Справа №-613/1150/25 Провадження №-1-кп/613/180/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2025 року Богодухівський районний суд Харківської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

представника потерпілої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Богодухові справу за обвинувальним актом по кримінальному провадженню № 0000220 від 24 квітня 2025 року по обвинуваченню:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Богодухова Харківської області, українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, розлученого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

у скоєнні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 , маючи умисел на незаконне придбання, носіння та зберігання бойових припасів, 22 квітня 2025 року, близько 23-00 год., знаходячись у центральному парку м. Богодухів, Харківської області, розташованому поблизу площі Незалежності м. Богодухів Харківської області, знайшов на доріжці, тобто незаконно придбав, відповідно до висновку судової вибухово-технічної експертизи № СЕ-19/121 -25/10091-ВТХ від 29 квітня 2025 року ручну осколкову гранату РГН, яка відноситься до категорії бойових припасів. Після чого діючи умисно та протиправно, не маючи на те відповідного дозволу, умисно переніс вказану ручну осколкову гранату РГН за місцем свого проживання, а саме до прибудинкової території двоповерхового багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_2 , де незаконно, не маючи на те відповідного дозволу, умисно зберігав її у купі дров поблизу зазначеного будинку до 01.00 год. 24 квітня 2025 року, тобто до моменту, коли забрав та переніс до приміщення гаражу за адресою: АДРЕСА_3 , де використав вказану гранату для умисного вбивства ОСОБА_7 о 01.30 год. 24 квітня 2025 року.

Крім того, ОСОБА_6 24 квітня 2025 року близько 01.30 год., знаходячись в приміщенні гаражу за адресою: АДРЕСА_3 , де у цей час перебував ОСОБА_7 , діючи умисно та протиправно, маючи умисел направлений на умисне протиправне заподіяння смерті останньому, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки у вигляді заподіяння смерті останнього і бажаючи їх настання, усвідомлюючи, що отримання осколкових поранень є життєво небезпечними для життя людини, на грунті раніше виниклих неприязних особистих відносин, з мотивів помсти, дістав з правої кишені кофти ручну осколкову гранату РГН, тримаючи її в правій руці умисно привів у бойову готовність та одразу кинув в бік ОСОБА_7 , який в цей час знаходився у положенні стоячи з правого боку від ОСОБА_6 . Після чого, виконавши усі протиправні дії, з місця вчинення злочину зник.

У результаті вибуху осколкової гранати РГН у ОСОБА_7 , згідно висновку судово - медичного експерта № 0000116 від 28 квітня 2025 року, мала місце вибухова травма у вигляді наступних ушкоджень: множинні осколкові поранення обличчя, верхніх та нижніх кінцівок з послідуючою ампутацією лівої гомілки яка стала причиною смерті. Зазначена травма має ознаки ТЯЖКОГО тілесного ушкодження за критерієм небезпеки для життя (згідно п. 4.8. п.2.1.3. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесного ушкодження» затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17 січня 1995 року №6).

Внаслідок вищевказаних отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 о 17.00 год. у приміщенні КНП ХОР «Обласна клінічна лікарня» м. Харків.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину в інкримінованих йому злочинах визнав частково, заперечив наявність в своїх діях умислу на умисне вбивство. Пояснив, що з потерпілим ОСОБА_7 він не був знайомим, знав лише в обличчя, вони бачились декілька разів у ОСОБА_8 у гаражі, але ніколи не спілкувались. У нього не було наміру вбивати потерпілого, хотів лише полякати, щоб той попросив у нього вибачення за свої слова, якими його дуже образив. 23 квітня 2025 року він перебував у себе вдома по АДРЕСА_1 . Після 23.00 год. вийшов у двір покурити та прогулятися із собакою, та вирішив зайти у гараж до свого товариша ОСОБА_8 . Підійшовши до гаража почув звідти музику, постукав і йому відчинили двері, хто саме не пам`ятає. Він зайшов до кімнати, яка відгороджена від основного приміщення гаража, там були ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , вони вживали спиртні напої. Він в цей день алкогольні напої не вживав і відмовився від пропозиції випити. Вони розмовляли із ОСОБА_8 , а потім він попросив увімкнути іншу музику з його телефону, це була пісня «про війну та про хлопців». Музична колонка стояла ближче до ОСОБА_7 , тому він присів біля нього і вони почали розмовляти. Він показав потерпілому на своєму телефоні фото сина, який пропав безвісті на війні, а той почав ображати сина, говорити на його адресу нецензурні слова та, що він перейшов « на сторону кацапів і він батько зрадника». Суперечка тривала близько 15-20 хв., йому стало дуже боляче та образливо за свого сина, що той воював, був на передовій, а зараз загинув, і він не втримався та першим вдарив ОСОБА_7 долонею по обличчю, і між ними зав`язалася бійка, вони впали на підлогу, деякий час наносили удари один одному, потім ОСОБА_8 підняв їх та розмирив. Після цього він пішов додому, там йому було погано, боліла голова, він нервував тому вирішив повернутися і примусити ОСОБА_7 вибачитись перед ним за свої слова. У нього не було наміру вбивати останнього, хотів лише налякати.

22 квітня 2025 року увечері він йшов з магазину АТБ через міський парк додому та відчув, що щось зачепив ногою, коли присвітив телефоном, то побачив, що то була граната, він її підняв думаючи, що вона шумова, та мав намір в найближчий час віддати знайомим працівникам поліції, а перед цим заховав у дрова у дворі, біля будинку. Пояснив, що він проходив строкову військову службу, був кінологом, та відвідував предмет ДПЮ у навчальному закладі, але ніколи не бачив бойову гранату, не знає, як вона виглядає та працює, бачив лише по телевізору. Наголосив, що коли знайшов гранату, то думав, що вона шумова, а не бойова.

