Справа № 307/10/26
Провадження № 1-кс/307/5/26
УХВАЛА

про застосування запобіжного заходу

05 січня 2026 року м. Тячів

Слідчий суддя Тячівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваної ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тячів клопотання слідчого СВ Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_4 , погодженого з прокурором Тячівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000005 від 02 січня 2026 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 , громадянки України, з вищою освітою, одруженої, касира ТОВ Фінансова компанія «МАСОН», маючої на утриманні трьох неповнолітніх дітей, раніше не судимої, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 191 КК України,

В С Т А Н О В И В:

До Тячівського районного суду Закарпатської області звернувся слідчий СВ Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_4 , за погодженням з прокурором Тячівської окружної прокуратури Закарпатської області ОСОБА_3 , з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України, у кримінальному провадженні за №0000005, відомості про яке 02 січня 2026 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

В обґрунтування клопотання посилається на те, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи, згідно трудового договору від 03 листопада 2023 року без номеру, укладеного між нею та ТОВ «ФК «МАСОН», м. Львів, вул. Шевченка, 120-Г, , прийнятою на посаду касира, діючи умисно, з корисливих спонукань, маючи на меті особисте протиправне збагачення, привласнила ввірені їй та належні ТОВ «ФК «МАСОН» грошові кошти в загальній сумі 400 000 гривень, за наступних обставин. Так, 03 листопада 2023 року між ТОВ «ФК «МАСОН» в особі директора ОСОБА_7 та ОСОБА_5 було укладено трудовий договір, згідно якого ОСОБА_5 була прийнята на посаду касира та відповідно до п. 3.2 Трудового договору, як працівник була зобов`язана дотримуватися посадової інструкції, працювати чесно і сумлінно, турбуватися про збереження матеріальних цінностей. Відповідно до п.п. 2.1, 2.5, 4.1, 4.2 посадової інструкції касира відділення ТОВ «ФК «МАСОН» ОСОБА_5 зобов`язана зберігати наявні цінності в сейфі, здійснювати контроль щодо касової дисципліни, дотримуватися правил трудової дисципліни, касир несе відповідальність за збереження увірених товарно-матеріальних цінностей, збереження майна та цінностей Компанії, що знаходяться у віданні касира, за правопорушення, скоєні в процесі здійснення своєї діяльності, за завдання матеріальної шкоди, касир несе повну матеріальну відповідальність за недостачу готівки. Також, 03 листопада 2023 року між ТОВ «ФК «МАСОН» в особі директора ОСОБА_7 та касиром відділення ТОВ «ФК «МАСОН» ОСОБА_5 укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, згідно якого ОСОБА_5 взяла на себе повну матеріальну відповідальність за збереження, перерахування, приймання, видачу і перевезення ввірених «Адміністрацією» та зазначених в картці обліку матеріальних цінностей та зобов`язується: дбайливо відноситись до переданих на збереження або інших цілей матеріальних цінностей і вживати заходи для попередження збитків; суворо дотримуватись правил здійснення операцій з цінностями і їх зберіганням.

