№ 1-кп/756/536/26
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" січня 2026 року м. Київ

Оболонський районний суд м. Києва у складі:

Головуючого судді: ОСОБА_1

за участю: секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 , ОСОБА_6

прокурорів: ОСОБА_7 , ОСОБА_8

захисників: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

ОСОБА_11 , ОСОБА_12

обвинуваченої: ОСОБА_13

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Оболонського районного суду м. Києва кримінальне провадження стосовно

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки Херсонської області м.Нова Каховка, громадянки України, з вищою освітою, раніше не судимої,маючої на утриманні неповнолітню дитину, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 ,

яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

17.08.2023 приблизно о 2 год 05 хв екіпаж патрульної поліції «Рубін 508» перебуваючи у складі командира взводу №1 роти №2 батальйону№4 полку №1 (з обслуговування правого берега) Управління патрульної поліції чисті Києві Департаменту патрульної поліції ОСОБА_14 та інспектора Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції ОСОБА_15 , будучи у форменому одязі із знаками розрізнення, перебуваючи на добовому чергуванні отримали виклик «Порушення тиші» за адресою: м. Київ, вул. Івасюка, 27-А.

Прибувши на місце виклику працівниками поліції було здійснено декілька стуків в квартиру АДРЕСА_3 , звідки лунала музика, проте ніхто не відчиняв. В подальшому ОСОБА_14 вимкнув в електрощитовій запобіжник, який надавав світло в квартиру АДРЕСА_3 .

Приблизно о 03 год. 40 хв. 17.08.2023 двері цієї квартири відчинив ОСОБА_16 , де разом з ним у приміщені перебувала ОСОБА_13 та двоє малолітніх дітей, ОСОБА_14 представився, показав посвідчення та повідомив причину прибуття.

При спілкуванні ОСОБА_13 усвідомлюючи, що перед нею знаходяться працівники поліції, одягнуті у формений одяг із розпізнавальними знаками, на законні вимоги поліцейських припинити порушення громадського порядку не реагувала та продовжувала поводити себе зухвало.

В подальшому не реагуючи на попередження ОСОБА_14 , в той же час та в тому ж місці ОСОБА_13 реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, проявляючи неповагу до правоохоронних органів, підриваючи їх авторитет, ігноруючи правила поведінки, прийняті у суспільстві, розуміючи протиправність та суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки у вигляді нанесення тілесних ушкоджень працівникам правоохоронного органу, у зв`язку із виконанням ними своїх службових обов`язків та бажаючи їх настання, з метою заподіяння тілесних ушкоджень працівникові правоохоронного органу, який виконував свої службові обов`язки, штовхнула його обома руками в область грудей.

ОСОБА_14 для забезпечення особистої безпеки та безпеки свого напарника, попередив ОСОБА_13 про незаконних дій, однак остання, розуміючи протиправність і суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх спільно-небезпечні наслідки у вигляді нанесення тілесних ушкоджень працівникам правоохоронного органу, у зв`язку із виконанням ними своїх службових обов`язків та бажаючи їх настання, з метою заподіяння тілесних ушкоджень працівникові правоохоронного органу - командиру взводу №1 роти №2 батальйону №4 полку №1 (з обслуговування правого берега) ОСОБА_14 , який виконував свої службові обов`язки, умисно нанесла останньому тілесне ушкодження у виді: садна на лівій боковій поверхні шиї у верхній третині на межі з родимкою 0,5x0,2 см, на внутрішній поверхні лівого передпліччя в нижній третині 0,9x0,3 см, тим самим завдала легке тілесне ушкодження (за критерієм тривалості розладу здоров`я).

Під час судового розгляду обвинувачена ОСОБА_13 вину не визнала та пояснила, що під час події, яка відбулась 17.08.2023, особисто їй потерпілий не представлявся працівником правоохоронного органу, посвідчення їй не показував, оскільки освітлення в квартирі було штучно вимкнено і їй в обличчя світили ліхтарем вона не мала об`єктивної можливості побачити та зрозуміти, що на порозі квартири знаходяться працівники поліції, а не невідомі особи, що вона почувши як невідома особа каже «я тебе забираю» та наблизилась до порога квартири на відстань витягнутої руки, щоб не допустити його проникнення до квартири, зробила проганяючий жест рукою, що вона не мала умислу на заподіяння тілесних ушкоджень.

