ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження № 11-сс/818/1218/25 Доповідач ОСОБА_1
Категорія: у порядку КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2025 року Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

підозрюваної - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Харкові апеляційну скаргу захисника підозрюваної ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Основ`янського районного суду м. Харкова від 09 вересня 2025 року, якою відмовлено у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_8 на повідомлення про підозру ОСОБА_7 від 31 жовтня 2024 року у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000288 від 03.10.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 111-1 КК України,-

в с т а н о в и в:

Ухвалою слідчого судді Основ`янського районного суду м. Харкова від 09 вересня 2025 року відмовлено у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_8 на повідомлення про підозру ОСОБА_7 від 31 жовтня 2024 року у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000288 від 03.10.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 111-1 КК України.

Не погодившись з вказаною ухвалою слідчого судді, захисник підозрюваної ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою задовольнити скаргу про скасування повідомлення про підозру ОСОБА_7 .

Мотивуючи апеляційну скаргу, захисник посилається на те, що про наявність повідомлення про підозру ОСОБА_7 дізналася від знайомих. Захисником встановлено, що докази направлення повідомлення про підозру за формою ф-119 стороні захисту не надано. У повістках не зазначено в якості кого, на який час та дату, в якому процесуальному статусі викликається ОСОБА_7 . Невручення підозри особисто, неналежне її направлення засобами поштового зв`язку, публікація у газеті Урядовий кур`єр вказує на нібито застосування органом досудового розслідування процедури спеціального досудового розслідування, яка передбачена статтею 297-1 КПК України.

Захисник вказує, що ОСОБА_7 протягом лютого-вересня 2022 перебувала у м. Куп`янськ, звідки намагалася виїхати до країн ЄС через Харків, куди вона змогла потрапити лише 11.09.2022. Проживши деякий час у м. Харків, ОСОБА_7 13.09.2022 виїхала на постійне місце проживання до м. Таллін, де проживає легально до теперішнього часу. Щороку по декілька разів ОСОБА_7 приїжджає до м. Харків відвідати свого чоловіка. ОСОБА_7 вже після заочного повідомлення про підозру, 14.11.2024 було оголошено у розшук на території України. На думку сторони захисту, такі дії є безпідставними, оскільки органу досудового розслідування було відоме місце проживання ОСОБА_7 та те, що вона не переховувалася від органів досудового розслідування.

Сторона захисту вважає, що повідомлення про підозру ОСОБА_7 в належний спосіб не вручене, оскільки відсутні будь-які докази про те, що повідомлення про підозру було їй передане через директора управління ЖКГ Куп`янської міської ради.

Долучена стороною обвинувачення товарно-транспортна накладна не доводить дотримання процесуальних вимог при надісланні ОСОБА_7 повідомлення про підозру.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення підозрюваної та її захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили скасувати повідомлення про підозру від 31.10.2024, думку прокурора, яка проти задоволення апеляційної скарги заперечувала, перевіривши матеріали судового провадження та матеріали кримінального провадження, суд апеляційної інстанції приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог частини 1 статті 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги.

Відмовляючи у задоволенні скарги на повідомлення слідчого про підозру, слідчий суддя виходив з тих обставин, що на момент повідомлення про підозру підозрювана не перебувала за задекларованим місцем проживання, слідчому достовірно було відомо лише, що підозрювана виїхала за межі України, при цьому, адреси перебування ОСОБА_7 за межами України не було відомо, та остання не повідомляла орган досудового розслідування про місце перебування. Враховуючи, що повідомлення про підозру було опубліковано на сайті Офісу Генерального прокурора України, у газеті «Урядовий кур`єр» та направлене до житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання ОСОБА_7 , а саме до Управління житлово-комунального господарства, благоустрою та капітального будівництва Куп`янської міської ради Харківської області, слідчий суддя дійшов висновку, що слідчим були дотриманні вимоги статей 276-278 КПК України.

З такими висновками слідчого судді погоджується й суд апеляційної інстанції, виходячи з наступного.

Згідно статті 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені статтею 131 КПК України, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів, зокрема, виклик слідчим, дізнавачем, прокурором, судовий виклик і привід.

