Пересипський районний суд міста Одеси
Провадження №1-кс/523/8249/25
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

10 грудня 2025 року м. Одеса

Слідчий суддя Пересипського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора відділу Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 , підозрюваного та його захисника - адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду, клопотання слідчого в кримінальному провадженні №0000059 від 21 серпня 2025 рокупро продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, з вищою освітою, розлученого, утримуючого співмешканку з інвалідністю 2 групи, перебуваючого на службі в органах поліції, не судимого, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.332 КК України,

в с т а н о в и в:

05 грудня 2025 року до Пересипського районного суду м. Одеси надійшло клопотання старшого слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 , про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, із альтернативою визначення застави в розмірі 661 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, стосовно ОСОБА_5 , якого підозрюють у організації незаконного переправлення особи через державний кордон України, вчинене з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб.

В обґрунтування клопотання слідчий та прокурор посилаються на обґрунтованість вказаної підозри та продовження існування ризиків: переховування від органу досудового розслідування, суду; незаконного впливу на свідків в цьому ж провадженні; а також продовження аналогічної злочинної діяльності.

З`ясувавши думку прокурора - в підтримку внесеного клопотання, заперечення сторони захисту, слідчий суддя дійшов наступного.

Другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві розслідується кримінальне №0000059 від 21 серпня 2025 року, за ознаками ч.3 ст.332 КК України, в якому нагляд за додержанням законів під час здійснення досудового розслідування у формі процесуального керівництва здійснюється Спеціалізованою прокуратурою у сфері оборони Південного регіону.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , будучи представником правоохоронного органу - співробітником Національної поліції України, усвідомлюючи, що на період дії правового режиму воєнного стану виїзд за межі країни громадян України чоловічої статі віком від 18 до 60 років дозволено лише визначеній категорії осіб, за наявності відповідних документів, незважаючи на обізнаність з вимогами законодавства України, діючи з прямим умислом та корисливим мотивом, у невстановлений день та час, але не пізніше серпня 2025 року, вирішив організувати незаконне переправлення громадян України призовного віку через державний кордон України поза межами пункту пропуску, за грошову винагороду до Молдавської Республіки за наступних обставин.

На початку серпня 2025 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , під час спілкування зі своїм знайомим ОСОБА_8 поцікавився можливістю надання консультації з питань можливого перетину державного кордону України в законний спосіб. У свою чергу ОСОБА_9 , реалізуючи спільний злочинний умисел, порекомендував ОСОБА_7 звернутись до знайомого співробітника поліції Управління поліції охорони Одеській області - ОСОБА_5 , якому зі слів ОСОБА_9 , як співробітнику поліції відомі правові механізми вирішення вказаного питання.

В подальшому о 18:30 год. 13 серпня 2025 року, перебуваючи за адресою: м. Одеса вул. Академіка Філатова, біля буд.№70/1, ОСОБА_9 познайомив ОСОБА_5 з ОСОБА_7 , де після спілкування на різні побутові та життєві теми, останній поцікавився у ОСОБА_5 про можливі законні способи виїзду за межі України. Вислухавши ОСОБА_7 , ОСОБА_5 на виконання попереднього злочинного плану, повідомив, що на теперішній час військовозобов`язаним особам покинути територію України в законний спосіб неможливо, проте він зможе допомогти у вирішенні даного питання шляхом організації переправлення через державний кордон України поза межами пункту пропуску, за грошову винагороду в розмірі 18000 доларів США, запевнивши при цьому, що після надання вказаної суми грошових коштів, він організує автомобіль із співробітниками Державної прикордонної служби України, які безперешкодно перевезуть його через Державний кордон України із республікою Молдова.

Розуміючи, що пропозиція ОСОБА_5 має незаконний характер, ОСОБА_7 звернувся до правоохоронних органів з метою подальшого викриття злочинних дій.

01 вересня 2025 року ОСОБА_5 , дотримуючись засобів конспірації та використовуючи мобільний додаток «WhatsApp», з належного йому номеру мобільного телефону № НОМЕР_1 зателефонував ОСОБА_7 та призначив зустріч неподалік від адміністративної будівлі Управління поліції охорони в Одеській області за адресою: м. Одеса вул. Академіка Філатова, поряд з буд.№№70/1.