Потерпілий ОСОБА_14 пояснив суду, що він 17.08.2023 у ночі заступив на службу у складі командира взводу №1 роти №2 батальйону №4 полку № 1 (з обслуговування правого берега), у ночі поступив виклик щодо шуму у будинку, він разом з напарником ОСОБА_18, приїхали за адресою: АДРЕСА_4 . У дворі біля цього будинку він почав гучну музику та шум на верхніх поверхах, піднявшись на поверх, у тамбур двері їм відкрив сусід, двері у квартиру довго не відкривали, вони вимкнули світло, та їм відкрив двері ОСОБА_16 , вони почали з ним спілкуватись, щоб вони вимкнули музику, у цей час вийшла до них ОСОБА_17 , вона кричала, на їх вимоги припинити порушення громадського порядку не реагувала, потім безпідставно стала штовхати та бити його руками. Вони склали протокол затримання та її посадили у службову машину. В цей час його напарник ОСОБА_18 побачив на його обличчі пошкодження-ссадину, на шиї кров, про що повідомили слідчо-оперативну групу.

Свідок ОСОБА_15 пояснив, що 17.08.2023 він був разом з ОСОБА_19 на чергуванні, приїхали на виклик, за адресою: АДРЕСА_4 ,порушення тиші, піднялись на поверх, там був спільний коридор, сусід відчинив двері, вимкнули світ у щітку, та до них вийшов чоловік, вони йому пояснили, щоб він вимкнув музику, також вийшла обвинувачена, яка поводила себе агресивно, на зауваження не реагувала, розмахувала руками. Ними було прийнято рішення її затримати. В цей час він побачив у ОСОБА_19 кров на шиї тому вони викликали слідчо-оперативну групу та у подальшому обвинувачена була доставлена до поліції.

Свідок ОСОБА_20 пояснила, що 17.08.2023 вона чула, що її сусіди гучно слухали музику тому вона викликала поліцію.

Свідок ОСОБА_16 пояснив, що 17.08.2023 у ночі були разом з обвинуваченою на балконі, слухали музику, потім зникло світло, він вийшов у коридор та побачив поліцію, які пояснювали, що їх викликали із за гучної музики, він розмовляв з поліцейськими, потім вийшла ОСОБА_17 та щось кричала та зайшла у квартиру, він їй казав, щоб вона була дома, але поліція сказала, що її забирають та витягли її з квартири та забрали. Поліція була у формі, він не бачив як обвинувачена вдарила поліцейського.

Судом були досліджені наступні документи:

-рапорт інспектора поліції УПП в м.Києві ДПП ОСОБА_21 про те що, 17.08.2023 за адресою м. Київ, вул. Івасюка, 27-А ОСОБА_13 завдала тілесні ушкодження ОСОБА_14 ,

-протокол про адміністративне затримання від 17.08.2023, згідно якого ОСОБА_13 затримано 17.08.2023 о 02:50 год. за ст.185 КУпАП,

-документи про призначення на посаду та посадові інструкції на ОСОБА_15 та ОСОБА_14 ;

-протокол проведення слідчого експерименту від 24.08.2023 за участю потерпілого, згідно якого він підтвердив свої показання та показав як саме за яких обставин ОСОБА_13 нанесла йому тілесні ушкодження;

-карта виїзду швидкої медичної допомоги до ОСОБА_14 ;

-висновок експерта №042/1-364-2023, згідно якого у ОСОБА_14 виявлені тілесні ушкодження у виді: садна на лівій боковій поверхні шиї у верхній третині на межі з родимкою 0,5x0,2 см, на внутрішній поверхні лівого передпліччя в нижній третині 0,9x0,3 см, які відносяться до легких тілесних ушкоджень останньому (за критерієм тривалості розладу здоров`я), що виявлені тілесні ушкодження могли утворитись при умовах та у спосіб на які вказував потерпілий ОСОБА_14 під час проведення слідчого експеременту 24.08.2023.