24 квітня 2025 року вночі, коли він вирішив повернутися до гаражу і поговорити з ОСОБА_7 , він взяв з собою гранату. Зайшовши до гаражу побачив, що там залишались ті самі люди: ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , які продовжували вживати спиртні напої. Він присів на диван біля ОСОБА_7 і попросив всіх вийти, щоб поговорити наодинці з останнім, щоб той попросив вибачення у нього особисто, не при свідках. Коли всі вийшли, він почав пояснювати ОСОБА_7 , як той може так говорити про його сина, але той продовжував говорити образливі слова. Після цього обвинувачений вийняв з кишені гранату, висмикнув чеку і сказав потерпілому, щоб той вибачився. Коли мав намір перекласти гранату з однієї руки в іншу, вона випала з рук і покотилась в бік ОСОБА_7 , в цей час він, щоб його не оглушило, відійшов на декілька кроків назад за двері і вона вибухнула. Він був шокований від того, що вона вибухнула, його оглушило, було дуже багато диму, потерпілого не бачив, що було далі не знає, він відразу пішов додому. Пояснив, що він особисто ніяких ушкоджень від вибуху не отримав, його лише оглушило і дуже боліла голова, швидку допомогу не викликав. Вранці приблизно о 06.00 год. приїхали працівники поліції та його забрали. Зазначив, що позовні вимоги матері потерпілого визнає частково, а саме: моральну шкоду у розмірі 500 000 грн., матеріальну шкоду у розмірі 43 144 грн.

Незважаючи на часткове визнання ОСОБА_6 своєї вини, його вина у вчиненні інкримінованих йому злочинів, повністю доведена сукупністю доказів зібраних по справі і досліджених в судовому засіданні, а саме:

- показаннями потерпілої ОСОБА_11 , яка в судовому засіданні пояснила, що потерпілий ОСОБА_7 , був її сином та вони проживали разом. 23 квітня 2025 року увечері йому хтось зателефонував, він зібрався, та сказав, що пішов гуляти, хто йому телефонував і куди він пішов, їй не відомо. Наступного дня, зранку, їй зателефонувала знайома медична сестра та повідомила, що ОСОБА_7 відірвало ногу і він в лікарні у м. Харкові. Щодо обставин, які мали місце 23 квітня 2025 року у гаражі, їй нічого не відомо. Зазначила, що цивільний позов підтримує в повному обсязі, щодо міри покарання обвинуваченому, то просила покарати його по закону;

- показаннями свідка ОСОБА_9 , яка в судовому засіданні пояснила, що з ОСОБА_6 вона знайома, зустрічались декілька разів у гаражі в ОСОБА_8 , а із ОСОБА_7 вона товаришувала тривалий час. 23 квітня 2025 року, вона разом з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вдень відпочивали в лісі у бесідці, коли почало темніти вони пішли в центр міста, там взяли ще алкогольні напої та пішли в гараж до ОСОБА_8 . Вони всі вживали горілку, коли закінчилась придбали ще одну бутилку ємністю 1 л. Після 23.00 год. до гаражу прийшов ОСОБА_6 , його ніхто не кликав. Він попросив увімкнути його музику, та присів біля ОСОБА_7 на дивані. Спочатку вони розмовляли, деталі вона не чула, бо голосно грала музика, але ОСОБА_6 говорив про сина, який зник безвісти на війні, про якогось хлопця, виконавця пісні, що він його вважає своїм сином, а ОСОБА_7 , який знав сина обвинуваченого, сказав: « У тебе зник син, а ти чужу людину вважаєш своїм сином», і між ними виникла сварка. ОСОБА_6 піднявся і вдарив потерпілого кулаком в обличчя, той відповів і вони почали битися, впали на землю, це тривало десь 5 хвилин, потім їх розмирив ОСОБА_8 . Після цього ОСОБА_6 пішов додому. Приблизно через 30 хв. він повернувся, сказав, щоб вони всі, окрім ОСОБА_7 вийшли. ОСОБА_10 запитав, чому вони повинні виходити, але відповіді не було, тому вони залишились. Зазначила, що ОСОБА_6 наполягав, щоб вони вийшли і залишили їх вдвох з ОСОБА_7 . Приблизно через 10-15 хв. вона, ОСОБА_10 та ОСОБА_8 вийшли на двір покурити, чому з ними не пішов ОСОБА_7 вона пояснити не може, він залишився в гаражі з ОСОБА_6 , вони розмовляли сидячі на дивані. Через декілька хвилин, коли вони були на вулиці, почули вибух, злякавшись та не зрозумівши, що вибухнуло, вони побігли по дорозі від гаража, а потім почули крик ОСОБА_7 та повернулись. До гаражу зайшов ОСОБА_8 , там не було світла, тому підсвічував ліхтариком, він відразу вийшов і сказав: « Там капець», потім забігла вона, побачила, що ОСОБА_7 лежить на дивані, у нього було обличчя в крові, біля носу «дирка», до коліна обгоріла ліва нога, він кричав. ОСОБА_10 викликав швидку допомогу та поліцію. Як пішов ОСОБА_6 вона не бачила, але після вибуху він зник;

