МИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 945/1009/25
Провадження № 1-кп/945/519/25
УХВАЛА

Іменем України

15 грудня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський районний суд Миколаївської області у складі головуючої судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , особи, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції), захисника ОСОБА_5 та законного представника ОСОБА_4 ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції), розглянувши відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ ВП № 5 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області, погодженого прокурором Миколаївської окружної прокуратури про застосування примусових заходів медичного характеру відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Орел Великомихайлівського району Одеської області, громадянина України, з повною середньою освітою, одруженого, не працюючого, не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у кримінальному провадженні №0000041 від 29.01.2025 за вчинення суспільно небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. 394 КК України,

встановив:

Відповідно до вимог ст. 92 КК України, ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу», ст. 33 Основ законодавства України про охорону здоров`я, наказу Міністерства охорони здоров`я України від 20.03.2018 N 516 «Про затвердження Переліку спеціальних закладів з надання психіатричної допомоги» та наказу Міністерства охорони здоров`я України від 31.08.2017 N 992 «Про затвердження Правил застосування примусових заходів медичного характеру в спеціальному закладі з надання психіатричної допомоги», КНП «Миколаївський обласний центр психічного здоров`я» Миколаївської обласної ради включено на момент вчинення інкримінованого діяння до переліку закладів охорони здоров`я з надання психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 15.01.2025 (справа № 498/2155/24) до ОСОБА_4 застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом. Міру запобіжного заходу у вигляді поміщення ОСОБА_4 до КНП «Миколаївський обласний центр психічного здоров`я» Миколаївської обласної ради, яке розташоване за адресою: Миколаївська область, Миколаївський район, с. Сапетня, вул. Північна, 14, залишено до набрання ухвалою суду законної сили.

Перебуваючи на лікуванні у 14 відділенні із звичайним наглядом відділу спеціалізованої психіатричної допомоги КНП «Миколаївський обласний центр психічного здоров`я» Миколаївської обласної ради, ОСОБА_4 29.01.2025 о 06:55 годині, після отримання ін`єкції медичного препарату у маніпуляційному кабінеті, повернувся до палати № 6 вище вказаного відділення. У подальшому, 29.01.2025, близько 07:05 години, ОСОБА_4 , перебуваючи у стані неосудності, не усвідомлюючи своїх дій та не маючи можливості ними керувати, знаючи про застосування відносно нього примусових заходів медичного характеру, скориставшись тим, що ніхто з медичного персоналу не контролює його дії, шляхом пошкодження вікна, вчинив втечу з палати № 6 зазначеного вище відділення та в подальшому, через отвір у паркані, зник у невідомому напрямку, тим самим здійснив втечу із спеціалізованого лікувального закладу.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання про застосування до ОСОБА_4 примусових заходів медичного характеру, посилаючись на те, що ОСОБА_4 є психічно хворим, вчинив суспільно небезпечне діяння, тому просив застосувати до нього примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом, посилаючись на висновки судово-психіатричного експерта Миколаївської філії судових експертиз Державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України» від 16.04.2025 № 104.

ОСОБА_4 у судовому засіданні визнав, що здійснив втечу із психіатричного закладу з метою знайти мобільний телефон та зателефонувати рідним. Зокрема пояснив, що перебуваючи близько 2 тижнів у лікарні йому давали ліки (ін`єкції), через які він не розумів, що з ним відбувається, був пригнічений і хотів додому. Мобільного телефону у нього не було, зателефонувати додому не давали. У зв`язку з цим через вікно покинув заклад та пішов у пошуках телефону. Потім був знайдений та доставлений до закладу.

Просив суд залишити його на амбулаторному лікуванні за місце проживання, так як почувається краще, розуміє необхідність та приймає систематично ліки.

