Провадження №: 1-кп/752/2118/25
У Х В А Л А

09.10.2025 м. Київ

Голосіївський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

під час проведення в залі суду у м. Києві відкритого підготовчого судового засідання у кримінальному провадженні № 0001943, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.06.2025 за обвинуваченням

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Олександрія Кіровоградської області, українця, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , неодружений, раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Голосіївського районного суду міста Києва надійшов обвинувальний акт, затверджений прокурором Голосіївської окружної прокуратури ОСОБА_8 30.06.2025 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України (умисне заподіяння працівнику правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень, у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків), відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.06.2025 за № 0001943, а також реєстр матеріалів досудового розслідування.

30.07.2025 у кримінальному провадженні закінчено підготовче судове засідання, про що судом постановлено відповідну ухвалу.

Також 30.07.2025 в ході судового розгляду обвинувачений винуватість в інкримінованому йому діянні визнав повністю, заслухавши думку сторін, суд з`ясувавши, що учасники провадження правильно розуміють обставини, викладені в обвинувальному акті, переконавшись у добровільності їх позиції, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, а тому ухвалив проводити судовий розгляд кримінального провадження із застосуванням приписів ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням документів, які характеризують його як особистість, стосуються долі речових доказів.

09.10.2025 в судовому засіданні на стадії доповнень захисник обвинуваченого клопотав перед судом про затвердження угоди про примирення між обвинуваченим та потерпілим, що була укладена 26.08.2025.

Обвинувачений та потерпілий підтримали клопотання про затвердження угоди про примирення.

Прокурор навів усні заперечення, послався на те, що укладена сторонами угода не відповідає вимогам КПК України в частині призначення покарання та застосування приписів ст. 75 КПК України, зазначив, що сторони не уповноважені визначати строк іспитового строку, адже це є дискрецією суду.

Щодо угоди про примирення, суд зазначає, що її було укладено 26.08.2025 між обвинуваченим ОСОБА_6 та потерпілим ОСОБА_5 , 1995 року народження, згідно з якою ОСОБА_6 щиро розкаявся у скоєному, добровільно відшкодував шкоду потерпілому. Угода містить виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, що встановлені на стадії досудового розслідування, кваліфікацію діяння за ч. 2 ст. 345 КК України (нетяжке кримінальне правопорушення), суб`єктивна сторона характеризується умисною формою вини.

Так, в обвинувальному акті та угоді про визнання винуватості зазначається наступне

01.06.2025 приблизно о 00 год 46 хв, тобто в період дії комендантської години, до блок-посту за адресою: АДРЕСА_3 під?їхав автомобіль Audі А6, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в салоні якого перебували ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 та його дівчина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У ході спілкування з працівниками Національної гвардії України та Національної поліції, перебуваючи в межах блок-посту, останніми було виявлено ознаки вчинення ОСОБА_9 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв?язку з чим відносно останньої було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 347735.

У зв`язку з вищевикладеним, у тому числі через виконання працівниками правоохоронних органів своїх службових обов?язків, що мало наслідком притягнення дівчини ОСОБА_6 до адміністративної відповідальності, останній вийшов з автомобіля Audi A6, реєстраційний номер НОМЕР_1 , підійшов до працівників Національної гвардії України та Національної поліції, які несли службу на вищевказаному блок-посту, та перебуваючи у стані алкогольного сп?яніння (не менше 1.09 проміле), почав поводити себе неадекватно та агресивно, у тому числі й в адресу працівників Національної гвардії України та Національної поліції.

Своїми вищевказаними діями, ОСОБА_6 активно проявляв своє зневажливе ставлення до норм закону та моралі, а також до працівників Національної гвардії України та Національної поліції, які несли службу на вищевказаному блок-посту, при цьому заважаючи їм виконувати свої службові обов`язки та створюючи перешкоду у забезпеченні нормального функціонування блок-посту в умовах воєнного стану.