- показаннями свідка ОСОБА_12 , який в судовому засіданні пояснив, що з ОСОБА_6 він знайомий, а з ОСОБА_7 товаришував тривалий час. 23 квітня 2025 року він, ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 відпочивали в гаражі у останнього. Він прийшов до гаража близько 22.30 год., з ним разом був ОСОБА_13 , але той відразу пішов. Вони всі вживали алкогольні напої горілку, коли закінчилась, придбали ще 1 л. Після 23.00 год. до гаража прийшов ОСОБА_6 . Він сів на дивані біля ОСОБА_7 та вони почали розмовляти. Про, що була розмова , він не чув, оскільки перебував у стані алкогольного сп`яніння, голосно грала музика і він дивився в телефон. Через деякий час, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 почали сперечатися, між ними виник конфлікт, а потім почали битися. Першим вдарив обвинувачений, потерпілий йому відповів, вони впали на землю і продовжили бійку, яка тривала близько 5 хвилин. Їх розтягнув ОСОБА_8 , після чого ОСОБА_6 пішов додому. Вони залишились на місці, продовжили вживати горілку та про бійку не говорили. Через 30-40 хвилин ОСОБА_6 повернувся, він присів до ОСОБА_10 , та сказав: « Забирай малу та ОСОБА_14 і виходьте звідси». Він запитав, чому той їх виганяє, але відповіді не було, при цьому він наполегливо просив, щоб вони вийшли, причину не пояснював. Через деякий час ОСОБА_8 та ОСОБА_9 вийшли з гаража курити, свідок пішов за ними, у гаражі залишились обвинувачений та потерпілий. Курили на подвір`ї, але він став так, щоб йому було видно, через весь гараж, у дверний отвір, що відбувається у кімнаті і на випадок чого розмирити хлопців. Він чув сварку між потерпілим і обвинуваченим, ОСОБА_7 стояв так, що його не було видно, а ОСОБА_6 він бачив у дверний отвір, між ними була відстань близько 1 1,5 м. Побачив, як ОСОБА_6 змахнув рукою в бік ОСОБА_7 і почув слова : « Ну, що, дружочок, удачі тобі» і тут пролунав вибух. Вони не зрозуміли, що сталося, почали бігти від гаража, при цьому він бачив як з гаража вибіг ОСОБА_6 та побіг в інший від них бік. Далі вони почули крик ОСОБА_7 та повернулись до гаража, першим зайшов ОСОБА_8 , відразу вийшов і сказав: «Там капець», потім пішла ОСОБА_9 . Сам свідок до гаража не заходив, він лише на прохання ОСОБА_8 викликав швидку та поліцію. Через, що виник конфлікт між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 він не знає, потім після всіх подій ОСОБА_9 , говорила, що вони сперечались через якогось хлопця, якого обвинувачений вважає своїм сином, але сам він нічого не чув. Вказав, що всі події відбувались у кімнаті відпочинку, відділеної від гаража, там стоїть декілька диванів вздовж стін та стіл;

- показаннями свідка ОСОБА_8 , який в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_7 він знав давно, той працював у нього на будівництві, також він тривалий час товаришує з ОСОБА_6 23 квітня 2025 року вдень, до нього прийшов знайомий та взявши алкогольні напої, та їжу пішли відпочивати до лісу. Коли на вулиці почало темніти вони прийшли в центр міста, де продовжили вживати алкогольні напої, а потім пішли в його гараж на АДРЕСА_3 . ОСОБА_7 до них приєднався, коли вони були в місті. В гараж прийшли він, ОСОБА_10 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , там вони вживали горілку. Особисто він в цей день випив 1 л. горілки та 5 пляшок слабоалкогольного напою. Уточнив, що гараж належить йому, він складається з двох частин, в першій знаходяться будівельні матеріали, та є прохід, а в кінці він фанерою відгородив окрему кімнату для відпочинку, там стоять три дивана, стіл, є телевізор, гараж має два виходи, один центральних вхід, інший з кімнати, але в той день ті двері були зачинені. В той вечір вони відпочивали, пили горілку, голосно грала музика. Близько 23.00 год. прийшов ОСОБА_6 , він часто до нього приходив у гараж. Він сів біля ОСОБА_7 та вони про щось розмовляли, про що саме він не чув, оскільки музика грала досить голосно і він в цей час розмовляв з ОСОБА_10 , чув лише окремі слова «війна», « воював». Потім він побачив, що потерпілий та обвинувачений б`ються він їх розмирив. Що відбувалось далі не пам`ятає, оскільки вжив багато алкоголю за день. Пам`ятає, як стояв на вулиці з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , та почув вибух. Він не зрозумів, що сталось, почув крик ОСОБА_7 з гаража, взяв ліхтарик, бо світло зникло, зайшов до кімнати побачив потерпілого на дивані, ноги у нього були потрощені, та опущені вниз, він вибіг на вулицю та сказав ОСОБА_10 викликати швидку допомогу;

- протоколом огляду трупа від 28 квітня 2025 року та фототаблицею до нього, згідно якого в приміщенні КНП ХОР « Обласна клінічна лікарня» було оглянуто труп чоловічої статі , на обличчі та кінцівках наявні множинні рани, ліва нижня кінцівка відсутня на рівні третьої частини гомілки. Труп установлений як ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ( том 2 а.п. 12-17);

- протоколом огляду місця події від 24 квітня 2025 року та фототаблицею до нього, проведеного за адресою: АДРЕСА_3 , а саме приміщення гаражу, де під час огляду виявлено та вилучено: кросівок чорного кольору марки «PUMA» на якому вбачаються плями речовини буро червоного кольору та маються пошкодження у вигляді розриву тканевої поверхні кросівок, металевий предмет зовні схожий на ричаг з маркуванням УЗД ЫЦ-33-87, пластикові та металеві фрагменти різного розміру та форми, липка стрічка зі слідами папілярних візерунків, фрагмент ковдри з речовиною буро червоного кольору, металевий предмет чорного кольору зовні схожий на пневматичний пістолет на якому мається напис WG С1122Н071121 в якому мається магазин з металевими кульками круглої форм, ватну паличку зі змивом з поверхні металевого предмету зовні схожого на важіль від запалу на якому мається маркування УЗД ЫЦ-33-87 ( том 2 а.п. 19-34);