Прибувши на зазначене місце зустрічі близько 18:00 год. ОСОБА_5 в ході спілкування запитав у ОСОБА_7 , чи погоджується він на висловлену попередню пропозицію щодо переправлення через державний кордон України поза межами пункту пропуску та повідомив, що грошові кошти в сумі 18000 доларів США потрібно надати за два - три дні до моменту перетину кордону, зазначивши, що частину вказаної суми ОСОБА_5 залишає собі, а іншу частину коштів надає особам, які сприяють в організації таких протиправних дій.

На вказане ОСОБА_7 повідомив, що погоджується, однак всю суму коштів надавати побоюється, після чого було досягнуто та домовленості про наступну зустріч.

Наступного дня, 02 вересня 2025 року, під час зустрічі ОСОБА_7 з ОСОБА_9 , останній повідомив, що йому відомо про схему незаконного переправлення осіб через державний кордон України, та що за неодноразово підшуканих охочих осіб скористатися послугами ОСОБА_5 , останній надає йому грошову винагороду та запевнив, що може виступати гарантом у вирішенні питання щодо перетину кордону.

У відповідь ОСОБА_7 запитав у ОСОБА_9 чи можливо для перестраховки надати не всю суму в розмірі 18000 доларів США, а частину, а решту передати після перетину державного кордону Україна, на що останній повідомив, що узгодить вказане питання із ОСОБА_5 .

В подальшому, близько 12:20 год 03 вересня 2025 року ОСОБА_9 з мобільного телефону № НОМЕР_2 , використовуючи месенджер «Telegram», зателефонував до ОСОБА_7 та призначив зустріч біля магазину «Таврія -В» по вул. Академіка Філатова, буд.№70/1, в м. Одесі, де під час зустрічі повідомив, що ОСОБА_5 погодився отримати грошові кошти частинами, а саме 10000 доларів США необхідно передати за два - три дні напередодні перетину кордону, а решту 8000 доларів США необхідно передати ОСОБА_9 в день перетину ОСОБА_7 державного кордону України.

Надалі, близько 15:40 год. 05 жовтня 2025 року, на виконання злочинного плану щодо організації переправлення осіб призовного віку через державний кордон України, в ході призначеної зустрічі, неподалік адміністративної будівлі Управління поліції охорони в Одеській області, ОСОБА_5 повідомив ОСОБА_7 , що з метою незаконного перетину кордону України необхідно надати грошові кошти в сумі 18000 доларів США, після чого, через кілька днів з ним зв`яжуться особи, які сприяють в організації таких протиправних дій та запевнив, що ОСОБА_7 безпечно привезуть повз пункти пропуску та блок - пости з м. Одеси до Республіки Молдова. Одночасно з цим ОСОБА_5 запевнив ОСОБА_7 , що він неодноразово сприяв незаконному перетину осіб призивного віку через державний кордон України та останні легко минали всі пости та покидали територію України.

ОСОБА_9 в свою чергу, з метою реалізації спільного злочинного умислу під час вказаної зустрічі, повідомив ОСОБА_7 , що з метою гарантування виконання вказаних домовленостей, ще раз запропонував надати йому частину грошових коштів в сумі 8000 доларів США в день переправлення, які після перетину ОСОБА_7 державного кордону України він надасть ОСОБА_5 . Після цього ОСОБА_7 погодився на зазначену пропозицію ОСОБА_9 та ОСОБА_5 повідомивши їм, що необхідний ще деякий час для того, щоб вирішити сімейні побутові проблеми перед виїздом за кордон.

У подальшому, близько 12:00 год 14 жовтня 2025 року, ОСОБА_5 , реалізовуючи спільний з ОСОБА_9 злочинний умисел, діючи з корисливих мотивів та за попередньою змовою групою осіб, перебуваючи за адресою: м. Одеса вул. Академіка Філатова, навпроти буд.№70/1, отримав від ОСОБА_7 частину грошових коштів у сумі 10000 доларів США (що відповідно до курсу НБУ станом на 14 жовтня 2025 року становить 416 102 грн.) за організацію за організацію незаконного перетину кордону останнім.