Відповідно до частини 1статті 42 КПК України, підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Частиною 1статті 276 КПК України передбачено, що повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 278 КПК України письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Частиною 1 статті 111 КПК України визначено, що повідомлення у кримінальному провадженні є процесуальною дією, за допомогою якої слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд повідомляє певного учасника кримінального провадження про дату, час та місце проведення відповідної процесуальної дії або про прийняте процесуальне рішення чи здійснену процесуальну дію.

Відповідно до частини 3 статті 111 КПК України повідомлення у кримінальному провадженні здійснюється у випадках, передбачених цим Кодексом, у порядку, передбаченому главою 11 цього Кодексу, за винятком положень щодо змісту повідомлення та наслідків неприбуття особи.

У главі 11, зокрема, в частинах 1 та 2 статті 135 КПК України визначено, що особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою.

У разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи.

Відповідно до частини 1 статті 136 КПК України належним підтвердженням отримання особою повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом є розпис особи про отримання повістки, в тому числі на поштовому повідомленні, відеозапис вручення особі повістки, будь-які інші дані, які підтверджують факт вручення особі повістку про виклик або ознайомлення з її змістом.

Також, Європейський суд з прав людини визначає «кримінальне обвинувачення» як офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про те, що ця особа вчинила кримінальне діяння, при цьому, в деяких випадках це може робитися у формі інших заходів, здійснення яких несе в собі таке твердження і, по суті, так само впливає на становище підозрюваного (рішення у справі «Екле проти Німеччини» від 15 липня 1982 року, п. 73).

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що СВ Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № № 0000288 від 03.10.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 111-1 КК України.

На виконання доручення слідчого від 09.07.2024 встановлено, що ОСОБА_7 виїхала за межі території України 19.08.2024 до Республіки Польща через пункт пропуску «Устилуг».

31.10.2024 старшим слідчим СВ Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області складено повідомлення про підозру ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 111-1 КК України, яке погоджене прокурором

ОСОБА_9 зв`язку з відсутністю ОСОБА_7 за місцем її проживання (реєстрації) за адресою: АДРЕСА_1 , стороною обвинувачення 31.10.2024, тобто у день складення повідомлення про підозру, вказане повідомлення разом із повістками про виклик до слідчого було направлено ОСОБА_7 у м. Куп`янськ до відділення. Згідно опису вкладення, ОСОБА_7 за адресою: м. Куп`янськ, вул. Загреблянська, 32, було направлено повідомлення про підозру, пам`ятку та три повістки про виклик.

Крім того, повідомлення про підозру, пам`ятку про права та обов`язки, повістки про виклик були передані до Управління житлово-комунального господарства, благоустрою та капітального будівництва Куп`янської міської ради Харківської області, з відміткою про їх отримання 31.10.2024.

Також органом досудового розслідування було розміщено оголошення про повідомлення про підозру ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 111-1 КК України, та повістки про її виклик до органу досудового розслідування на 07.11.2024, 08.11.2024, 09.11.2024 у газеті «Урядовий кур`єр» та на вебсайті Офісу Генерального прокурора.

Постановою слідчого від 07.11.2024 ОСОБА_7 оголошено у розшук, постановою слідчого від 14.11.2024, у зв`язку з тим, що місцезнаходження ОСОБА_7 невідоме, досудове розслідування у кримінальному провадженні зупинене. З матеріалів кримінального провадження вбачається, що відповідно до відомостей про осіб, які перетнули державний кордон, ОСОБА_7 періодично, з 14.09.2022, виїжджала з України та в`їжджала на територію України, у зв`язку із чим, стороні обвинувачення достеменно не було відомо, де саме за кордоном перебуває ОСОБА_7 , та на яких підставах. Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що частиною першою статті 278 КПК України фактично визначено різні строки вручення повідомлення про підозру, та визначено дії слідчого чи прокурора у випадку неможливості вручення повідомлення про підозру в день його складання, а положення статті 42 КПК України також визначають різні способи набуття особою процесуального статусу підозрюваного у кримінальному провадженні.

За вказаних обставин, органом досудового розслідування вжито заходів для повідомлення ОСОБА_7 про підозру у спосіб, передбачений статтями 135, 278 КПК України, для вручення повідомлень, що у відповідності до положень частини 1 статті 42 КПК України свідчить про набуття нею статусу підозрюваної у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000288 від 03.10.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 111-1 КК України.