- постановою про визнання та приєднання до кримінального провадження речових доказів від 24 квітня 2025 року, згідно якої визнано в якості речових доказів: кросівок чорного кольору марки «PUMA», металевий предмет зовні схожий на ричаг з маркуванням УЗД ЫЦ-33-87, пластикові та металеві фрагменти різного розміру та форми в кількості 28 шт., липка стрічка зі слідами папілярних візерунків, фрагмент ковдри з речовиною буро червоного кольору, металевий предмет чорного кольору зовні схожий на пневматичний пістолет на якому мається напис WG С1122Н071121 в якому мається магазин з металевими кульками круглої форм, ватну паличку зі змивом з поверхні металевого предмету зовні схожого на важіль від запалу на якому мається маркування УЗД ЫЦ-33-87, мобільний телефон марки XiaomiHyper OS, IMEI 1 : НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 із сім картами мобільних операторів НОМЕР_3 , НОМЕР_4 ( том 2 а.п. 36-37);

- протокол огляду місця події від 24 квітня 2025 року проведеного за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_6 , в ході проведення якого виявлено та вилучено речі останнього, а саме: чоловічі брюки чорного кольору, чоловічу кофту чорного кольору, чоловічі кросівки чорного кольору (том 2 а.п. 40-41) ;

- постановою про визнання та приєднання до провадження речових доказів від 24 квітня 2025 року, згідно якої визнано в якості речових доказів: чоловічі брюки чорного кольору з биркою з написом «BOSS», чоловічу кофту чорного кольору з биркою з написом «RESERVED», чоловічі кросівки чорного кольору з написом «SRS» на боковій частині та зі слідами речовини бурого кольору ( том 2 а.п. 44-45);

- постановою про визнання та приєднання до кримінального провадження речових доказів від 12 травня 2025 року, згідно якої визнано в якості речових доказів : паперовий конверт, у якому знаходиться 1 відрізок липкої стрічки зі слідами стрічки зі слідами папілярних візерунків пальців рук, вилучених 24.02.2025 під час проведення огляду місця події з поверхні скляної пляшки «PRIME SPECIAL VODKA SUPERIOR» у приміщенні гаражу за адресою: АДРЕСА_3 , паперовий пакет, в якому знаходиться 1 дактилокарта зі зразками відбитків пальців рук ОСОБА_6 ( том 2 а.п. 106-107);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 14 травня 2025 року за участю свідка ОСОБА_8 , та його відеозаписом, в ході якого останній на місцевості, а саме: в приміщенні гаража за адресою: АДРЕСА_3 , пояснив про обставини скоєння ОСОБА_6 злочину, а саме : умисного вбивства ОСОБА_7 , що не суперечить матеріалам справи / том 2 а.п. 67-70);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 14 травня 2025 року за участю свідка ОСОБА_9 , та його відеозаписом , в ході якого остання на місцевості, а саме: в приміщенні гаража за адресою: АДРЕСА_3 , пояснила про обставини скоєння ОСОБА_6 злочину, а саме : умисного вбивства ОСОБА_7 , що не суперечить матеріалам справи / том 2 а.п. 72-75);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 05 червня 2025 року за участю свідка ОСОБА_10 , та його відеозаписом , в ході якого останній на місцевості, а саме: в приміщенні гаража за адресою: АДРЕСА_3 , пояснив про обставини скоєння ОСОБА_6 злочину, а саме : умисного вбивства ОСОБА_7 , що не суперечить матеріалам справи / том 2 а.п. 57-60);

- висновком експерта №СЕ-19/121-25/100091-ВТХ від 29 квітня 2025 року про проведення судової вибухово технічної експертизи, відповідно до якої предмети, знайдені на місці події, є частинами пристрою військового призначення ручної осколкової гранати РГН. В приміщенні гаража за адресою: АДРЕСА_3 24 квітня 2025 року стався вибух вибухового пристрою військового призначення ручної осколкової гранати РГН, яка відноситься до категорії бойових припасів ( том 2 а.п. 85-92);

- висновком експерта №12-14/133-БГ/25 від 24 квітня 2025 року, згідно якого у ОСОБА_6 мали місце тілесні ушкодження: субконюктивальний крововилив в ліве око, садна на голові, синці та садна на верхніх кінцівках, садно на лівій нижній кінцівці, садна на носі, синець на обличчі . По ступеню тяжкості ушкодження, що малися у ОСОБА_6 кваліфікуються, як легкі тілесні ушкодження. Вищевказані ушкодження утворилися від ударної та ударно ковзаючої дії тупих твердих предметів з обмеженою травмуючою поверхнею, індивідуальні особливості яких не знайшли свого відображення в характері ушкоджень. Малоймовірно, що ушкодження, які малися у ОСОБА_6 , могли виникнути від його падіння з висоти зросту на землю. Тілесні ушкодження, що малися у ОСОБА_6 могли бути спричинені йому 24 квітня 2025 року. Тілесні ушкодження, що малися у ОСОБА_6 виникли від причинення йому не менше ніж 8-10 травматичних впливів, з прикладенням сили, достатньої для їх виникнення ( том 2 а.п. 93-94);