Після вищевказаних дій, у період часу з 12:05 до 12:53 год 14 жовтня 2025 року ОСОБА_9 та ОСОБА_5 затримано працівниками правоохоронного органу в порядку ст.208 КПК України.

15 жовтня 2025 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.332 КК України.

Строк застосованого слідчим суддею Пересипського районного суду м. Одеси до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, із альтернативою визначення застави в розмірі 661 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, спливає 11 грудня 2025 року.

Строк досудового розслідування в провадженні продовжено ухвалою слідчого судді Пересипського районного суду м. Одеси від 10 грудня 2025 року до чотирьох місяців, тобто до 15 лютого 2026 року, для завершення якого необхідно: розсекретити матеріали проведення негласних слідчих (розшукових) дій, а також матеріали, на підставі яких їх було проведено; повідомити осіб, стосовно яких проводилися негласні слідчі (розшукові) дії про факт їх проведення; отримати висновок раніше призначеної судової технічної експертизи документів; завершити огляд вилучених речових доказів; встановити та допитати свідків, якім відомі обставини розслідуваного злочину; перевірити причетність інших осіб до вчинення злочину; вирішити питання про наявність чи відсутність підстав для повідомлення про зміну раніше повідомленої та про нову підозру; виконати інші слідчі дії, в проведенні яких виникне необхідність; виконати вимоги, передбачені ст.ст.290-291 КПК України тощо.

Відповідно до вимог ст.ст.177 та 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний не виконає покладені на нього процесуальні обов`язки, а також для запобігання його спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Тримання під вартою може бути застосовано, зокрема, до несудимої особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у ст.184 КПК України, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

При розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою суду необхідно враховувати вимоги дотримання розумного строку як застосування такого запобіжного заходу, так і продовження строку його застосування. Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (п.79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України»).

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, санкція якого передбачає можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вміненому йому діянні доводиться: рапортом про вчинення кримінального правопорушення; заявою ОСОБА_7 про вчинення кримінального правопорушення; протоколами допиту свідка ОСОБА_7 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 ; матеріалами виконаного доручення; протоколом затримання осіб, підозрюваних у вчиненні злочину від 14 жовтня 2025 року; іншими зібраними матеріалами під час досудового розслідування кримінального провадження.

На думку слідчого судді, первинно зібраних слідчим доказів достатньо для обґрунтування підозри ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.332 КК України.

Незважаючи на перше притягнення до кримінальної відповідальності, наявність власної сім`ї, утриманців, офіційного працевлаштування, оцінюючи доводи слідчого та прокурора про наявність доказів в обґрунтування існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, у взаємозв`язку із тим, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не зможуть забезпечити подальшу належну поведінку підозрюваного та виконання останнім процесуальних обов`язків в межах даного кримінального провадження, слідчий суддя з цим погоджується, виходячи з наступного.

ОСОБА_5 усвідомлює тяжкість вчиненого діяння, суворість можливого покарання за його вчинення. В справі «Ілійков проти Болгарії» ЄСПЛ зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. Окрім того, у справі «W проти Швейцарії» ЄСПЛ вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки це свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Внаслідок збройної агресії російської федерації проти України з 24 лютого 2022 року Україною згідно відкритих даних не контролюється орієнтовно 15-20% власної території, що створює додаткові можливості для залишення підозрюваним території України, в тому числі поза офіційними пунктами пропуску.

Вищезазначене, на думу слідчого судді, обґрунтовує продовження існування ризику переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду.

Органом досудового розслідування встановлено свідків вчиненого кримінального правопорушення, що не виключає того, що застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, надасть йому можливість здійснювати неправомірний вплив на таких осіб для надання показань, які б допомогли підозрюваному уникнути відповідальності за вчинене.

