: верховенство права; законність; рівність перед законом і судом; забезпечення права на захист; доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень; змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; безпосередність дослідження показань, речей і документів; забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності (ч. 1 ст. 7 КПК).

Відповідно п. 26 ч. 1 ст. 3 КПК, учасниками судового провадження є, зокрема, потерпілий, його представник та законний представник. При цьому згідно ст. 56 КПК потерпілий має право: 1) бути завчасно поінформованим про час і місце судового розгляду; 2) брати участь у судовому провадженні; 3) брати участь у безпосередній перевірці доказів; 4) підтримувати обвинувачення в суді у випадку відмови прокурора від підтримання державного обвинувачення; 5) висловлювати свою думку під час вирішення питання про призначення покарання обвинуваченому, а також висловлювати свою думку при вирішенні питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру; 6) знайомитися з судовими рішеннями, журналом судового засідання і технічним записом кримінального провадження в суді; 7) оскаржувати судові рішення в порядку, передбаченому цим Кодексом. Представник потерпілого, що користується процесуальними правами потерпілого, інтереси якого він представляє, крім процесуальних прав, реалізація яких здійснюється безпосередньо потерпілим і не може бути доручена представнику (ст. 58 КПК).

Відповідно ст. 8 «Правил адвокатської етики», адвокату забороняється використовувати свої права всупереч правам, свободам та законним інтересам клієнта та який зобов`язаний виходити з переваги інтересів клієнта.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, вироком Тростянецького районного суду Сумської області від 27.04.2023 ОСОБА_11 визнана винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 296 КК, і їй призначене покарання: за ч. 1 ст. 121 КК у виді п`яти років позбавлення волі; за ч. 2 ст. 296 КК у виді двох років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_11 призначено остаточне покарання у виді п`яти років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК, звільнено ОСОБА_11 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю два роки. На підставі ст. 76 КК покладені обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. Цивільний позов потеріплої ОСОБА_10 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням залишений без розгляду.

Не погоджуючись з цим вироком суду, адвокат ОСОБА_14 , який представляв інтереси потерпілої ОСОБА_10 , звернувся з апеляційною скаргою, у якій просив постановити відносно ОСОБА_11 новий вирок без застосування до неї положень ст. 75 КК.

Будучи неодноразово повідомленим про час і місце апеляційного розгляду, адвокат ОСОБА_14 у судове засідання не з`явився, а у телефонному режимі повідомив, що мобілізований до ЗСУ і припинив діяльність адвоката, внаслідок чого не може подати письмове клопотання про відмову від апеляційної скарги і закриття апеляційного провадження. При цьому в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції потерпіла ОСОБА_10 наполягала на закритті апеляційного провадження і відмові від апеляційної скарги свого представника ОСОБА_14 , пояснивши при цьому, що останній на даний час не представляє її інтереси і вона не бажає розгляду апеляційної скарги.

Як убачається з Єдиного реєстру адвокатів України, адвокат ОСОБА_14 з 24.04.2024 зупинив свою адвокатську діяльність на підставі п. 1 ч. 1 ст. 31 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Відповідно п. 2 ч. 1, ч. 2 ст. 7 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», несумісною з діяльністю адвоката є військова або альтернативна (невійськова) служба, а у разі виникнення обставин несумісності, встановлених ч. 1 цієї статті, адвокат у триденний строк з дня виникнення таких обставин подає до ради адвокатів регіону за адресою свого робочого місця заяву про зупинення адвокатської діяльності, а згідно п. 1 ч. 1, ч. 5-6 ст. 31 цього Закону право на заняття адвокатською діяльністю зупиняється у разі подання адвокатом заяви про зупинення адвокатської діяльності. Протягом строку зупинення права на заняття адвокатською діяльністю адвокат не має права її здійснювати. Такий адвокат також не може брати участь у роботі органів адвокатського самоврядування, крім випадків, коли таке право зупинено у зв`язку з призначенням особи на посаду до органу державної влади з`їздом адвокатів України. Відомості про зупинення права на заняття адвокатською діяльністю вносяться до Єдиного реєстру адвокатів України.

Під час здійснення адвокатської діяльності адвокат зобов`язаний виконувати обов`язки, передбачені законодавством та договором про надання правничої допомоги, і йому забороняється використовувати свої права всупереч правам, свободам та законним інтересам клієнта; займати у справі позицію всупереч волі клієнта, крім випадків, якщо адвокат впевнений у самообмові клієнта (п. 6 ч. 1 і п. 1, 3 ч. 2 ст. 21 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

За таких обставин, враховуючи позицію потерілої ОСОБА_10 , яка не залишає сумніву у її свідомому виборі, об`єктивній неможливості адвоката ОСОБА_14 виконати волю клієнтки (потерпілої) та відкликати свою апеляційну скаргу, то колегія суддів вважає, що потерпіла, керуючись ч. 1 ст. 403 КПК, має право здійснити процесуальні дії та відмовитися від апеляційної скарги, поданої і її інтересах, оскільки неможливо заперечити її право як учасника процесу відмовитися від здійснення процесуальних дій, спрямованих на відстоювання власних інтересів.

Оскільки від інших учасників кримінального провадження апеляційні скарги на вирок суду не надходили, то подальше провадження у даному кримінальному провадженні підлягає закриттю.

Керуючись ст. 403 КПК України,

постановила:

Закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника потерпілої ОСОБА_6 на вирок Тростянецького районного суду Сумської області від 27.04.2023 відносно ОСОБА_15 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4