- висновком екперта №0000116 від 28 квітня 2025 року, згідно якого у ОСОБА_7 мала місце вибухова травма у вигляді наступних ушкоджень: множинні осколкові поранення обличчя, верхніх та нижніх кінцівок з послідуючою ампутацією лівої гомілки. Причиною смерті ОСОБА_7 стала вибухова травма у вигляді вище зазначених ушкоджень, без додаткових ознак. Інших ушкоджень при судово медичній експертизі трупа не виявлено. Вказана вибухова травма утворилась від комбінованої дії факторів вибуху невизначеного боєприпасу ( його уламків, вибухової хвилі), вірогідно, в строк та при обставинах, вказаних у наданій документації. Між вибуховою травмою та настанням смерті є причинний зв`язок, ознак самооборони при експертизі трупа не виявлено. Зазначена травма має ознаки тяжкого тілесного ушкодження за критерієм небезпеки для життя ( п. 4.8. п. 2.13.о « Правила судово медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17 січня 1995 року №6). Після отримання травми ОСОБА_7 мав можливість виконувати активні дії в зменшеному обсязі до моменту втрати свідомості. Смерть ОСОБА_7 настала ІНФОРМАЦІЯ_2 о 17.00 год. згідно наданої медичної карти. Даних за наявність або відсутність наркотичних та психотропних речовин в організмі ОСОБА_7 в наданій документації не мається. При судово- медичному дослідженні крові трупа ОСОБА_7 етиловий та інші спирти не виявлені. Кров від трупа належить до групи А ( том 2 а.п. 95-97);

- висновком екперта №СЕ19/121-25/10860-Д від 09 травня 2025 року, згідно якого слід пальця руки розмірами 16х23 мм ( відкопійований на відрізок прозорої липкої стрічки розмірами 38х43 мм), який вилучений в ході огляду приміщення гаражу за адресою: АДРЕСА_3 , залишений безіменним пальцем правої руки ( слід розміром 16х23 мм), особи дактилокарта якої надана на дослідження та заповнена на ім`я « ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ) ( том 2 а.п. 98-104);

- висновком екперта №14-12/1463-Дм/25 від 19 травня 2025 року, згідно якого кров від трупа ОСОБА_7 належить до групи А з ізогемаглютиніном анти В. На кофті спортивній , вилученій в ході огляду місця події за місцем проживання ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_1 , знайдена кров людини групи А з ізогемаглютиніном анти В, походження якої від трупа ОСОБА_7 , не виключається ( том 2 а.п. 108 110);

- висновком екперта №14-12/1462-Дм/25 від 13 травня 2025 року, згідно якого на кросівці з лівої ноги, вилучений в ході огляду місця події за місцем мешкання підозрюваного ОСОБА_6 , знайдена кров людини, групи А з ізогемаглютиніном анти В, походження якої від потерпілого ОСОБА_7 , не виключається ( том 2 а.п. 111-112);

- висновком екперта №14-12/1462-Дм/25 від 13 травня 2025 року, згідно якого на фрагменті ковдри , вилученому в ході огляду з місця події приміщення гаражу, розташованому за адресою: АДРЕСА_3 , знайдена кров людини, групи А з ізогемаглютиніном анти В, походження якої від потерпілого ОСОБА_7 , не виключається ( том 2 а.п. 113-114);

Крім зазначеного, в судовому засіданні були оглянуті та досліджені речові докази, вилучені при проведенні наведених вище слідчих дій, якими підтверджуються обставини, зазначені у відповідних протоколах та обставини, зазначені в обвинуваченні ОСОБА_6 .

Аналізуючи свідчення свідків, які були допитані під час судового розгляду, суд приймає до уваги та розцінює їх свідчення як правдиві, оскільки вони були стабільні протягом усього слідства, останні були попереджені про кримінальну відповідальність.

Крім того, їх свідчення та пояснення узгоджуються з іншими матеріалами кримінального провадження, які в свою чергу свідчать про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні умисного вбивства та у незаконному придбанні зберіганні та носінні бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Всі вище перелічені та досліджені в судовому засіданні докази не викликають у суду сумніву, оцінені судом як належні та допустимі письмові та речові докази, що містять інформацію про предмет доказування у даному кримінальному провадженні.

Відповідно до вимог ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється в межах обвинувального акту, який направлений до суду, на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

За правилами статті 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Докази повинні бути належними та допустимими в розумінні ст.ст. 85-86 КПК України.

Вимогами ст. 94 КПК України передбачено, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Недопустимості доказів згідно вимог ст.ст. 87-89 КПК України судом не встановлено.

Порушень вимог КПК України, які б могли спростувати висновки суду під час розгляду справи судом встановлено також не було.

Суд критично ставиться до свідчень обвинуваченого ОСОБА_6 наданих ним в судовому засіданні в частині того, що він не мав умислу на вбивство ОСОБА_7 , а хотів лише його налякати та змусити попросити вибачення за свої слова, якими той його дуже образив, та те, що він не розумів, що граната, яку він знайшов у парку, є бойовою, та вважає способом його захисту від покарання за особливо тяжкий злочин та бажанням уникнути відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, визнає його показання необґрунтованими та такими, що спростовуються наявними у справі доказами та дослідженими судом, оскільки ці свідчення суперечать:

