Справа № 296/7231/25
УХВАЛА

Іменем України

17 листопада 2025 року м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000606 від 02.06.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України

установив:

У провадженні Корольовського районного суду м. Житомира перебуває вказане кримінальне провадження.

Прокурор звернулась до суду з письмовим клопотанням про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів.

В обґрунтування свого клопотання зазначила, що ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 24.09.2025 ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 22.11.2025 включно. Враховуючи, що ризики, які існували на час обрання даного запобіжного заходу, передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які не змінилися, зокрема, ризики переховування обвинуваченого від суду, вчинення інших кримінальних правопорушень. Вважає, що даний вид запобіжного заходу необхідно продовжувати не з каральних міркувань, а з метою виконання обвинуваченими покладених на них процесуальних обов`язків.

У судовому засіданні прокурор доводи клопотання підтримала, просила задовольнити клопотання із викладених у ньому підстав.

ОСОБА_4 просив суд відмовити у задоволені клопотання прокурора.

Потерпілий просив клопотання прокурора задовольнити.

Заслухавши думку учасників судового провадження, вирішуючи клопотання прокурора, суд доходить наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу. За правилами ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу. Ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення обвинуваченим зазначених дій. При цьому Кримінальний процесуальний кодекс України не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Вирішуючи питання щодо продовження строку тримання під вартою, суд звертає увагу, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, яке відповідно до вимог ст. 12 КК України, є нетяжким злочином.

Також суд звертає увагу на те, що обвинувачений ОСОБА_4 неодноразово, будучи належним чином повідомлений, не з`являвся за викликами суду в судові засідання, не повідомляв суд про причини своїх неявок. Заяв, клопотань щодо неявки до суду не направляв. Ухвалою суду оголошувався в розшук.

Враховуючи обставини справи, особу обвинуваченого, який раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, на утриманні неповнолітніх та непрацездатних осіб не має, не має міцних соціальних зв`язків, суд доходить висновку, що обвинувачений може в подальшому створити умови для настання ризиків, визначених ст.177 КПК України, а саме: переховуватись від суду, усвідомлюючи тяжкість покарання за інкриміноване кримінальне правопорушення у разі визнання його винуватості; вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки не виключає можливості виникнення подібних ситуацій вчинених обвинуваченим, та ймовірність продовження кримінального правопорушення чи вчинення іншого кримінального правопорушення обвинуваченим відносно потерпілої.

За таких обставин, суд доходить висновку, що більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, оскільки будь-які дані про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України відсутні, а тому обраний обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно продовжити.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не визначає розмір застави, оскільки ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, вчиненого із застосуванням насильства.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 182, 315, 371, 372 КПК України, суд, -

постановив:

Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , строком на 60 днів, задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Житомирська установа виконання покарань (№8)» на строк 60 днів, тобто до 15 січня 2026 року включно.

Копію даної ухвали направити до Державної установи «Житомирська установа виконання покарань(№8)» для виконання.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Суддя ОСОБА_1