Необхідно також виходити і із передбаченої КПК процедури отримання свідчень від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, відповідно до якої спочатку на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, тобто ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Таким чином продовжує існувати ризик можливого незаконного впливу підозрюваного на свідків в даному кримінальному провадженні.

Як вбачається із матеріалів подання однією із умов, що вплинули на діяння підозрюваного, була необхідність в подоланні матеріальних труднощів. При цьому також вбачається, що такий протиправний спосіб їх вирішення міг бути неодноразово застосований, а відтак необхідно визнати, що існує і обґрунтований ризик продовження підозрюваним аналогічної злочинної діяльності.

При цьому слідчий судді зазначає, що КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії підозрюваної кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК.

Слідчий суддя також враховує суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, оскільки злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , спрямовано на шкоду обороноздатності України, в умовах воєнного стану, в період часу, коли продовжує тривати агресивна війна з боку російської федерації проти України.

Окрім того, з урахуванням особи підозрюваного, обставин вміненого тому злочину, розміру отриманих грошових коштів, а також можливої системності вчинення аналогічних діянь, слідчий суддя вважає, що саме раніше виключний розмір застави, як альтернативи триманню під вартою, що перевищує в межі, передбачені п.2 ч.5 ст.182 КПК України, забезпечить належне виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

В даному кримінальному провадженні виключність випадку полягає в тому, що інкримінований ОСОБА_5 злочин характеризується надзвичайно високим ступенем суспільної небезпеки в умовах введеного воєнного стану, а тому на даній стадії досудового розслідування слідчий суддя не вбачає підстав для зменшення розміру застави. Слідчий суддя звертає увагу, що Європейським судом з прав людини визнано законними та обґрунтованими дії національних судів, щодо обрання підозрюваному розміру застави, який перевищував наявні активи, поточні доходи підозрюваного, тощо, беручи до уваги особливий характер справи заявника та предмет кримінального правопорушення (справа «Пунцельт проти Чехії» (Punzelt v. Czech Republic) від 25 квітня 2000 року).

За таких обставин, на думку слідчого судді, перспектива втрати застави у визначеному слідчим суддею розмірі, на даній стадії досудового розслідування, буде достатнім стримуючим фактором для підозрюваного, щоб запобігти виникненню у нього бажання переховуватись від органу досудового розслідування, впливати на свідків, або продовжувати злочинну діяльність.

При цьому, не виключається, що заставодавцем можуть бути не лише члени сім`ї та близькі родичі підозрюваного, а й будь - які інші фізичні чи юридичні особи, чиє фінансове становище дозволить внести визначений розмір застави.

Враховуючи наведені обставини, слідчий суддя вважає, що існуючі в даному кримінальному провадженні ризики не зменшилися та не відпали, продовжують існувати достатні підстави для подальшого попереднього ув`язнення підозрюваного, що відповідає вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтується на матеріалах справи, а дані про особу підозрюваного та сама підозра у вчиненні тяжкого злочину, обґрунтовують загальний висновок про необхідність задоволення клопотання слідчого.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.176-178,183,184,193,199 КПК України, слідчий суддя,

п о с т а н о в и в:

Клопотання старшого слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_6 - задовольнити.

Продовжити строк застосування стосовно підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з подальшим утриманням в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» - до 07 лютого 2026 року включно.

Залишити без змін визначений розмір застави, як альтернативи триманню ОСОБА_5 під вартою, - у розмірі 661 (шістсот шістдесят один) прожитковий мінімум для працездатних осіб, що складає 2001508 (два мільйона одну тисячу п`ятсот вісім) грн.

Підозрюваний (обвинувачений) або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу, після чого підозрюваний (обвинувачений) звільняється з-під варти.

У разі внесення застави покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки: прибувати до слідчого, із встановленою останньою особою періодичністю; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування із свідками, іншим підозрюваним в даному кримінальному провадженні з приводу обставин розслідуваного кримінального правопорушення; здати на зберігання до відповідних органів державної влади паспорт громадянина України для виїзду за кордон та інші можливо наявні документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд до України - на строк до 10 лютого 2026 року включно.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана впродовж п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії.

Слідчий суддя ОСОБА_1