-свідченням свідка ОСОБА_10 , який в судовому засіданні вказав, що через 30-40 хвилин ОСОБА_6 повернувся, він присів до ОСОБА_10 , та сказав: «Забирай малу та ОСОБА_14 і виходьте звідси». Він запитав, чому той їх виганяє, але відповіді не було, при цьому він наполегливо просив, щоб вони вийшли, причину не пояснював. Коли вони з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 вийшли з гаража, він чув сварку між потерпілим і обвинуваченим, ОСОБА_7 стояв так, що його не було видно, а ОСОБА_6 він бачив у дверний отвір, між потерпілим і обвинуваченим була відстань близько 1 1,5 м. Побачив, як ОСОБА_6 змахнув рукою в бік ОСОБА_7 і почув слова : « Ну, що, дружочок, удачі тобі» і тут пролунав вибух;

-свідченнями свідка ОСОБА_9 , яка також в судовому засіданні зазначила, що ОСОБА_6 приблизно через 30 хв. повернувся, сказав, щоб вони всі, окрім ОСОБА_7 вийшли. ОСОБА_10 запитав, чому вони повинні виходити, але відповіді не було, тому вони залишились, але ОСОБА_6 наполягав, щоб вони вийшли і залишили їх вдвох з ОСОБА_7 ;

-свідченнями самого обвинуваченого ОСОБА_6 , який в судовому засіданні пояснив, що він вийняв з кишені гранату, висмикнув чеку і сказав потерпілому, щоб той вибачився, коли граната випала з рук і покотилась в бік ОСОБА_7 , в цей час він, відійшов на декілька кроків назад за двері і вона вибухнула. Він особисто ніяких ушкоджень від вибуху не отримав, його лише оглушило і дуже боліла голова, швидку допомогу він не викликав;

-висновком експерта №12-14/133-БГ/25 від 24 квітня 2025 року, згідно якого у ОСОБА_6 мали місце тілесні ушкодження: субконюктивальний крововилив в ліве око, садна на голові, синці та садна на верхніх кінцівках, садно на лівій нижній кінцівці, садна на носі, синець на обличчі . По ступеню тяжкості ушкодження, що малися у ОСОБА_6 кваліфікуються, як легкі тілесні ушкодження. Вищевказані ушкодження утворилися від ударної та ударно ковзаючої дії тупих твердих предметів з обмеженою травмуючою поверхнею, індивідуальні особливості яких не знайшли свого відображення в характері ушкоджень. Малоймовірно, що ушкодження, які малися у ОСОБА_6 , могли виникнути від його падіння з висоти зросту на землю. Тілесні ушкодження, що малися у ОСОБА_6 могли бути спричинені йому 24 квітня 2025 року. Тілесні ушкодження, що малися у ОСОБА_6 виникли від причинення йому не менше ніж 8-10 травматичних впливів, з прикладенням сили, достатньої для їх виникнення. Тобто дані ушкодження він отримав не від вибуху гранати, а в результаті бійки з ОСОБА_7 , яка відбулась раніше;

-довідкою ІНФОРМАЦІЯ_5 №343 від 25 квітня 2025 року, згідно якої ОСОБА_6 проходив військову службу в Збройних силах України;

-довідкою ЗП ( ПТ ) О « Богодухівський РЦПО ХО» №155 від 06 червня 2025 року, згідно якої ОСОБА_6 навчався у Богодухівському професійно технічному училищі №51 та у вказаний період навчання предмет ДПЮ ( допризовна підготовка юнаків) входив до загальноосвітньої підготовки кваліфікованих робітників за професією відповідно навчальних планів і програм.

Позиція обвинуваченого ОСОБА_6 фактично в кримінальному провадженні зводиться до того, що він не знав про властивості знайденого ним предмета як вибухового пристрою, вважаючи його шумовою гранатою, а також, що він застосовував цей предмет, не бажаючи заподіювати загибель потерпілого, оскільки вважав, що від цього предмета потерпілий буде лише оглушеним. Він пояснив суду, що не мав навиків поводження з вибуховили присторями і не бажав настання смерті людині.

Проте, на переконання суду такі покази обвинуваченого слід розцінювати як обраний спосіб захисту з метою уникнення відповідальності за скоєне, оскільки вони спростовуються наведеними вище доказами у справі, а сам характер, послідовність дій та ретельність готування до вчинення діяння свідчить про наступне.

ОСОБА_6 знайшовши гранату в центрі міста в парку, який є місцем громадського відпочинку, де розміщуються дитячі майданчики, не викликав працівників поліції та не здав їм знайдений бойовий припас, а переніс у двір багатоквартирного будинку, де мешкає, та заховав у дровах. Отже, умисел у обвинуваченого щодо протиправного заподіяння смерті потерпілому виник на ґрунті сварки між ним та потерпілим, а після цього ОСОБА_6 для реалізації цього умислу пішов додому, взяв гранату, та повернувся на місце, де перебував потерпілий, задля реалізації свого умислу на спричинення смерті.

Необізнаність обвинуваченого в бойових та уражаючих властивостях предмету, який він знайшов у парку, також є надуманою, оскільки обвинувачений, як зазначалось вище, є осудною, дорослою, освіченою людиною чоловічої статі, в достатній мірі володіє певними знаннями з військової підготовки, оскільки служив в Збройних силах України, при навчанні в ПТУ у нього була навчальна дисципліна, пов`язана з військовою підготовкою (чого він сам не заперечив), а в сучасному суспільстві є майже неймовірним, щоб дорослий чоловік не знав зовнішнього вигляду бойової гранати, чи принаймні не засумнівався в переконаннях, що на вигляд граната є схожою на шумовий пристрій.

