Центральний районий суд м. Миколаєва
Справа № 482/2601/23
У Х В А Л А

12 грудня 2025 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі колегії:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець смт. Битків, Надвірнянського району, Івано - Франківської області, громадянин України, з середньою - спеціальною освітою, раніше судимий 20.04.2022р. Новоодеським районним судом Миколаївської області за ч. 3 ст. 297 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробувальним терміном 2 роки, без місця реєстрації, який проходить службу за мобілізацією з 21.03.2023р. на посаді старшого механіка - водія 1 механізованого відділення 1 механізованого взводу 5 механізованої роти 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , ВОС-121 791 А, не одружений, неповнолітніх дітей на утримані не має, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28, п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м. Нова Одеса, Миколаївської області, громадянин України, з вищою освітою, раніше не судимий, неодружений, неповнолітніх дітей на утриманні не маючий, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28, п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_7 , представник потерпілого адвокат ОСОБА_8 ,

сторона захисту: обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , захисники ОСОБА_9 та ОСОБА_10 ,

В С Т А Н О В И В:

11.12.2025р. прокурором подано клопотання про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без права внесення застави обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , в обґрунтування якого зазначено, що ризики, які існували на момент обрання запобіжного заходу обвинуваченим, залишаються та можуть зашкодити виконанню процесуальних обов`язків. Зокрема, запобігання спробам з боку обвинувачених переховуватися від суду; незаконно впливати на свідків, у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення. Застосування до обвинувачених інших запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти вищевказаним ризикам та забезпечити належне виконання ними процесуальних обов`язків обвинуваченого.

Прокурор в судовому засіданні подане клопотання підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити.

Представник потерпілого адвокат ОСОБА_8 клопотання прокурора підтримав в повному обсязі та просив задовольнити.

Захисник ОСОБА_9 та обвинувачений ОСОБА_5 проти задоволення клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не заперечували.

Захисник ОСОБА_10 та обвинувачений ОСОБА_6 проти задоволення клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не заперечували.

Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши клопотання прокурора, суд приходить до таких висновків.

Згідно ч. 6 ст. 615 КПК України, у разі закінчення строку дії ухвали суду про тримання під вартою та неможливості розгляду судом питання про продовження строку тримання під вартою в установленому цим Кодексом порядку обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою вважається продовженим до вирішення відповідного питання судом, але не більше ніж на два місяці.

Згідно ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За наявності клопотань, суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є, зокрема, забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про продовження /зміну/ запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачений ст. 177 КПК України, і на які вказує прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам зазначених прокурором.

Водночас, ст. 17 Закону України від 23.08.2006 року "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. П. 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (п. 79 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року у справі "Харченко проти України").

Так, під час досудового розслідування обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Обраний відносно ОСОБА_5 та ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою відповідає особі обвинувачених, характеру та тяжкості кримінального правопорушення, що їм інкримінується, та не дає можливості перешкоджати інтересам правосуддя, ухиленню від суду, а також відповідає практиці Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, забезпечення яких вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Крім цього, суд враховує, що відповідно до правової позиції викладеної у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2011 року у справі "Харченко проти України", при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів та бере до уваги доводи захисника та обвинуваченого, однак не вважає їх беззаперечно достатніми для зміни запобіжного заходу на більш м`який.

При цьому, достатні відомості про усунення та відсутність на теперішній час тих обставин, які раніше стали підставою для обрання у відношенні ОСОБА_5 та ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, відсутні, а отже, підстав для зміни чи скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених судом не встановлено.

Так, суд вважає, що залишається достатньо підстав вважати, що ОСОБА_5 опинившись на волі, зможе переховуватися від суду; незаконно впливати на свідків, у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення і на це вказують такі обставини: характер протиправних дій, в яких він обвинувачується і щодо яких йому органами досудового розслідування пред`явлене обвинувачення.

Також, суд вважає, що залишається достатньо підстав вважати, що ОСОБА_6 опинившись на волі, зможе переховуватися від суду; незаконно впливати на свідків, у цьому ж кримінальному провадженні і на це вказують такі обставини: характер протиправних дій, в яких він обвинувачується і щодо яких йому органами досудового розслідування пред`явлене обвинувачення.

Є достатньо підстав вважати, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з огляду на тяжкість покарання, що загрожує їм в разі визнання їх винуватим у інкримінованому злочині, зможуть ухилитися від суду та не виконувати їх процесуальні рішення (ризик переховування).

На наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, вказує те, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за вчинення якого передбачено покарання на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічне позбавленням волі, а тому, усвідомлюючи тяжкість інкримінованого їм злочину, будучи обізнаними про покарання, яке загрожує в разі визнання винними за вироком суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності можуть виїхати за межі України, в тому числі, на непідконтрольні на даний час Україні території.

Також, обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 можуть незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, шляхом схиляння щодо зміни своїх показань.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_5 , перебуваючи на свободі зможе вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки систематично вчиняє кримінальні правопорушення, будучи призваним на військову службу за мобілізацією для захисту батьківщини самовільно залишив місце несення служби, за час перебування на військовій службі зарекомендував себе як недисциплінованого військовослужбовця, помічений у зловживанні алкогольними напоями. Так, будучи засудженим 20.04.2022р. Новоодеським районним судом Миколаївської області за ч. 3 ст. 297 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років, та на основі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробувальним терміном 2 роки, вказане покарання не відбув у повному обсязі, на шлях виправлення не став. Крім цього, відносно ОСОБА_5 14.12.2021р. направлено обвинувальний акт за ч. 1 ст. 162, ч. 1 ст. 185 КК України до Новоодеського районного суду Миколаївської області.

Згідно рішення ЄСПЛ «Клоот проти Бельгії» ризик вчинення нових правопорушень має місце, коли попередня поведінка особи дає підстави для очікувань, що він не має наміру зупинятись у своїх злочинних діях; коли небезпека має бути явною, а запобіжний захід - необхідним в світлі обставин справи.

За сукупності таких обставин, суд вважає за необхідне продовжити обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть забезпечити виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків, що випливають із ч. 5 ст. 194 КПК України, зокрема, прибувати за кожною вимогою до суду та їх належну поведінку.

На підставі вище викладеного, керуючись положеннями ст.ст. 177, 178, 182, 183, 194, 197, 314, 315, 615 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_5 , ОСОБА_6 - задовольнити.

Обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме до 07.02.2026р. включно.

Обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме до 07.02.2026р. включно.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення.

Головуючий ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3