Законний представник ОСОБА_4 , відносно якого вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 повідомила, що від медичного персоналу КНП «Миколаївський обласний центр психічного здоров`я», де на лікуванні знаходився її брат стало відомо, що зранку 29 січня 2025 року він здійснив втечу із закладу. Вважає, що це стало наслідком застосування до нього тяжких ліків, після яких він почувався погано. Під час спілкування з братом він повідомив, що хотів зателефонувати додому, після чого і сам би повернувся до закладу. У подальшому від лікаря закладу з`ясувала, що стан брата покращився.

Крім того просила врахувати, що після зміни примусових заходів медичного характеру на надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, ОСОБА_4 двічі на місяць проходить обстеження, перебуває під наглядом, виконує вказівки психіатра та приймає ліки. Його стан значно покращився вдома.

Захисник ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні не заперечувала обставини вчинення суспільно-небезпечного діяння ОСОБА_4 . Разом з тим, просила врахувати, що на даний час ОСОБА_4 на підставі висновку комісії лікарів-психіатрів Комунального підприємства «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради, перебуває на примусових заходах медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку. Її підзахисний систематично відвідує лікаря та проходить обстеження. Діагноз ОСОБА_4 фактично невиліковний, проте стан може змінюватись і вразі потреби питання про заміну виду примусових заходів може вирішити лікар-психіатр, під наглядом якого перебуває Смолінський.

За такого, просила застосувати вид примусового заходу медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку за місцем проживання.

Суд, вислухавши думку прокурора, пояснення ОСОБА_4 , його законного представника, доводи захисника, допитавши свідків у судовому засіданні та дослідивши письмові докази надані прокурором, прийшов до наступного висновку.

Факт та обставини вчинення ОСОБА_4 суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. 394 КК України підтверджуються наступними доказами.

Свідок ОСОБА_7 , завідувач відділення № 14 КНП «Миколаївський обласний центр психічного здоров`я» суду повідомив, що наприкінці січня 2025 року йому зателефонувала медична сестра закладу та повідомила про втечу ОСОБА_4 , про що також повідомлено поліцію. Згідно повідомлення медичної сестри, ОСОБА_8 здійснив втечу через вікно.

У той час ОСОБА_4 поступив до закладу незадовго до втечі, був досить нестабільним по стану здоров`я, не був налаштованим на лікування, наполягав на виписці. Не було підтримки лікарів і серед рідних щодо його лікування, вони також не надавали значення прийому ліків, не передбачали наслідків та наполягали на виписці.

Разом з тим, після інциденту ОСОБА_4 не робив спроб втечі, а медикаменти починали діяти, його стан стабілізувався, він навіть висловлював жаль з приводу втечі.

Свідок ОСОБА_9 суду повідомила, що 28.01.2025 як медична сестра КНП «Миколаївський обласний центр психічного здоров`я» заступила на добове чергування, а зранку 29.01.2025 біля 06 год. 50 хв., коли здавала зміну почула як розбилось скло. Виявила, що перше скло у вікні палати, де перебував ОСОБА_4 було розбите, а рама видавлена, ОСОБА_4 у палаті був відсутній. Почались його пошуки та повідомлені всі відповідальні особи, органи поліції. Крім того зазначила, що вікно на той час було відкрите на 5 см. для провітрювання, і щоб вилізти через вікно, ОСОБА_4 його потягнув та зламав конструкцію.

Свідок ОСОБА_10 , молодша медсестра відділення № 14 КНП «Миколаївський обласний центр психічного здоров`я» суду надала аналогічні покази, що і свідок ОСОБА_9 та окремо зазначила, що здійснювала перші пошуки ОСОБА_4 сама, обійшла усю територію, проте результатів не було. У подальшому, як ОСОБА_4 повернули до закладу, його поведінка змінилась, він висловлював жаль та почувався винним.

