Справа № 559/2866/25
Провадження № 1-кп/559/254/2025
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2025 року Дубенський міськрайонний суд Рівненської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні метеріали кримінального провадження №0000296 від 02.06.2025 по обвинуваченню

ОСОБА_3

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не працюючого, одруженого, із середньою спеціальною освітою, раніше не судимого

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 був неодноразово притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП за вчинення домашнього насильства відносно своєї дружини, ОСОБА_5 , що підтверджується постановами Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 03.01.2025 та 14.05.2025. Всупереч цьому, ОСОБА_3 належних висновків для себе не зробив та 28.05.2025 близько 20 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння за місцем спільного проживання зі своєю дружиною, ОСОБА_5 у АДРЕСА_1 , маючи умисел на вчинення домашнього насильства, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, на ґрунті неприязних відносин та з мотивів явної неповаги до існуючих норм співжиття в сім`ї, вчинив відносно дружини ОСОБА_5 , з якою перебуває у шлюбі, дії психологічного та економічного насильства, а саме словесно ображав потерпілу, принижував, не впускав до будинку, чим завдав потерпілій психологічних страждань, емоційну залежність, розлади здоров`я, втрату працездатності та погіршення якості життя.

Внаслідок систематичних протиправних дій ОСОБА_3 потерпіла ОСОБА_5 втратила повноцінний сон та відпочинок, знизилась її самооцінка, виник страх, втома, тривога, побоювання за власну безпекута негативні переживання.

Своїми умисними діями, що виразились у вчиненні систематичного фізичного, психологічного та економічного насильства щодо подружжя, що призвело до психологічних страждань потерпілої, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 126-1 КК України.

У відповідності до норм ст.349 Кримінального процесуального кодексу України, з`ясувавши думку прокурора, обвинуваченого та його захисника, щодо тих доказів, які потрібно дослідити та про порядок їх дослідження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Вважаючи на те, що заперечень від учасників судового провадження, щодо обсягу та порядку дослідження доказів не поступало, суд ухвалив допитати обвинуваченого, дослідити матеріали кримінального провадження, що характеризують обвинуваченого як особу, а також щодо речових доказів та судових витрат.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, щиро розкаюється. Підтвердив фактичні обставини справи. При цьому, надав покази про те, що між ним та його дружиною часто виникали конфліктні ситуації, з приводу вживання ним спиртних напоїв. В ході сварки обзивав дружину нецензурними словами, принижував, виганяв з дому, за що працівники поліції складали відносно нього адміністративні протоколи. У скоєному розкаявся, запевнив, що повністю усвідомив протиправність своїх дій.

Потерпіла ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася, попередньо подала до суду заяву, де просила розгляд справи проводити без їхньої участі, так як учасником судового процесу бути не бажає. Не заперечує проти розгляду кримінального провадження відповідно до положень ч.3 ст. 349 КПК України. Просила призначити обвинуваченому міру покарання у виді громадських робіт.

Оцінюючи отримані в суді докази, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, суд вважає доведеним у ході судового розгляду винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення за ст.126-1 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, згідно з вимогами статей 65-67 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особливості конкретного кримінального правопорушення й обставини його вчинення, наявність чи відсутність обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання та вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, особу обвинуваченого, його ставлення до скоєного. При цьому, суд зазначає, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженим. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд визнає його щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Обставинами, що обтяжують покарання - є вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

ОСОБА_3 одружений, не працюючий, на утриманні неповнолітніх дітей немає, раніше не притягався до кримінальної відповідальності. По місцю проживання скарг не надходило, під наглядом лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, однак останній неодноразово притягався до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильство відносно своєї дружини. Враховуючи всі викладені вище обставини у їх сукупності а також висновок досудової доповіді, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства.

Також, суд враховує позицію сторони обвинувачення щодо запропонованої міри покарання у виді позбавлення волі, з встановленням іспитового строку та покладенням обов`язків на обвинуваченого відповідно до ст. 75,76 КК України, наслідки вчиненого злочину, оцінку скоєного обвинуваченим, повного визнання вини.

Приймаючи до уваги встановленні обставини кримінального правопорушення: форму вини, мотив і мету, спосіб вчинення, характер і ступінь, тяжкості наслідків, що настали, особу обвинуваченого, зазначені пом`якшуючі обставини, ставлення обвинуваченого до вчиненого, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення, передбачене ст. 126-1 КК України у виді позбавлення волі, відповідно до санції статті згідно пред`явленого обвинувачення. Також суд вважає за можливе звільнити обвинуваченого від відбування призначеного покарання з випробуванням на строк, передбачений ст.75 КК України та встановленням відповідних обов`язків, передбачених ст.76 та 91-1 КК України, оскільки на думку суду, призначення такого покарання матиме належний виховний вплив на обвинуваченого та буде сприяти його виправленню і попередження вчинення ним нових злочинів, а також відповідатиме цілям та меті покарання, визначеній ст.50 КК України.

Процесуальні втрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не застосовувався.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368,370,373,615 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк на 1 (один) рік .

Відповідно ч.1,3 ст.76 КК України на час іспитового строку покласти на засудженого ОСОБА_3 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Застосувати до ОСОБА_3 обмежувальний захід, згідно п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України, а саме: проходження програми для кривдників, терміном на 3 (три) місяці, виконання якої покласти на Дубенську міську раду Рівненської області.

На вирок суду може бути подано апеляцію до Рівненського апеляційного суду протягом 30 діб з дня оголошення вироку через Дубенський міськрайонний суд.

Суддя: ОСОБА_1