У подальшому, приблизно о 01 год 13 хв, перебуваючи в межах блок-

посту за адресою: АДРЕСА_3, під час розмови зі старшим стрільцем військової частини Національної гвардії України № 3030 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який ніс службу на вказаному блок-посту та виконував свої службові обов`язки, а саме: правоохоронні функції, у ОСОБА_6 виник раптовий умисел, направлений на заподіяння ОСОБА_5 тілесних ушкоджень, у зв`язку з виконанням останнім, своїх службових обов`язків.

Реалізовуючи вищевказаний, раптово виниклий протиправний умисел, маючи достатній рівень фізичної підготовки та володіння бойовими мистецтвами, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, з метою заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , ОСОБА_6 стиснув кисть лівої руки в кулак та наніс нею один удар в ліву частину обличчя ОСОБА_5 , який від удару не втримав рівновагу та впав на асфальт.

Злочинними діями ОСОБА_6 старшому стрільцю військової частини

Національної гвардії України № 3030 ОСОБА_5 відповідно до висновку експерта заподіяно тілесні ушкодження у вигляді садно слизової верхньої губи, яка за критерієм тривалості розладу здоров`я, як загальноприйнятого судово-медичного критерію визначення ступеню тяжкості, відноситься до легкого тілесного ушкодження, відповідно до п. 2.3.5 та 4.6 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом Міністерства охорони здоров`я України № 6 від 17.01.1995.

Такі дії ОСОБА_6 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 2 ст. 345 КК України - умисне заподіяння працівнику правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень, у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків).

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, в обсязі пред`явленого йому обвинувачення, надав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, підтвердив факт вибачення перед потерпілим, відшкодування моральної шкоди в розмірі 60 000,00 грн, зазначив, що він щиро розкаюється у вчиненому, засуджує власну поведінку і що потерпілий його вибачив

Потерпілому судом було роз`яснені наслідки укладення угоди та обмеження у праві оскарження вироку, згідно з положеннями ст. 394, 424 КПК України, та позбавлення права вимагати у подальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення і змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди. Також потерпілий підтвердив факт відшкодування йому узгодженої сторонами суми моральної шкоди в розмірі 60 000,00 грн та вибачення обвинуваченого перед ним та зазначив, що пробачив його вчинок.

Обвинуваченому ОСОБА_6 роз`яснено права, передбачені п. 1-4 п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди.

Заслухавши виступ сторін, вивчивши обвинувальний акт, проаналізувавши угоду про примирення, вирішуючи питання можливості затвердження угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні суд враховує наступне.

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 підсудне Голосіївському районному суду міста Києва відповідно до ст. 32, 33 КПК України.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 469 КПК України угода про примирення може бути укладена за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого. Домовленості стосовно угоди про примирення можуть проводитися самостійно потерпілим і підозрюваним чи обвинуваченим, захисником і представником або за допомогою іншої особи, погодженої сторонами кримінального провадження (крім слідчого, прокурора або судді).

Угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Укладення угоди про примирення у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, не допускається.

Угоду подано до суду в установлений процесуальним законом строк.

З метою дотримання приписів ч. 6 ст. 474 КПК України суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок, ніж ті, що передбачені в угоді.

У ч. 2 ст. 345 КК України установлено відповідальність за умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу чи його близьким родичам побоїв, легких або середньої тяжкості тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, що карається обмеженням волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк.

Таким чином, діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України, віднесено до нетяжких злочинів.

Перевіряючи угоду на відповідність вимогам КПК України та КК України, суд приходить до висновку, що узгоджена сторонами міра покарання не відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених положеннями ст. 65 КК України, в тому числі в частині застосування положень ст. 75 КК України.

Так, у ст. 471 КПК України передбачено, що в угоді про примирення зазначаються, серед іншого, узгоджене покарання та згода сторін на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням.

Відповідно до ч. 7 ст. 474 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу (п. 1) ; умови угоди не відповідають інтересам суспільства (п. 2).

В угоді, яку суду подав на затвердження захисник, сторони погодили міру покарання у виді обмеження вол зі звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік з моменту ухвалення судом вироку, який набрав чинності.

Як визначено у ст. 75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене ст. 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене ч. 3 ст. 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням (ч. 1).