Свідки ОСОБА_11 (заступник начальника) та ОСОБА_12 (інспектор), які є співробітниками кінологічного центру ГУНП в Миколаївській області суду повідомили, що у кінці січня 2025 року приблизно о 07 год. 30 хв. надійшло повідомлення із КНП «Миколаївський обласний центр психічного здоров`я» про втечу одного із хворих. Прибувши на місце встановлено, що особа втекла через вікно, і з цього місця було застосовано службового собаку. Під час пошуків собака повела через дірку у паркані та привела до нижньої вулиці села, що біля річки, а там слід втратила. Далі пошуки здійснювались без собаки. Особу знайдено протягом години після початку пошуків. ОСОБА_4 був спокійний, опір не чинив. Особу передано співробітникам лікарні.

Інспектор ОСОБА_12 із ОСОБА_4 не спілкувався, про причини втечі не з`ясовував. Проте свідок ОСОБА_11 повідомив, що під час спілкування ОСОБА_4 був схвильований, але в адекватному стані, просив дати йому мобільний телефон, потім відпустити, бо той хотів додому.

Свідок ОСОБА_13 суду повідомила, що працює лікарем-психіатром Комунального підприємства «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради та була лікарем ОСОБА_4 , який страждає на психічний розлад - біполярний афективний розлад, поточний епізод змішаного характеру з супутнім розладом психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю. Ця хвороба майже невиліковна, а стан залежить від різних факторів, це і регулярний прийом ліків, і зовнішніх факторів, наявність стресових ситуацій. Може бути як загострення так і стабілізація стану.

До закладу ОСОБА_4 потрапив у хворобливому стані, який у подальшому вдалось стабілізувати. У зв`язку з чим, перебуваючи під наглядом комісії лікарів, одноголосно вирішено про можливість останнього лікуватись амбулаторно вдома, про що направлено відповідне клопотання до суду. Після виписки хворого з лікарні, подальше його лікування відбувається під наглядом лікаря психіатра за місцем проживання.

Із рапорту ЧЧ ВП № 5 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області встановлено, що 29.01.2025 о 07 год. 12 хв. надійшло повідомлення від ОСОБА_7 про втечу з відділення психіатричного закладу ОСОБА_4 , який знаходиться на лікуванні за рішенням суду (а.с.17-19 т.2).

Із протоколу прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення встановлено, що 29.01.2025 до ВП № 5 звернувся ОСОБА_7 з повідомленням про те, що пацієнт ОСОБА_4 самовільно залишив 29.01.2025 КНП «Миколаївський обласний центр психічного здоров`я» Миколаївської обласної ради, де перебував на примусовому лікуванні за рішенням суду (а.с.21-22 т. 2).

Протоколом огляду місця події від 29.01.2025 з фототаблицею до нього зафіксовано огляд території КНП «Миколаївський обласний центр психічного здоров?я» Миколаївської обласної ради, зокрема і пошкодження вікна палати, де перебував до втечі ОСОБА_4 (а.с. 24-30 т. 2).

Згідно Ухвали Роздільнянського районного суду Одеської області від 15.01.2025 (справа № 498/2155/24) до ОСОБА_4 за скоєння діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом. Міру запобіжного заходу у вигляді поміщення ОСОБА_4 до КНП «Миколаївський обласний центр психічного здоров?я» Миколаївської обласної ради залишено до набрання ухвали законної сили (а.с. 43-45 т.2).

За таких обставин суд приходить до обґрунтованого висновку про вчинення ОСОБА_4 кримінально карного діяння, яке підпадає під ознаки ст. 394 КК України, а саме втеча із спеціалізованого лікувального закладу.

Із висновку судово-психіатричного експерта Миколаївської філії судових експертиз Державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров?я України» від 16.04.2025 № 104 вбачається, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , страждав та страждає на психічний розлад - біполярний афективний розлад, поточний епізод змішаного характеру з супутнім розладом психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю. ОСОБА_4 у період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння, а також на час проведення експертизи, за своїм психічним станом не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. Згідно висновку експерта ОСОБА_4 може бути рекомендовано застосування примусових заходів медичного характеру - надання стаціонарної психіатричної допомоги - тримання у психіатричному закладі і лікування у примусовому порядку (а.с.49-57 т.2).

У подальшому, комісією лікарів-психіатрів Комунального підприємства «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради, де продовжив примусове лікування ОСОБА_4 , складено висновок від 01.08.2025. Комісією зроблено висновок про необхідність зміни примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом на примусові заходи медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку (а.с. 180-183 т.2).

На підставі комісійного висновку від 01.08.2025 ухвалою Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 08.08.2025, у справі № 177/2117/25 ОСОБА_4 змінено вид примусового заходу медичного характеру на надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку за місцем проживання (а.с. 138-139 т.2).

З копії виписки стаціонарного хворого КП «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради № 79669 від 15.08.2025 встановлено, що за час перебування у закладі з 11.03.2025 по 15.08.2025 у ОСОБА_4 психічний стан був стабільним та характеризувався спокійною, впорядкованою поведінкою, агресії до оточуючих не виявляв, конфліктних ситуацій не створював. Виконував інструкції медперсоналу в рамках розпорядку дня. На зауваження реагував адекватно. Погоджується з наявністю у себе хронічного психічного захворювання та необхідності подальшого лікування та спостереження лікарем психіатром в майбутньому.

З копії довідки дільничного психіатра ОСОБА_14 від 03.09.2025 № 166 вбачається, що ОСОБА_4 перебуває на обліку з діагнозом F 31.6 (а.с. 4 т.2).

Відповідно до ст.18 КК України суб`єктом кримінального правопорушення є фізична осудна особа.

Згідно з положеннями ст. 19 КК України осудною визнається особа, яка під час вчинення кримінального правопорушення могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними.

Не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Згідно ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу» примусові заходи медичного характеру застосовуються за рішенням суду у випадках та в порядку, встановлених Кримінальним, Кримінальним процесуальним кодексами України, цим Законом та іншими законами.

Відповідно до ст.93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом, зокрема, і до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечне діяння.

У відповідності до вимог статей 19, 94 КК України до осіб, визнаних судом неосудними, залежно від характеру і тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння та ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб може бути застосована госпіталізація до закладів з надання психіатричної допомоги зі звичайним, посиленим чи суворим наглядом або їм може бути надана у примусовому порядку амбулаторна психіатрична допомога.

Із усталеної практики Верховного Суду вбачається, що під час застосування певного виду примусового заходу медичного характеру суд повинен урахувати три критерії: медичний (характер і тяжкість захворювання), юридичний (тяжкість вчиненого діяння) та соціальний (ступінь небезпечності психічно хворого для себе чи інших осіб). При цьому ступінь небезпечності психічно хворого містить оцінку суспільної небезпеки вчиненого діяння, характеру вчиненого, можливих або тих, що настали, суспільно небезпечних наслідків та інших подібних обставин; психічного стану особи на момент розгляду справи судом і небезпечності цього хворого для оточуючих, що випливає з характеру захворювання.

Метою примусових заходів медичного характеру є не лише обов`язкове лікування особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, але й запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь (ст. 92 КК). Для досягнення цієї мети суд має визначити конкретний вид примусового заходу медичного характеру, враховуючи сукупність усіх критеріїв, передбачених ст. 94 КК. При цьому відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 513 КПК суд в ухвалі визначає вид примусового заходу медичного характеру.

У постанові колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 31 липня 2025 року (справа № 285/1934/16-к) зазначено, що встановлення неосудності (обмеженої осудності) особи здійснюється судом на підставі висновків психіатричної експертизи. У той же час положеннями ч. 4 ст. 513 КПК передбачено, що якщо буде встановлено, що суспільно небезпечне діяння особа вчинила у стані неосудності, а на момент судового розгляду видужала або внаслідок змін у стані її здоров`я відпала потреба в застосуванні примусових заходів медичного характеру, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру. Також ст. 95 КК передбачено, що огляд зазначених осіб для вирішення питання про наявність підстав для припинення або зміни застосування таких заходів здійснюється комісією лікарів-психіатрів не рідше одного разу на 6 місяців.

Колегія зауважила, що аналіз наведених норм свідчить, що стан здоров`я особи та необхідність у застосуванні того чи іншого примусового заходу має бути встановлено саме на момент судового розгляду. Потім доцільність у їх застосуванні перевіряється через кожні 6 місяців.

Прокурор наголошує на необхідності застосувати ОСОБА_4 примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом, посилаючись на висновки судово-психіатричного експерта Миколаївської філії судових експертиз Державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров?я України» № 104, який датований 16 квітня 2025 року.

Разом з тим, при вирішенні питання про обрання виду примусових заходів медичного характеру судом враховується те, що наразі, з рахуванням комісійного висновку лікарів-психіатрів Комунального підприємства «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» від 01.08.2025, на підставі ухвали Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 08.08.2025, ОСОБА_4 знаходиться на амбулаторній психіатричній допомозі в примусовому порядку за місцем проживання.

З показів свідка ОСОБА_13 , лікаря-психіатра Комунального підприємства «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради слідує, що захворювання ОСОБА_4 та клініка такого захворювання може змінюватись, а за період часу перебування ОСОБА_4 у закладі, його стан покращився та змінився.

Отже, при обрані виду примусового заходу медичного характеру суд враховує останні медичні дані ОСОБА_4 згідно висновку лікарів-психіатрів від 01.08.2025 (характер і тяжкість захворювання), юридичний аспект - тяжкість вчиненого діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. 394 КК України, та яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії нетяжкого, та ступінь небезпечності психічно хворого для себе чи інших осіб. Враховується і поведінка особи у судовому засіданні, його послідовність у поясненнях та критична оцінка вчиненого.

Отже, при вирішенні вказаного питання суд приймає до уваги стан здоров`я ОСОБА_4 на момент розгляду кримінального провадження.

Враховуючи вищевикладене, судом встановлено, що ОСОБА_4 вчинив суспільно небезпечне діяння у стані неосудності та приймаючи до уваги, що ОСОБА_4 за своїм психічним станом в період інкримінованого йому кримінального караного діяння не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними, на даний час не усвідомлює значення своїх дій та не може керувати ними, враховуючи характер та тяжкість захворювання, тяжкість вчиненого ним суспільно небезпечного діяння, суд вважає за необхідне застосувати щодо нього примусові заходи медичного характеру відповідно до п. 1 ч. 1 ст.94 КК України у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Призначаючи такий вид примусового заходу медичного характеру суд враховує конкретні обставини вчинення суспільно небезпечного діяння та бере до уваги висновок комісії лікарів-психіатрів Комунального підприємства «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради від 01.08.2025, який складений через 4 місяці з дня складення висновку судово-психіатричного експерта Миколаївської філії судових експертиз Державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України», на підставі спостереження у психіатричної лікарні, проведення медикаментозного лікування та комплексу реабілітаційних заходів.

Питання речових доказів у кримінальному проваджені слід вирішити згідно положень ст. 100 КПК України (а.с. 15 т. 2).

Судові витрати у справі відсутні.

На підставі наведеного та керуючись статтями 18, 19, 93, 94 КК України, статтями 100, 369-372, 376, 395, 503, 512, 513, 516 КПК України, суд

постановив:

Клопотання старшого слідчого СВ ВП № 5 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області, погодженого прокурором Миколаївської окружної прокуратури про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000041 від 29.01.2025 за вчинення суспільно небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. 394 КК України задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Речовий доказ - наволочна, яка зберігається в кімнаті речових доказів ВП № 5 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області (номер книги 524, порядковий номер 121-25) повернути до КНП «Миколаївський обласний центр психічного здоров`я» Миколаївської обласної ради.

Копію Ухвали для виконання направити до Комунального некомерційного підприємства «Великомихайлівська багатопрофільна лікарня» Великомихайлівської селищної ради Одеської області.

Контроль за виконанням Ухвали суду покласти на прокурора Миколаївської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_3 .

Ухвала суду може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом 30 днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Миколаївський районний суд Миколаївської області.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_15

15.12.2025