-протокол зняття показань технічних приладів від 05.09.2023;

-постанова від 05.09.2023 про визнання речовим доказом DVD-R диску з відео бодікамер поліцейських;

-протокол огляду предмету від 06.09.2023, згідно якого оглянуто відеозаписи з бодікамери поліцейського від 17.08.2023;

-протокол огляду предмету від 27.10.2023, згідно якого оглянуто відеозапис з бодікамери поліцейського від 17.08.2023;

Аналізуючи вищевказані докази у купі, суд вважає, що вина обвинуваченої у скоєнні кримінального правопорушення за вищевказаних обставин доказана поза розумним сумнівом. Суд вважає ці докази належними та допустимими оскільки відомостей, що вони були отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією України та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою Україною суду не надано.

Показання обвинуваченої про те, що під час події працівники поліції особисто їй не представились, що вона не бачила, що вони є поліцейськими, що тілесних ушкоджень працівнику поліції умисно не спричиняла, а лише захищалась від нападу невідомих осіб, не слід приймати до уваги, їх слід вважати такими, що надані з метою ухилення від кримінальної відповідальності, оскільки вони суперечать показанням потерпілого ОСОБА_14 , свідка ОСОБА_15 , а також ДВД дискам з відеозаписами з їх боді камемер на яких видно, що працівники поліції під час події знаходились у форменому одязі, представились, при цьому дійсно світло в квартирі було відсуне але в коридорі, де знаходились працівники поліції світло було, що в обличчя обвинуваченої не світили ліхтарем і вона явно бачила і розуміла, що розмовляє з працівниками поліції, які повідомили, що вони приїхали у зв`язку з повідомленням сусідей про гучний шум музики, обвинувачена ж при цьому вела себе зухвало, кричала, не реагувала на законні вимоги працівників поліції та безпідставно відштовхувала руками потерпілого ОСОБА_14 та заподіяла йому тілесні ушкодження. Ці докази узгоджуються між собою та іншими доказами, тому сумніватись у їх достовірності у суду не має підстав.

Дії обвинуваченої слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 345 КК України, як умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

При визначенні виду та міри покарання суд враховує ступінь тяжкості кримінального правопорушення, яке відноситься до нетяжких кримінальних правопорушень, а також відомості які характеризують особу обвинуваченої: раніше не судима, не працевлаштована, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо.

Обставин що пом`якшують або обтяжують покарання ОСОБА_13 суд не вбачає.

Враховуючи обставини справи, відомості про особу ОСОБА_13 ступінь тяжкості кримінального правопорушення, а також її ставлення до вчиненого, суд приходить до висновку про те, що вона явно не бажає ставати на шлях виправлення, тому їй слід призначити покарання у вигляді позбавлення волі, що підстави для застосування ст.69,75 КК України відсутні.

Процесуальні витрати за проведення судової експертизи у розмірі 1998 гривень слід стягнути з ОСОБА_13 на користь держави.

Цивільний позов не заявлено.

Речовими доказами слід розпорядитись відповідно до ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 370, 374, 376 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_13 визнати винуватою у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.345 КК України та призначити їй за цим Законом покарання у вигляді двох роківшести місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_13 до набрання вироком законної сили не обирати.

Строк відбування покарання ОСОБА_13 рахувати з часу її затримання в порядку виконання вироку.

Процесуальні витрати за проведення судової експертизи у розмірі 1998 гривень стягнути з ОСОБА_13 на користь держави.

Речові докази: DVD-R диск на яких знаходиться відеозапис, з нагрудних камер працівників патрульної поліції - зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд м. Києва протягом тридцяти діб з моменту його проголошення, а обвинуваченою - з моменту отримання його копії.

Головуючий ОСОБА_1