На думку суду обвинувачений знав та усвідомлював, що предмет, який у нього був, і який він збирався застосувати в гаражі є бойовою гранатою, а також знав про її властивості та спосіб приведення у бойову готовність, коли обвинувачений зірвав чеку і привів вибуховий пристрій в дію. Таких висновків суд дійшов в тому числі оцінивши свідчення самого обвинуваченого, який зазначив у судовому засіданні, що зірвав з гранати чеку, вона впала на землю і він одразу зробив декілька кроків назад та заховався за двері .

Крім того, суд вважає, що посилання обвинуваченого, що він думав, що граната є шумовою знову ж таки є спробою обвинуваченого отримати менший строк покарання та ввести суд в оману, оскільки навіть, якщо він не був впевнений до якого виду гранат відноситься знайдений предмет, але, з урахуванням того, що Богодухівська територіальна громада, згідно наказу Міністерства розвитку громад та територій України від 28 лютого 2025 року №376 « Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» відноситься до території можливих бойових дій, повинен був розуміти та передбачати, що знайдений предмет є бойовим припасом.

Питання про наявність умислу необхідно вирішувати з огляду на сукупність усіх обставин учиненого діяння, зокрема враховувати кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного до, під час і після злочину, його взаємини з потерпілим, що передували події, а також спосіб учинення злочину, засоби та знаряддя злочину (п.22 Постанови Пленуму ВСУ від 07 лютого 2003 року №2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» ).

При умисному вбивстві визначальним є спрямованість умислу винного, його суб`єктивне ставлення до наслідків своїх дій.

Умисел має дві характерні ознаки - інтелектуальну й вольову. Інтелектуальна - це усвідомлення особою суспільно небезпечного характеру своєї дії чи бездіяльності та передбачення її суспільно небезпечних наслідків; вольова - наявність у суб`єкта бажання настання суспільно небезпечних наслідків від вчиненого ним діяння чи свідоме їх допущення.

Прямий умисел - це таке психічне ставлення до діяння і його наслідків, при якому особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання (ч. 2 ст. 24 КК України).

При цьому спосіб відображає насамперед причинний зв`язок між діяннями і наслідками. Певна залежність між способом і метою вчинення тих чи інших діянь виявляється в тому, що спосіб і засоби вчинення злочинів обираються особою відповідно до поставленої цілі. Ціль є передумовою усвідомлення особою результатів і наслідків своїх діянь, що проявляється у способі вчинення діянь.

Аналогічну позицію, викладено в постановах Верховного Суду від 19 березня 2020 року у справі № 654/2820/17 (провадження № 51-5998 км 19), 10 лютого 2022 року у справі № 331/1031/19 (провадження № 51-1035 км 20).

Таким чином, оцінюючи у сукупності всі зібрані та досліджені у судовому засіданні докази та надаючи їм належну оцінку і оцінку поведінки обвинуваченого на підтвердження умислу на вбивство, а саме: повернення обвинуваченого до місця вчинення злочину після закінчення первісного конфлікту, вибір ним знаряддя злочину (гранату), наполягання на тому, щоб інші присутні в гаражі вийшли, а залишився лише ОСОБА_7 , спосіб заподіяння тілесного ушкодження (висмикнув чеку, та кинув гранату у бік потерпілого, а сам обвинувачений відійшов на декілька кроків назад та заховався за двері), всі ці дії обвинуваченого свідчать про те, що вони носили усвідомлений, послідовний, цілеспрямований характер, були об`єднані єдиним умислом та спрямовані саме на позбавлення життя потерпілого.

Суд заслухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку про доведеність винності обвинуваченого в межах пред`явленого обвинувачення, а саме: у незаконному придбанні, зберіганні та носінні бойових припасів без передбаченого законом дозволу і кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 263 КК України та умисному вбивстві, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині і кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 115 КК України.

Згідно Постанови Пленуму ВСУ від 07.02.2003 №2 «Про судову практику у справах про злочини проти життя та здоров`я особи» однієї з важливих гарантій здійснення проголошеного статтями 3, 27 Конституції України права людини на життя і здоров`я є беззастережне виконання вимог кримінального-процесуального закону щодо забезпечення прав потерпілих від зазначених злочинів. У справах про злочини даного виду суди зобов`язані як установлювати вину підсудних та призначати їм необхідне й достатнє для їх виправлення та попередження нових злочинів покарання.

Відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого, те, що скоєні злочини, згідно з положенням ч. ч. 5, 6 ст. 12 КК України відносяться до тяжких та особливо тяжких злочинів, характеристику особистості обвинуваченого, який раніше не судимий, не працює, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку і лікарів нарколога та психіатра не перебуває. Згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 338 від 19 травня 2025 року ОСОБА_6 на теперішній час хронічного психологічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки не виявляє. Відповідно до свого психічного стану може усвідомлювати свої дії та керувати ними. У період часу, якому відповідає правопорушення, перебував поза хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. Міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, на теперішній час, відповідно до свого психічного стану, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Обставин, що пом`якшують покарання, відповідно до вимог ст. 66 КК України, судом не встановлено.

Обставинами, що обтяжують покарання для обвинуваченого відповідно до вимог ст. 67 КК України, суд визнає вчинення злочину загальнонебезпечним способом.

З урахуванням викладеного, враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_6 , думки потерпілої ОСОБА_11 , яка наполягала на мірі покаранні передбаченій законом, разом з конкретними обставинами справи, обраним обвинуваченим способом скоєння злочину, суд вважає за необхідне обрати обвинуваченому покарання на строк, визначений санкцією інкримінованої йому статті у виді позбавлення волі, оскільки виправлення обвинуваченого можливе лише за умови його ізоляції від суспільства.

Призначене покарання у такий спосіб, на думку суду, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ними нових злочинів.

