Справа № 944/4545/25
Провадження №1-кп/944/1453/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.11.2025м.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м.Яворові, кримінальне провадження, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000192 від 30.06.2025 про обвинувачення:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Румунії, уродженець с.Велінец Окницького району Республіки Молдова, одруженого, з середньо-спеціальною освітою, працюючого водієм, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.305 КК України,

В С Т А Н О В И В:

судом визнано доведеним, що у червні 2025 року у ОСОБА_5 , в порушення вимог Законів України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини та прекурсори» та «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів», виник намір незаконно контрабандним способом перемістити через митний кордон України у напрямку з Республіки Польща в Україну, з приховуванням від митного контролю, наркотичний засіб канабіс.

З цією метою у червні 2025 року ОСОБА_5 , перебуваючи у м. Брно (Чехія), взяв у невстановленої досудовим розслідуванням особи посилку з пакетом кави «JIHLAVANKA», у якому знаходився гаманець чорного кольору з 3 зіп-пакетами з наркотичним засобом канабісом вагою 6,75 грама, який з метою контрабандного переміщення через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, приховав серед особистих речей у спальному місці водія автобусу червоного кольору, марки «SETRA», моделі: S 531 DT, номерний знак - НОМЕР_1 , для подальшого переміщення на територію України.

В подальшому, 29.06.2025, діючи умисно, ОСОБА_5 о 01:55 год, прямуючи як водій автобусу сполученням «Прага - Чернівці», номерний знак - НОМЕР_2 , через пункт пропуску «Краковець-Корчова» митного поста «Краковець» Львівської митниці, що за адресою: Львівська область, смт Краковець вул.Михайла Вербицького,54, перебуваючи в зоні митного контролю, достовірно усвідомлюючи, що незаконно перевозить через державний кордон України наркотичний засіб канабіс, до митного контролю не пред?явив та про його наявність під час усного декларування не повідомив.

29.06.2025 під час проведення прикордонно-митного контролю та огляду місця події у період часу з 14 год 21 хв до 16 год 24 хв працівниками правоохоронних органів було виявлено та вилучено приховані від митного контролю 3 зіп-пакета із вмістом наркотичного засобу канабісу вагою 6,75 грама.

Таким чином, ОСОБА_5 перемістив через митний кордон України в зону митного контролю пункту пропуску «Краковець-Корчова» митного поста «Краковець» Львівської митниці, з приховуванням від митного контролю, у спосіб, що утруднює його виявлення, наркотичний засіб канабіс.

Згідно зі Списком 1 Таблиці 2 Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, який затверджено Постановою Кабінету Міністрів України №770 від 06.05.2000, канабіс є наркотичним засобом, обіг якого обмежено

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.305 КК України - контрабанда наркотичного засобу, тобто його переміщення через митний кордон України з приховуванням від митного контролю.

12 листопада 2025 укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно із цією угодою ОСОБА_5 повністю визнає вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення за фактичними обставинами і погоджується з кваліфікацією його дій.

В угоді сторони підтверджують, що ознайомлені з наслідками її укладення та невиконання.

Сторонами погоджуються на призначення обвинуваченому ОСОБА_5 з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, предметом злочину є невеликий розмір наркотичного засобу, даних про особу обвинуваченого (повністю визнав винуватість у вчиненому злочині, позитивно характеризується за місцем проживання, вперше притягується до кримінальної відповідальності), наявності обставин, що пом?якшують покарання (щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, наявність на утриманні сина - інваліда з дитинства), у кримінальному провадженні відсутній потерпілий і вчиненим обвинуваченим злочином завдана шкода лише державним та суспільним інтересам, що в сукупності істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, та свідчить про наявність підстав для призначення на підставі ч.1, 2 ст. 69 КК України іншого, більш м?якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч.1 ст.305 КК України.

Таким чином, сторони досягли порозуміння щодо призначення ОСОБА_5 узгодженого покарання за ч.1 ст.305 КК України, враховуючи положення ч.1, 2 ст.69 КК України, у виді штрафу розміром 3000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 грн.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 пояснив, що розуміє зміст наданих йому законом прав, розуміє наслідки укладення та затвердження зазначеної угоди, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди. Наполягає на затвердженні угоди про визнання винуватості.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_4 , просить суд затвердити угоду про визнання винуватості від 12.11.2025.

