Провадження № 1-кс/712/5156/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2025 року м. Черкаси

Слідчий суддя Соснівського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1 , за участі:

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Соснівського районного суду м. Черкаси скаргу представника Міністерства юстиції України ОСОБА_4 на постанову від 03.02.2023 слідчого Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Черкасах) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, про закриття кримінального провадження № 0000053 від 02.08.2022,-

УСТАНОВИВ:

До Соснівського районного суду м. Черкаси звернулася ОСОБА_4 , яка діє в інтересах Міністерства юстиції України, зі скаргою на постанову від 03.02.2023 слідчого Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Черкасах) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, про закриття кримінального провадження № 0000053 від 02.08.2022

Скарга мотивована тим, що Четвертим слідчим відділом (з дислокацією у місті Черкасах) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві (далі - Територіальне управління ДБР) здійснювалось досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000053 від 02.08.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 367 КК України. Листом Територіального управління ДБР від 14.10.2025 № 45567-25/к/11-05- 3562/25чк на адресу Міністерства юстиції України надіслано постанову про закриття кримінального провадження від 03.02.2023 в зв`язку з відсутністю в діяннях службових осіб державної установи «Черкаській слідчій ізолятор» складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України.

У вказаній постанові слідчий встановив, що під час досудового розслідування доказів про вчинення службової недбалості службовими особами державної установи «Черкаський слідчий ізолятор», що призвело до спричинення істотної шкоди чи тяжких наслідків, а саме виплати з Державного бюджету України зазначених грошових коштів, не встановлено. Однак з такими висновками слідчого не можна погодитись, оскільки в даному випадку було завдано саме істотної шкоди охоронюваним законом державним інтересам, внаслідок виплати з Державного бюджету України суми відшкодування на користь заявника в сумі, яка в сто і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян 240050,25 грн (еквівалент 7500 євро), що було підтверджено доданим платіжним дорученням від 28.12.2021 № 22459.

Дійшовши до таких безпідставних висновків в оскаржуваній постанові, слідчий не бере до уваги те, що в одне кримінальне провадження № 0000176 було об`єднано кримінальні провадження №№ 0000407, 0000331, 0000542, 0000609, 0000610, 0000172, 0000462, 0000355, 0000180, 0000186, 0000430, 0000221, 0000390, 0000665, 0000613 та 0000615 за аналогічними фактами неналежного утримання ув`язнених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та інших під вартою в ДУ «Черкаський слідчий ізолятор», що констатовано у відповідних рішеннях Європейського суду з прав людини, яким зобов`язано Державу України здійснити відповідні виплати з державного бюджету на користь вказаних осіб.

Отже, в даному випадку, кожному з із вказаних заявників на виконання рішень Європейського суду з Державного бюджету України було виплачено присуджені суми справедливої сатисфакції, і якщо припустити, що ці суми, становили еквівалент 7000 євро (як і у справі ОСОБА_13 ), то у органу досудового розслідування об`єктивно не могло виникнути жодних сумнівів щодо того, що охоронюваним законом державним інтересам було завдано саме істотної шкоди, внаслідок виплати з Державного бюджету України суми відшкодування на користь вказаних заявників.

З тексту оскаржуваної постанови вбачається, що усі обставини, які були встановлені слідчим, стосовно нібито належних умов тримання під вартою заявника, були встановлені слідчим «згідно з інформацією та витребуваними документами», однак в оскаржуваній постанові відсутні посилання на конкретні докази, які могли би підтвердити вказані обставини. Слідчим не було допитано у якості свідків осіб, які утримувались разом із заявником у ДУ «Черкаський слідчий ізолятор», стосовно умов тримання таких осіб, також не було допитано і самого заявника ОСОБА_13 . Також не було допитано інших заявників, таких як, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , кримінальні провадження по яких було об`єднано в кримінальне провадження № 0000176 та які також скаржились на неналежні умови тримання під вартою в ДУ «Черкаській слідчій ізолятор». Слідчий обмежився лише допитом службових осіб ДУ «Черкаський слідчий ізолятор» та начальницького складу вказаної установи, показання яких, на нашу думку, не може об`єктивно свідчити про належне виконання службовими особами ДУ «Черкаський слідчий ізолятор» своїх службових обов`язків та сумлінне ставлення до них.

Висновки слідчого, викладені в оскаржуваній постанові, суперечать встановленим Європейським судом обставинам про те, що заявники тримались під вартою в неналежних умовах, при цьому, вставленні в рішенні Європейського суду обставини не потребують доведенню та не можуть бути переглянуті в рамках досудового розслідування, а відтак, висновки слідчого про те, що умови тримання засуджених осіб, взятих під варту в державній установі «Черкаський слідчий ізолятор» нібито відповідають всім необхідним умовам не являються об`єктивними.