У кримінальному провадженні потерпілою ОСОБА_11 заявлено цивільний позов про стягнення з обвинуваченого заподіяної матеріальної шкоди в сумі 43 144 грн. та 1 000 000 грн. моральної шкоди.

Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі . Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат.

Відповідно до ч. 1 ст.92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених ч. 2 цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установленихцим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що цивільний позов про стягнення з обвинуваченого матеріальної шкоди заподіяної злочином підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки він підтверджується накладною від 28 квітня 2025 року ( атрибути для поховання на суму 25 160 грн.), рахунком від 28 квітня 2025 року (поминальний обід на суму 13 061 грн.), та рахунком від 01 червня 2025 року ( поминальний обід на суму 4 923 грн.), та повністю визнається обвинуваченим.

Крім того, ч. 1, ч. 3 ст.23 ЦК України, передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичної особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Згідно зі ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявністю її вини.

Відповідно до роз`яснень, даних в п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (не майнової) шкоди», обов`язковому з`ясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювача та вина останнього в її заподіянні. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб, розмір моральних страждань визначається з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача чи інших обставин.

Що стосується відшкодування моральної шкоди потерпілій ОСОБА_11 в сумі 1 000 0000 гривень, то вирішуючи це питання, суд виходить з наступних міркувань. Завдання моральної шкоди в цій частині в повній мірі обґрунтовано позивачем та зумовлюється стражданнями, завданими внаслідок втрати сина, що безумовно викликають болісні відчуття та страждання, емоційні реакції, психологічні переживання. Тому, виходячи з глибини та характеру страждань, враховуючи принцип, розумності, виваженості, співмірності та справедливості, на думку суду належною до стягнення на відшкодування моральної шкоди, завданої злочином, є сума коштів в 500 000 гривень, тому позов належить задовольнити частково.

Обвинуваченому обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. З метою забезпечення кримінального провадження для запобіганню ризиків - приховування обвинуваченого від суду, враховуючи призначення обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі, суд вважає за необхідне продовжити йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Строк покарання суд вираховує з моменту фактичного затримання з 24 квітня 2025 року.

Обговорюючи питання про відшкодування процесуальних витрат, які складаються з витрат на залучення експерта у зв`язку з проведенням судово дактилоскопічної експертизи на суму 4 457 гривень та судової вибухово технічної експертизи на суму 7 131,20 гривень, суд вважає за необхідне у відповідності з вимогами ст. 124 КПК України, стягнути їх у повному обсязі з обвинуваченого.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 373-374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 115 та ч. 1 ст. 263 КК України, та призначити покарання:

за ч. 1 ст. 115 КК України у виді позбавленні волі на строк 12 / ДВАНАДЦЯТЬ/ років;

за ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 /ЧОТИРИ/ роки.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 12 /ДВАНАДЦЯТЬ/ років.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 обчислювати з дня його фактичного затримання по даному кримінальному провадженню, тобто з 24 квітня 2025 року, зарахувавши час перебування під вартою в час відбування покарання, із розрахунком один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_6 залишити попередній - тримання під вартою у ДУ «Харківський слідчий ізолятор» до вступу вироку по даній справі у законну силу.

Цивільний позов ОСОБА_11 ( РНОКПП НОМЕР_5 ) задовольнити частково та стягнути на її користь з ОСОБА_6 ( РНОКПП НОМЕР_6 ) в рахунок відшкодування матеріальної шкоди кошти в сумі 43 144 гривни, моральної шкоди кошти в сумі 500 000 гривень, ВСЬОГО 543 144 ( п`ятсот сорок три тисячі сто сорок чотири) гривни.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_6 ( РНОКПП НОМЕР_6 ) на користь держави (Отримувач коштів ГУК Харків обл./МТГ Харків/24060300, Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37874947, Банк отримувач Казначейство України (ЕАП) Рахунок отримувача UA0020649, Код класифікації доходів бюджету 24060300, Стягувач Держава) витрати на залучення експертів у розмірі 11 588 ( одинадцять тисяч п`ятсот вісімдесят вісім) гривень 20 копійок.

Скасувати арешт на майно накладений ухвалою слідчого судді Богодухівського районного суду Харківської області від 01 травня 2025 року.

Речові докази:

-кросівок чорного кольору марки «PUMA», ричаг з маркуванням УЗД ЫЦ-33-87, пластикові та металеві фрагменти різного розміру та форми в кількості 28 шт., липку стрічку зі слідами папілярних візерунків, фрагмент ковдри, ватну паличку зі змивом з поверхні металевого важіля від запалу на якому мається маркування УЗД ЫЦ-33-87, чоловічі брюки чорного кольору з биркою з написом «BOSS», чоловічу кофту чорного кольору з биркою з написом «RESERVED», чоловічі кросівки чорного кольору з написом «SRS», які зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області знищити;

-паперовий конверт, у якому знаходиться 1 відрізок липкої стрічки зі слідами папілярних візерунків пальців рук, паперовий пакет, в якому знаходиться 1 дактилокарта зі зразками відбитків пальців рук ОСОБА_6 - зберігати при матеріалах кримінального провадження у розпорядженні прокурора;

-мобільний телефон марки Xiaomi Hyper OS, IMEI 1 : НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 із сім картами мобільних операторів НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , який зберігається в кімнаті зберігання речових доказів Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області повернути власнику ОСОБА_6 ;

-пневматичний пістолет з написом WG С1122Н071121 в якому мається магазин з металевими кульками круглої форм, який зберігається в кімнаті зберігання речових доказів Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області знищити.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити засудженому та прокурору.

Суддя