Однак, ОСОБА_5 , в порушення умов трудового договору, посадової інструкції касира відділення ТОВ «ФК «МАСОН» ОСОБА_5 , договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою особистого незаконного збагачення, бажаючи обернути чужі матеріальні цінності на свою користь, а саме 31 грудня 2025 року, більш точний час органом досудового розслідування не встановлено, знаходячись у приміщенні Закарпатського відділення №6 ТОВ «ФК «МАСОН» за адресою м.Тячів, вул. Незалежності, №22 Закарпатської області, діючи всупереч інтересам ТОВ «ФК «МАСОН», із використанням наданих посадою касира повноважень, будучи уповноваженою на здійснення фінансових операцій з грошовими коштами, маючи в розпорядженні отримані від ТОВ «ФК «МАСОН» грошові кошти в сумі 426 030 гривень, 7 100 доларів США, 2 455 Євро, 1000 польських злот (PLN), 100 Британських фунтів стерлінгів (GBP), 55 500 угорських форинтів (HUF) та 111 400 чеських крон (CZK), всупереч мети діяльності товариства, привласнила частину ввірених їй грошових коштів, а саме 7 100 доларів США (що становило 300 953, 38 гривень згідно офіційного курсу гривні щодо іноземних валют НБУ станом на 31 грудня 2025 року), 1 600 Євро (що становило 79770,40 гривень згідно офіційного курсу гривні щодо іноземних валют НБУ станом на 31 грудня 2025 року) та 19 276,22 гривень, використавши їх на власний розсуд, чим завдала ТОВ «ФК «МАСОН», збитків на загальну суму 400 000 гривень, згідно офіційного курсу гривні щодо іноземних валют НБУ станом на 31 грудня 2025 року, що підтверджується актом ревізії цінностей каси Закарпатського відділення №6 ТОВ «ФК «МАСОН».

Враховуючи вищенаведене, ОСОБА_5 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.191 КК України, тобто привласнення та розтрата чужого майна, яке було ввірене особі чи перебувало в її віданні, вчинене в умовах воєнного стану та у великих розмірах.

03 січня 2026 року ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.191 КК України.

Доказами обґрунтованості підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.191 КК України, є акт ревізії ТОВ «ФК «МАСОН» від 02 січня 2026 року, показання свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , протоколи огляду, пояснення самої підозрюваної та інші матеріали здобуті в ході досудового розслідування.

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачена кримінальна відповідальність у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, і відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме встановлено, що ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинене ним кримінальне правопорушення. Підтвердженням даного ризику є те, що підозрювана може вільно покинути території України та вільно пересуватись по всій території України. Може незаконно впливати на свідків, потерпілих з метою можливої зміни показів на її користь або відмови від дачі показів. Може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема не виконуючи належним чином свої процесуальні обов`язки, передбачені ч.7 ст.42 КПК України. Може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити те, у якому підозрюється.

Так, у органу досудового розслідування наявні достатні докази вчинення ОСОБА_5 інкримінованого їй тяжкого злочину, за вчинення якого її загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років.

Отже, ОСОБА_5 перебуваючи на волі, може перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, і вище наведені ризики та обставини є реальними і триваючими,об`єктивно існують, тому тримання під вартою підозрюваного буде виправданим та необхідним.

Інший запобіжний захід, окрім тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної. Альтернативні запобіжні заходи не забезпечать належний рівень гарантії доброчесної поведінки підозрюваної, тому наявна необхідність у запобіжному заході у вигляді тримання під вартою.

Враховуючи викладене, просить застосувати до ОСОБА_5 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів.

В судовому засіданні прокурор та слідчий клопотання підтримали з викладених у ньому обставин та просили клопотання задовольнити.

Підозрювана в судовому засіданні просила застосувати до неї запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Захисник в судовому засіданні заперечив щодо клопотання про застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Натомість просив обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, посилаючись на те що ОСОБА_5 має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, позитивно характеризується за місцем проживання та є раніше не судимою.

Вислухавши учасників судового провадження, вивчивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

В провадженні СВ Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області перебувають матеріали кримінального провадження за ч. 4 ст. 191 КК України, відомості про яке 02 січня 2026 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000005.

ОСОБА_5 , підозрюється у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України (повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення від 03 січня 2026 року, яке вручено підозрюваній 03 січня 2026 року), санкція якого передбачає покарання у виді позбавленням волі за ч.4 ст.191 КК України на строк від п`яти до восьми років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

У відповідності до ст. 131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Згідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Крім того, згідно з положеннями ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд зобов`язанні оцінити, в тому числі вагомість доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, розмір майнової шкоди, а також дані, що характеризують особу підозрюваного, обвинуваченого.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає встановленими наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 , інкримінованого їй кримінального правопорушення, про що свідчать наступні докази: протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 02 січня 2026 року, протокол огляду місця події від 02 січня 2026 року, прибутково-видаткові касові ордери від 02 січня 2026 року, акт ревізії цінностей від 02 січня 2026 року, письмові пояснення ОСОБА_5 від 02 січня 2026 року, протоколи допиту свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_8 від 02 січня 2026 року, протоколи пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 02 січня 2026 року, трудовий договір від 03 листопада 2023 року, а також інші матеріали кримінального провадження у їх сукупності.

Наведені вище матеріали кримінального провадження з достатньою імовірністю підтверджують суду існування «розумної підозри» щодо причетності особи до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, в межах розслідування якого ставиться питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання підозрюваного під вартою.

Як свідчить практика Європейського Суду з прав людини, «розумна підозра» у вчиненні кримінального злочину", про яку йдеться у ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, визначає наявність обставин або відомостей, які б переконали неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин (рішення в справі "Нечипорук і Йонкало проти України").

А відтак, вимоги ст. 177, 178 КПК України, передбачають, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою злочину повинна бути підтверджена вагомими доказами, які являють собою досить переконливі факти, та в сукупності наданої ним розумної оцінки надають підстави вважати причетність особи до вчинення злочину достатньо вірогідною.

Суд бере до уваги вимоги п.4 ч.2 ст.183 КПК України, відповідно до якого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, санкція статті якого передбачає покарання у виді позбавлення волі за ч.4 ст. 191 КК України на строк від п`яти до восьми років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, і за матеріалами кримінального провадження підозра ОСОБА_5 обґрунтовано підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами.

Разом з цим, із досліджених в судовому засіданні матеріалів клопотання, вбачається, що підозрювана ОСОБА_5 , раніше не судима,одружена, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, крім того має постійне місце проживання та реєстрації, а отже має міцні соціальні зв`язки, крім того за місцем проживання характеризується позитивно.

Відтак, прихожу до висновку про те, що ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, потерпілих, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити те, у якому підозрюється, що свідчить про існування ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Беручи до уваги те, що прокурором в клопотанні та наданих в судовому засіданні поясненнях не наведено обставин, які б свідчили, що застосування більш м`якого запобіжного заходу неможливе для запобігання ризиків, зазначених у клопотанні, враховуючи відомості про особу підозрюваної, приходжу до висновку про необхідність застосуванням відносно ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу - у вигляді домашнього арешту.

У відповідності до ч. 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Таким чином, беручи до уваги наведене, вважаю, що відносно підозрюваної ОСОБА_5 є достатнім застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю, який забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваної та виконання нею покладених на неї процесуальних обов`язків.

Визначаючи адресу, за якою обирається домашній арешт, слідчий суддя виходить із того, що згідно матеріалів клопотання та пояснення ОСОБА_5 , вона на даний час фактично проживає в АДРЕСА_1 .

Разом з цим, при обранні запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, вважаю за необхідне покласти на підозрювану ОСОБА_5 обов`язки, визначені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст. 131-132, 176-178, 181, 183, 193-194, 196 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні клопотання слідчого СВ Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_4 , погодженого з прокурором Тячівської окружної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_5 - відмовити.

Застосувати до підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 - запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю.

Покласти на підозрювану ОСОБА_5 , наступні процесуальні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді або суду за першою вимогою, у разі неможливості прибути через поважні причини, завчасно повідомити про це;

- цілодобово не залишати місце постійного проживання будинок АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.

Встановити строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту строком до 01 березня 2026 року.

Роз`яснити підозрюваній, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за її поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому вона перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань.

Ухвала підлягає негайному виконанню органом Національної поліції після її оголошення.

Копію ухвали для контролю за поведінкою ОСОБА_5 , направити до Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області.

Копію ухвали про застосування запобіжного заходу вручити ОСОБА_5 та її захиснику ОСОБА_6 , після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено та оголошено о 11 год. 30 хв. 08 січня 2026 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1