Прокурор ОСОБА_3 вважає за можливе затвердити угоду про визнання винуватості від 12.11.2025.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості суд виходить з наступного.

Як відомо із змісту статті 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

У відповідності до статті 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Положеннями статті 469 КПК України визначено, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів.

Оцінюючи зміст угоди та суб`єктивне сприйняття угоди сторонами, суд бере до уваги правову позицію Європейського суду з прав людини, висловлену у справі «Natsvlishvili тa Togonidze проти Грузії» за заявою №9043/05 від 29 квітня 2014 року. Зокрема, у рішенні Суд зазначає, що «угоди про визнання вини, що призводять до засудження, без винятку є предметом перегляду компетентним судом і у цьому сенсі суди зобов`язані перевіряти, чи були досягнуті угоди про визнання вини відповідно до чинних процесуальних і матеріальних норм, чи уклав підсудний угоду добровільно і свідомо, чи існують докази, які підтверджують визнання підсудним вини в угоді, і чи є умови угоди відповідними» (п.66). Національний суд, який розглядає таке питання, як правило, зобов`язаний вивчити матеріали справи, перш ніж вирішити, чи затвердити або відхилити угоду про визнання вини.

Згідно з ч.5 ст.65 КК України, у випадку затвердження вироком угоди про примирення або про визнання вини суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

Відтак загалом суд має призначати покарання конкретній особі за конкретний злочин, максимально індивідуалізуючи покарання, що є виключно судовою дискрецією у кримінальному судочинстві і охоплює повноваження суду, надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Як свідчить позиція ЄСПЛ у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Ухвалюючи цей вирок, суд враховує також правову позицію Верховного Суду, висловлену у постанові від 15.04.2020 у справі № 344/2514/19, згідно з якою, зокрема, право обвинуваченого на визнання своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення та укладення угоди про визнання винуватості передбачено діючим кримінальним процесуальним законом і може бути вільно використано ним відповідно до принципу диспозитивності. Невизнання своєї вини іншими особами у кримінальному провадженні не може бути підставою, яка унеможливлює або ускладнює реалізацію права обвинуваченого на укладання угоди про визнання винуватості.

А тому суд, реалізуючи відповідне право обвинуваченого, вважає за можливе затвердити угоду про визнання винуватості у цьому провадженні, незважаючи на те, що обставини вчинення дій, в яких суд визнає обвинуваченого винуватим, пов`язані з іншими особами. Адже саме щодо останніх суд не встановлює жодних обставин. В іншому разі, укладення угоди у цьому провадженні взагалі буде неможливим, а обвинувачений буде свавільно позбавлений такого права, що є частиною права на справедливий суд.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що ОСОБА_5 своїми протиправними та винними діями скоїв суспільно небезпечне діяння при встановлених у суді обставинах, яке містить склад злочину, передбаченого ч.1 ст.305 КК України, тобто контрабанда наркотичного засобу, тобто його переміщення через митний кордон України з приховуванням від митного контролю.

Враховуючи норму ст.12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.305 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, за його вчинення законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

Свою винуватість у вчинених кримінального правопорушення обвинувачений визнав беззастережно.

У даному кримінальному провадженні потерпіла особа участі не бере.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_5 цілком розуміє права, передбачені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин ніж ті, що передбачені угодою про визнання винуватості.

Також судом перевірено угоду про визнання винуватості на відповідність вимогам КПК України, в тому числі щодо змісту та порядку її укладення, та КК України, а також щодо узгодженої міри призначення покарання, підстав для відмови в її затвердженні не встановлено.

Згідно ч.1 ст.69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

Обираючи вид та міру покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченого ОСОБА_5 (повністю визнав винуватість у вчиненому злочині, позитивно характеризується за місцем проживання, вперше притягується до кримінальної відповідальності), наявності обставин, що пом`якшують покарання (щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, у кримінальному провадженні відсутній потерпілий і вчиненим злочином завдана шкода лише державним та суспільним інтересам, що в сукупності істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, та свідчить про наявність підстав для призначення на підставі ч.1, 2 ст.69 КК України іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч.1 ст.305 КК України.

