ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/2003/25 Справа № 210/6513/25 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2025 року м. Кривий Ріг

колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю

секретаря судового засідання: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду у м. Кривий Ріг, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Металургійного районного суду м. Кривого Рогу від 01 жовтня 2025 року, якою залишено без задоволення скаргу адвоката ОСОБА_6 яка діє в інтересах ОСОБА_7 подану в порядку ст. 206 КПК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Обставини, встановлені судом 1-ї інстанції :

Ухвалою слідчого судді Металургійного районного суду м. Кривого Рогу від 01 жовтня 2025 року, залишено без задоволення скаргу адвоката ОСОБА_6 подану в інтересах ОСОБА_7 в порядку ст. 206 КПК України.

В обґрунтування свого рішення слідчий суддя зазначив, про законність утримання ОСОБА_7 в ДУ «Криворізька виправна колонія № 80», оскільки останній відбуває покарання за вироком Орджонікідзувського районного суду м. Запоріжжя від 05.04.2024 року.

Окрім того слідчий суддя зауважив, що відповідно до ухвали Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 22.04.2025 року, колегією суддів доручено начальнику відділу протидії порушення прав людини у правоохоронній та пенітенціарних сферах Запорізької обласної прокуратури провести дослідження фактів викладених обвинуваченим ОСОБА_7 у його клопотання під час судового засідання та вжити необхідних заходів для забезпечення безпеки ОСОБА_7 згідно із законодавством.

Доводи апеляційної скарги:

З таким судовим рішення не погодились захисник ОСОБА_6 та обвинувачений ОСОБА_8 та оскаржили в апеляційному порядку.

Захисник ОСОБА_6 в своїй апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу слідчого судді та ухвалити нову, якою визнати незаконним позбавлення волі ОСОБА_7 через утримання у ДУ «Криворізька виправна колонія №80», заборонити будь, які переміщення обвинуваченого, без ухвали суду, що змінює визначене місце тримання обвинуваченого.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що переведення обвинуваченого ОСОБА_7 до установи виконання покарань без відповідної ухвали суду є незаконним та свавільним рішенням, наголошує, що евакуація повинна бути тимчасовою з поверненням до попереднього місця перебування обвинуваченого, а не зміною місця його перебування .

Крім того сторона захисту акцентує увагу, що під час етапування ОСОБА_7 до нього було застосовано психічне та фізичне насильство, кайданки ззаду понад 6 годин.

Зазначає про надання медичної допомоги з порушенням та за відсутності належного медичного огляду спеціалістів.

Вказує про порушення права обвинуваченого на захист, оскільки судові засідання в режимі відео конференції не забезпечать належного процесуального розгляду вказаного кримінального провадження.

Слідчим суддею проігноровано повідомлення сторони захисту про застосування до обвинуваченого насильства та наявності травм та помилково не призначено судово медичну експертизу.

Крім того слідчим суддею, проігноровано клопотання захисника про проведення судового засідання за участю обвинуваченого та його захисника, чим порушено його право на захист.

Обвинувачений ОСОБА_7 вказує на відсутність належного повідомлення судом першої інстанції про дату розгляду скарги.

Зазначає, що переведення його до установи виконання покарань, суперечить його законному праву на захист, оскільки позбавляє можливості бути присутнім під час розгляду кримінального провадження по суті, очного спілкування зі стороною захисту та перекладачем.

Наголошує, що внутрішні накази ДКВС не можуть скасувати ухвалу суду про залишення обвинуваченого в слідчому ізоляторі до закінчення розгляду кримінального провадження.

Слідчим суддею порушено вимоги ст.. 206 КПК України та не вжито заходів, щодо безпеки обвинуваченого.

Позиції сторін в суді:

Учасники судового розгляду про дату, час та місце апеляційного перегляду були повідомлений належним чином, клопотань про проведення судового засідання в режимі відеоконференції не надходило.

Керуючись вимогами ч.4 ст. 422-1 КПК колегія суддів прийшла до висновку про розгляд апеляційної скарги за відсутність учасників.

Мотиви суду

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ст. 409 КПК України предметом перегляду справи в апеляційному порядку може бути неповнота судового розгляду; невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження; істотне порушення вимог кримінального процесуального закон у; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність ; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Відповідно до ст. 412 КПК України, підставою для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, істотні порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення .

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ч. 3 ст. 392 КПК в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді лише у випадках, передбачених цим Кодексом. Зокрема, випадки, про які йдеться мова у вказаній вище нормі кримінального процесуального закону, безпосередньо передбачені ч. 3 ст. 307, ч. 1, 2 ст. 309 КПК, яка у свою чергу встановлює вичерпний перелік ухвал слідчих суддів, що можуть бути оскаржені під час досудового розслідування в апеляційному порядку.

Оскарження ухвал слідчих суддів до апеляційного суду, постановлених ними у порядку ст. 206 КПК за результатами розгляду скарг на незаконне тримання під вартою, чинним кримінальним процесуальним законодавством України, в тому числі і ст. 307, 309 КПК, не передбачено.

У зв`язку з цим суд апеляційної інстанції у межах цього провадження позбавлений повноважень надавати оцінку доводам апеляційних скарг, щодо незаконності, на думку апелянтів у переміщенні та утримання ОСОБА_7 в ДУ «Криворізька установа виконання покарань № 80».

Відповідно до п. 8 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи.

Проте, як неодноразово наголошував Верховний Суд, ст. 129 Конституції України гарантує право на апеляційний перегляд справи, а не кожного судового рішення в межах кримінального провадження, у відповідності з чим КПК визначає, в яких випадках і які рішення слідчих суддів, судів першої інстанції підлягають перегляду в апеляційному порядку, вказана правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 4 квітня 2019 року у справі №494/6/18.

Встановлення законодавцем такого обмеження права на апеляційне оскарження рішень слідчих суддів має на меті забезпечення належного здійснення правосуддя через розумне регулювання кількості справ, що надходять до судів апеляційної інстанції та створення умов для ефективного використання обмежених ресурсів судової системи.

Так, ч. 1 ст. 309 КПК України визначено перелік ухвал слідчих суддів, які підлягають апеляційному оскарженню під час досудового розслідування. До числа цих ухвал не відносяться ухвали слідчих суддів щодо скарг, поданих у порядку ст. 206 КПК України.

Так, ч. 2 ст. 309 КПК України визначає, окрім іншого, яке явно не стосується цього випадку, що під час досудового розслідування в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді про відмову у відкритті провадження за скаргою на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора. При цьому перелік рішень, дій чи бездіяльність слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування до слідчого судді, визначено в ст. 303 КПК України.

Положення ст. 206 КПК України встановлює загальні обов`язки судді щодо захисту прав людини, які в частині перевірки підстав позбавлення особи свободи реалізуються виключно у передбачений цією статтею спосіб.

Так, відповідно до частин 2-5 ст. 206 КПК України, якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи. При цьому слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи. Водночас якщо до доставлення такої особи до слідчого судді прокурор, слідчий звернеться з клопотанням про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя зобов`язаний забезпечити проведення у найкоротший строк розгляду цього клопотання. Незалежно від наявності клопотання слідчого, прокурора, слідчий суддя зобов`язаний звільнити особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких трималася ця особа, не доведе: 1) існування передбачених законом підстав для затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; 2) неперевищення граничного строку тримання під вартою; 3) відсутність зволікання у доставленні особи до суду».

Отже, ст. 206 КПК України надає слідчому судді специфічні повноваження щодо перевірки наявності підстав позбавлення особи свободи (зокрема наявності судового рішення та ін.) та звільнення такої особи, якщо за результатами такої перевірки відповідних підстав не буде встановлено, або забезпечення проведення у найкоротший строк розгляду клопотання прокурора, слідчого про застосування запобіжного заходу.

Таким чином, наведені вище положення ст. 206 КПК мають на меті забезпечення процесуального механізму звільнення слідчим суддею будь-якої особи, яка позбавлена свободи за відсутності судового рішення, та застосовуються саме в таких випадках.

Враховуючи викладене й беручи до уваги те, що апелянти подали скарги саме в порядку ст. 206 КПК України, ухвала слідчого судді про залишення без задоволення скарги ОСОБА_6 поданої в інтересах ОСОБА_7 в порядку ст.. 206 КПК України не є такою, що підлягає апеляційному оскарженню, вказана правова позиція викладена в постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 27.05.2019 року у справі № 766/22242/17.

Враховуючи наведене суд апеляційної інстанції вважає за необхідне ухвалу слідчого судді Металургійного районного суду м. Кривого Рогу від 01 жовтня 2025 року залишити без змін, апеляційні скарги засудженого ОСОБА_7 та адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення.

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Металургійного районного суду м. Кривого Рогу від 01 жовтня 2025 року, якою залишено без задоволення скаргу адвоката ОСОБА_6 яка діє в інтересах ОСОБА_7 подану в порядку ст..206 КПК України

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: