Справа № 127/7565/25
Провадження №11-кп/801/1266/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченої в режимі відеоконференції ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

представника потерпілого ОСОБА_9 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000758, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань від 29 жовтня 2024 року, за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні прокурора Вінницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_10 , обвинуваченої ОСОБА_7 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 06 листопада 2025 року за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Луганськ, громадянки України, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України,

у с т а н о в и в :

Вінницьким апеляційним судом здійснюється провадження за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні прокурора Вінницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_10 , обвинуваченої ОСОБА_7 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 06 листопада 2025 року за обвинуваченням ОСОБА_7 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України.

До початку апеляційного розгляду прокурором відділу обласної прокуратури ОСОБА_6 заявлено письмове клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченої, яке мотивовано тим, що ОСОБА_7 засуджена місцевим судом за вчинення тяжких кримінальних правопорушень до тривалого терміну ув`язнення.

Указав, що ОСОБА_7 неодружена, офіційно непрацевлаштована та немає офіційного джерела доходу, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків та підтверджує наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. При цьому застосований судом першої інстанції запобіжний захід у вигляді тримання під вартою закінчується 04 січня 2026 року та на даний час підстав для зміни запобіжного заходу на інший більш м`який немає.

Прокурор ОСОБА_6 підтримав клопотання та просив його задовольнити.

Обвинувачена ОСОБА_7 , її захисник адвокат ОСОБА_7 та представник потерпілого ОСОБА_9 не заперечили проти задоволення клопотання.

Ознайомившись із заявленим клопотанням, заслухавши виступи учасників провадження, дослідивши матеріали провадження, суд дійшов висновку, що клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченої підлягає задоволенню з огляду на таке.

Вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 06 листопада 2025 року ОСОБА_7 визнано винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України та призначено покарання:

за ч. 1 ст. 357 КК України у виді одного року обмеження волі;

за ч. 4 ст. 185 КК України у виді п`яти років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України призначено ОСОБА_7 остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді п`яти років позбавлення волі.

Цим же судовим рішенням до обвинуваченої ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили, але не довше ніж на 60 днів, до 04 січня 2026 року.

Апеляційний суд звертає увагу, що за національним законодавством тримання під вартою після ухвалення вироку термінологічно відрізняється від відбування покарання за вироком, що набрав законну силу, однак з погляду статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод воно буде розглядатися як таке, що підпадає під пункт (а): законне ув`язнення особи після засудження її комплектним судом.

Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, за правом багатьох країн затримання в очікуванні розгляду апеляції вважається попереднім триманням під вартою, i засуджена особа не починає відбувати своє покарання, поки вирок не набере чинності. Однак між підходами до процедури призначення покарання є відмінності за формою, а не за суттю, якщо розглядати наслідки для зацікавленої особи. Слід вважати, що стаття 5 § 1 (а), яка нічого не каже про припустимі форми правового механізму, за яким особа може законно триматися під вартою «після засудження», залишає державам-учасницям свободу вибору в цьому питанні» (Monnel and Morris v. the United Kingdom judgment of 2 March 1987, Series A no 115, 47).

Обвинувачений вважається затриманим «після засудження компетентним судом» у значенні статті 5 пар. 1 (а) після того, як рішення було винесено в першій інстанції, навіть якщо воно ще не виконується і підлягає оскарженню» (Ruslan Yakovenko v Ukraine, no. 5425/11, пар.46, ECHR 2015).

Термін «після засудження» не можна тлумачити, так, ніби він стосується лише остаточного засудження. Не можна ігнорувати того, що винуватість особи, яка тримається під вартою під час апеляційного або наглядового провадження, вже встановлена в ході судового розгляду, проведеного відповідно до вимог статті 6» (Wemhoff v. Germany, 27 june 1968, пар. 9, Series A no.7).

Таким чином, обмеження строку дії запобіжного заходу має на меті забезпечити можливість періодичного перегляду тримання під вартою до вироку.

Водночас, у разі винесення обвинувального вироку міркування, які зумовлюють необхідність періодичного перегляду, не мають значення, оскільки тримання під вартою на підставі вироку здійснюється для забезпечення його виконання.

Установлено, що ОСОБА_7 місцевим судом засуджена за вчинення, зокрема тяжкого кримінального правопорушення проти власності, яке становить підвищену суспільну небезпеку. Також з матеріалів кримінального провадження та доданих до клопотання документів установлено, що ОСОБА_7 неодружена, офіційно непрацевлаштована, немає офіційного джерела доходу, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків та підтверджує наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відтак з високою імовірністю можна констатувати наявність ризику переховування від суду, через що застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою необхідний, у тому числі, з метою можливого забезпечення виконання вироку, через що з метою забезпечення апеляційного провадження та виконання обвинуваченою процесуальних обов`язків, необхідно продовжити раніше обраний запобіжний захід.

Керуючись ст. ст. 331, 404, 405, 419 КПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_7 , обвинуваченій у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України, до набрання вироком законної сили.

Копію ухвали надіслати до Державної установи «Вінницька установа виконання покарань (№ 1)»

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_11