Суд, враховуючи положення ч.1, 2 ст.69 КК України, вважає за необхідне обрати щодо обвинуваченої покарання у виді штрафу, без додаткового покарання у вигляді конфіскації майна.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_5 зазначене вище покарання суд виходить із того, що воно є достатнім для виправлення обвинуваченого, запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень, таким, що відповідатиме особі обвинуваченого, є справедливим і достатнім для досягнення, передбачених ч.2 ст.50 КК України меті покарання та відповідатиме принципу верховенства права, закріпленого ст.8 КПК України.

З огляду на вищенаведене, заслухавши думку сторін про можливість затвердження угоди, суд приходить до висновку, що угоду про визнання винуватості, укладену 12.11.2025 між прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами регіональним органом безпеки Львівської обласної прокуратури ОСОБА_3 та ОСОБА_5 у присутності захисника ОСОБА_4 , слід затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену сторонами міру покарання.

Цивільний позов не заявлено.

Відповідно до ст.124 КПК України, суд вважає необхідним стягнути з обвинуваченого на користь держави процесуальні витрати, пов`язані з проведенням судової експертизи матеріалів, речовин та виробів №СЕ-19/114-25/16687-НЗПРАП від 17.07.2025 становить 4457,00 гривень.

Питання про речові докази підлягає вирішенню судом відповідно до ст.100 КПК України.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого не застосований, клопотання про застосування такого заходу не заявлено.

Керуючись ст. 314, 373, 374, 474, 475 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні № №0000192 від 30.06.2025 року між прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами регіональним органом безпеки Львівської обласної прокуратури ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , у присутності захисника ОСОБА_4 .

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.305 КК України, і призначити йому покарання, із застосуванням ч.1, 2 ст.69 КК України, у виді штрафу в розмірі 3000 (три тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 51000 (п`ятдесят одна тисяча) гривень 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_5 в користь держави 4457 (чотири тисячі чотириста п`ятдесят сім) грн 00 коп витрат за проведення експертиз.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 30.06.2025 на предмети та документи, виявлені та вилучені під час огляду місця події від 30.06.2025 у приміщенні зони митного контролю Львівської митниці, пункт пропуску «Краківець-Корчова» (Львівська область, смт Краковець, вул.Михайла Вербицького,54), а саме: зіп-пакети, прибизною вагою брутто 18,8г з речовиною рослинного походження сіро-зеленого забарвлення, зовні схожою на канабіс в кількості 3 шт; картонну коробку коричневого кольору, з прикріпленою биркою, з текстом наступного Пошта №1, смт Олексієво - Дружківка, Донецька область, вул.Героїв Характерників, 5Б, тел. 093-495-75-45, ОСОБА_6 » в середині якої: рюкзак синього кольору з надписами, всередині, якого одяг в кількості 5 шт., коробка чаю - 1шт., коробка парфумів - 1 шт., світловідбиваюча стрічка - 1 шт., пакет кави «JIHLAVANKA», який був заклеєний скотчем - 1 шт.

Речові докази у кримінальному провадженні:

- виявлені та вилучені під час огляду місця події від 29.06.2025 у приміщенні зони митного контролю Львівської митниці, пункт пропуску «Краківець-Корчова» (Львівська область, смт Краковець, вул.Михайла Вербицького,54), а саме: зіп-пакети, прибизною вагою брутто 18,8г з речовиною рослинного походження сіро-зеленого забарвлення, зовні схожою на канабіс в кількості 3 шт; картонну коробку коричневого кольору, з прикріпленою биркою, з текстом наступного Пошта №1, смт Олексієво - Дружківка, Донецька область, вул.Героїв Характерників, 5Б, тел. 093-495-75-45, ОСОБА_6 » в середині якої: рюкзак синього кольору з надписами, всередині, якого одяг в кількості 5 шт., коробка чаю - 1шт., коробка парфумів - 1 шт., світловідбиваюча стрічка - 1 шт., пакет кави «JIHLAVANKA», який був заклеєний скотчем - 1 шт. знищити.

У разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку.

Вирок суду на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений: обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частиною четвертою, шостою, сьомою, статті 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; а також прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена, - протягом 30 днів з дня проголошення вироку суду до Львівського апеляційного суду через Яворівський районний суд.

Вирок, якщо інше не передбачено Кримінальним процесуальним кодексом України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1