Таким чином, підстав для висновку про недотримання органом досудового розслідування вимог, визначених Главою 22 КПК України, під час складення повідомлення про підозру та порядку його вручення, колегія суддів не вбачає. Зауваження захисника щодо змісту повісток про виклик ОСОБА_7 , в яких не зазначено її процесуальний статус, не є безумовною підставою для скасування повідомлення про підозру. Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що учасниками провадження не заперечується, що на час складення та направлення повідомлення про підозру, ОСОБА_7 не перебувала в Україні. Відповідно до протоколу допиту у якості свідка чоловіка ОСОБА_7 ОСОБА_10 від 03.03.2025, останній пояснив, що його дружина кілька разів після від`їзду приїжджала до України, а саме у липні, жовтні 2023, червні 2024, про існування підозри дізналася від знайомих у листопаді 2024 року, що також підтверджено стороною захисту під час апеляційного розгляду. Таким чином, ОСОБА_7 знала про існування кримінального провадження та їй було відомо про висунуту стосовно неї підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 111-1 КК України. Захисником до скарги на повідомлення про підозру, поданої до слідчого судді, долучені фотокопії квитків за вересень 2022 року, липень-серпень 2023 року та за липень-серпень 2024 на підтвердження того, що ОСОБА_7 безперешкодно виїжджала та в`їжджала на територію України. Під час апеляційного розгляду ОСОБА_7 повідомила, що в листопаді 2024 також була в м. Харків. Однак, відповідно до інформації, наявної в матеріалах кримінального провадження за вих. від 30.12.2024, ОСОБА_7 востаннє виїжджала з України 19.08.2024. Долучені захисником до скарги фотокопії квитків не спростовують того, що на час складення та направлення повідомлення про підозру ОСОБА_7 у органу досудового розслідування не було точних даних щодо місця її перебування. Доводи захисника про неналежне застосування органом досудового розслідування процедури, передбаченої статтею 297-1 КПК України, не є слушними, оскільки спеціальне досудове розслідування здійснюється на підставі ухвали слідчого судді, яка в матеріалах кримінального провадження відсутня.

При цьому, публікації повідомлення про підозру та повісток про виклик ОСОБА_7 до слідчого у засобах масової інформації на веб-сайті Офісу Генерального прокурора, є додатковим способом сповіщення особи, що безумовно не вказує на здійснення процедури спеціального досудового розслідування в порядку статті 297-1 КПК України за відсутності відповідної ухвали слідчого судді.

З огляду на наведене, на переконання суду апеляційної інстанції, органом досудового розслідування виконані необхідні заходи, з якими кримінальний-процесуальний закон пов`язує порядок повідомлення про підозру, доводи апеляційної скарги захисника про необґрунтованість оскаржуваної ухвали, висновків слідчого судді не спростовують, істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді та задоволення вимог скарги захисника підозрюваної ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 про скасування повідомлення про підозру 31.10.2024, судом апеляційної інстанції не встановлено. Посилання захисника в апеляційній скарзі на постанови Верховного Суду у справах № 359/857/21, 676/6434/21, 464/472/22, колегія суддів вважає нерелевантними в даному випадку, оскільки у наведених постановах предметом перегляду Верховного Суду є ухвали про закриття кримінального провадження на підставі пункту 10 частини 1 статті 284 КПК України та відповідно у постановах викладені висновки щодо повідомлення підозрюваних про завершення досудового розслідування, тоді як, відповідно до частини 1 статті 42 КПК України підозрюваним є особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

У зв`язку із наведеним, суд апеляційної інстанції приходить висновку, що оскаржувана ухвала слідчим суддею постановлена у відповідності до вимог чинного законодавства, а відтак вважає постановлене слідчим суддею рішення законним і обґрунтованим, підстав для його скасування не вбачає.

Керуючись статтями 404, 405, 407, 418, 419, 422, 424 КПК України, -

постановив:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваної ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Основ`янського районного суду м. Харкова від 09 вересня 2025 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до частини 4 статті 424 КПК України.

Головуючий -

Судді: