УХВАЛА

31 жовтня 2025 року місто Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0003429 від 09.10.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

установив:

До Шевченківського районного суду міста Києва надійшло (вхід № 109383) клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0003429 від 09.10.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Обґрунтовуючи клопотання про арешт майна, прокурор ОСОБА_3 зазначив про таке.

Слідчими слідчого відділу Шевченківського УП ГУНП у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0003429 від 09.10.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

За версією органу досудового розслідування встановлено, що 08.10.2025 приблизно о 10 годині 57 хвилин, по вул. Табірна, 44 у місті Києві, автомобілем марки «Renault Master» д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_4 під час руху заднім ходом, скоєно наїзд на пішохода ОСОБА_5 . Внаслідок ДТП пішохід ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження та був госпіталізований до НІ «Київська міська клінічна лікарня № 12», в якій проходить стаціонарне лікування.

Так, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди на автомобілі «Renault Master» д.н.з. НОМЕР_2 утворилися пошкодження та наявні сліди.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 автомобіль марки та «Renault Master» Д.Н.3. НОМЕР_5, номер кузова: НОМЕР_4 належить ОСОБА_4 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

09.10.2025 автомобіль марки «Renault Master» д.н.з. НОМЕР_1 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0003429, про що слідчим винесена відповідна постанова.

У зв`язку викладеним, для забезпечення збереження речового доказу, наявність підстав для проведення експертизи, у органу досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на зазначене майно, що передбачено п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України.

Відповідно до протоколу автоматичного визначення слідчого судді від 20.10.2025, слідчим суддею визначено ОСОБА_1 21.10.2025 клопотання разом з додатками передано слідчому судді з відділу організаційного забезпечення розгляду кримінальних справ Шевченківського районного суду міста Києва.

Прокурор Шевченківської окружної прокуратури міста Києва у судове засідання не з`явився, повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи. Водночас до клопотання долучена заява прокурора ОСОБА_3 про розгляд справи без його участі.

Власник майна у судове засідання також не з`явився, повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи.

Дослідивши клопотання та додані на його обґрунтування матеріали, слідчий суддя вважає за необхідне зазначити про таке.

Так, слідчими Шевченківського УП ГУНП у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0003429 від 09.10.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва у зазначеному кримінальному провадженні здійснюється, зокрема прокурорами Шевченківської окружної прокуратури міста Києва.

Відповідно до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 08.10.2025 виявлено автомобіль марки «Renault Master» д.н.з. НОМЕР_1 .

Надалі зазначений автомобіль передано на відповідальне зберігання ОСОБА_4 .

Постановою старшого слідчого СВ Шевченківського УП ГУНП у місті Києві ОСОБА_6 від 09.10.2025 у кримінальному провадженні № 0003429 від 09.10.2025 майно, на яке прокурор просить накласти арешт, визнано речовим доказом.

Звернення прокурора 17.10.2025 з клопотанням про арешт на вищезазначене майно зумовлено необхідністю збереження речового доказу, оскільки вилучене майно має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України).

За змістом ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Так, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно зі ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину і достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких є арешт майна, не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

При цьому положеннями ч. 3 ст. 26 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи, після проведення 08.10.2025 слідчим огляду місця дорожньо-транспортної пригоди автомобіль, на який прокурор просить накласти арешт, передано власнику майна під зберігальну розписку, в якій останній зобов`язався зберігати, не ремонтувати та не відчужувати автомобілі без дозволу органів досудового розслідування та суду.

Враховуючи те, що слідичим не було одразу вилучено транспортний засіб після дорожньо-транспортної пригоди, при цьому повернуто одразу власнику, клопотання не містить доказів того, що станом на сьогодні триває експертиза, слідчий суддя вважає, що досягнення мети досудового розслідування у цьому кримінального провадження не може бути компенсоване таким підходом щодо невмотивованого ініціювання питання про накладення арешту на майно.

Враховуючи вищевикладене, з наявних у розпорядженні слідчого судді матеріалів не вбачається належного обґрунтування необхідності накладення арешту на вилучене майно станом на дату розгляду цього клопотання, а тому, слідчий суддя з урахуванням принципу розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання прокурора про арешт майна.

Керуючись статтями 2, 7, 8, 98, 170-173, 309, 395, 532 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя

постановив:

Відмовити у задоволенні клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0003429 від 09.10.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1