Суд приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку затвердження угоди про примирення або про визнання винуватості, якщо сторонами угоди узгоджено покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, позбавлення волі на строк не більше п`яти років, а також узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням (ч. 2).

У випадках, передбачених ч. 1, 2 статті, суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки. Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом (ч. 3).

Іспитовий строк встановлюється судом тривалістю від одного року до трьох років (ч. 4).

З аналізу описаних вище приписів законодавства слідує, що сторони угоди про примирення можуть погодити вид покарання для винного та можливість звільнення його від відбування покарання з випрабувння. Проте, іспитовий строк встановлюється виключно судом, а не сторонами угоди про примирення.

Оскільки сторони в уголі про примирення визначили тривалість іспитового строку, така угода в цій частині не відповідає КПК України, а тому підстави для її затвердження не вбачаються.

Крім того, суд зважає на наступне.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів" до правоохоронних органів відносяться, у тому числі органи, які виконують правозастосовні або правоохоронні функції.

Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України "Про Національну Гвардію України" Національна гвардія України є військовим формуванням з правоохоронними функціями, що входить до системи Міністерства внутрішніх справ України і призначено для виконання завдань із захисту та охорони життя, прав, свобод і законних інтересів громадян, суспільства і держави від кримінальних та інших протиправних посягань, охорони громадської безпеки і порядку та забезпечення громадської безпеки, а також у взаємодії з правоохоронними органами - із забезпечення державної безпеки і захисту державного кордону, припинення терористичної діяльності, діяльності незаконних воєнізованих або збройних формувань (груп), терористичних організацій, організованих груп та злочинних організацій.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 8 Закону України "Про правовий режим воєнного стану",

Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента

України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 № 2102-IX, Указу Президента України від 24.02.2022 № 68/2022 "Про утворення військових адміністрацій", Порядку здійснення заходів під час запровадження комендантської години та встановлення спеціального режиму світломаскування в окремих місцевостях, де введено воєнний стан, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.07.2020 № 573, Наказом начальника Київської міської військової адміністрації від 20.03.2023 № 1 запроваджено комендантську годину на території міста Києва щоденно з 00 год 00 хв по 05 год 00 хв, починаючи з 26.03.2023.

Представник публічного обвинувачення відповідно до зібраних на стадії досудового розслідування доказів, обвинувачує ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України. Основним безпосереднім об`єктом описуваного кримінального правопорушення є нормальна діяльність правоохоронних органів, їх авторитет, а додатковим об`єктом є фізична недоторканість конкретного працівника правоохоронного органу, а цьому випадку - ОСОБА_5 .

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження та підтверджується показаннями обвинуваченого, останній майстерно володіє навичками бойових мистецтв та перебував у стані алкогольного сп`яніння під час вчинення кримінального правопорушення, визнав винуватість та вчинення злочину в період дії обмежень комендантської години в умовах воєнного стану за обтяжуючих обставин.

Враховуючи викладене, та особу обвинуваченого, суд дійшов висновку, що погоджене покарання не відповідає тяжкості злочину, з огляду на спрямованість умислу ОСОБА_6 не тільки на життя і здоров`я конкретного працівника правоохоронного органу ОСОБА_5 , але й на основний об`єкт - нормальну діяльність правоохоронних органів, їх авторитет, що у сукупності з наведеними даними по особі обвинуваченого дають підстави вважати, що в цілому умови вказаної угоди не відповідають інтересам суспільства.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що в задоволенні угоди про примирення між обвинуваченим ОСОБА_6 та потерпілим ОСОБА_5 від 26.08.2025 слід відмовити і продовжити подальший судовий розгляд в загальному порядку.

На підставі викладеного, керуючись ст. 369, 372, 392, 395 469, 471, 474 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в затвердженні угоди про примирення, яка укладена 26.08.2025 між обвинуваченим ОСОБА_6 та потерпілим ОСОБА_5 у кримінальному проваджені № 0001943 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.

Продовжити судове провадження відносно ОСОБА_6 у загальному порядку.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1