В оскаржуваній постанові слідчий вказує на те, що під час досудового розслідування встановлено, що заявник, під час перебування в ДУ «Черкаській слідчий ізолятор» не звертався зі скаргами на неналежні умови його перебування у вказаній установі. Натомість слідчий не бере до уваги те, що у поданій до Європейського суду скарзі ОСОБА_13 вказує, що мали місце випадки чинення тиску з боку адміністрації ДУ «Черкаській слідчий ізолятор» на ув`язнених і службові особи, у випадку надходження відповідних скарг, можуть штучно створювати погіршення і без того неналежних умов тримання ув`язнених осіб.

Посилання службових осіб на неналежне фінансування ДУ «Черкаський слідчий ізолятор», не може бути підставою для незабезпечення ув`язненим тих основних, мінімальних належних умов, за яких вони не будуть відчувати себе приниженими у власних очах, та які не потребують значних фінансових витрат, а саме, таких як очищення вентиляції приміщення камер, виведення мишей, щурів, клопів, вошей, обладнання унітазу зливним бачком та забезпечення нормального напору води для змиття нечистот у каналізацію, відгородження туалету від житлової зони з метою забезпечення приватності особам, а також надання можливості приймати душ за необхідністю, а не раз на тиждень.

Отже сторона заявника вважає, що постанова про закриття кримінального провадження є незаконною, передчасною та такою, що порушує норми КПК України.

Отже, як зазначає сторона заявника, при новому розслідуванні належить виконати необхідні слідчі (розшукові) та/ або інші процесуальні дії з приводу з`ясування обставин щодо наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діях службових осіб ДУ «Черкаській слідчий ізолятор», в достатньому для встановлення об`єктивної істини обсязі, в залежності від встановлених даних прийняти законне та обґрунтоване рішення щодо подальшого провадження у справі, яке у будь-якому випадку має бути належним чином обґрунтованим з всебічним аналізом фактичних обставин справи та доводів.

Враховуючи вище зазначене сторона заявника просила суд, скасувати постанову від 03.02.2023 року слідчого Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Черкасах) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві про закриття кримінального провадження № 0000053 від 02.08.2022; Зобов`язати уповноважених осіб Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Черкасах) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві продовжити досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000053 від 02.08.2022.

Представник заявника ОСОБА_4 у судове засідання не з`явилася, подала на адресу суду заяву про розгляд скарги у її відсутність. Скаргу підтримала та просила задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечувала проти задоволення скарги, зазначила, що вважає, що у провадженні виконані всі необхідні слідчі та процесуальні дії, постанова слідчого є обґрунтованою та мотивованою, у ході досудового розслідування встановлена відсутність складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 267 КК України, тому підстави для скасування постанови слідчого відсутні. Порушення, на які посилався Європейський суд, носять системний характер, не пов`язані із допущенням порушень службовими особами ДУ «Черкаській слідчий ізолятор», тому висновки слідчого є правильними. Просила відмовити у задоволенні скарги.

Слідчий Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Черкасах) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві ОСОБА_14 у судове засідання не з`явився, однак на адресу суду подав заяву про розгляд справи у його відсутність, щодо вимог скарги заперечує, вважає постанову законною та обґрунтованою, у задоволенні скарги просив відмовити.

На адресу суду надійшли матеріали кримінального провадження № 0000053 від 02.08.2022.

Дослідивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження № 0000053 від 02.08.2022 слідчий суддя встановив наступне.

Відповідно до статті 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого чи прокурора - є одним з елементів судового контролю за стадією досудового розслідування кримінальних проваджень.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржене, серед іншого, рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Відповідно до ч. 1 ст. 304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Представником заявника щодо строків оскарження постанови зазначено, що постанова про закриття кримінального провадження була надіслана листом Територіального управління ДБР від 14.10.2025 № 45567-25/к/11-05- 3562/25чк, яка надійшла на адресу Мін`юсту 16.10.25 та зареєстрована за № 181408- 11-25 (картка реєстрації вхідного документа додається) отже строки на оскарження не порушені (з урахуванням того, що 26.10.25 є вихідним днем - неділя).

Доказів отримання оскаржуваної постанова про закриття кримінального провадження заявником раніше, ніж зазначено у заяві, слідчому судді не надано, тому строки на оскарження не порушені.

Дослідивши матеріали кримінального провадження № 0000053 від 02.08.2022 слідчим суддею встановлено, що слідчим Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Черкасах) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, ОСОБА_14 розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000053 від 02.08.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України.

Досудове розслідування проводилося за заявою Заступника Міністра юстиції України ОСОБА_15 від 14.07.2022 щодо виконання рішення Європейського суду з прав людини від 22.07.2021 у справі «Гранітний та інші проти України» за заявою ОСОБА_13 № 32797/20, яким встановлено порушення Державою Україна статей 3 та 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та зобов`язано сплатити заявнику 7000 євро в якості відшкодування матеріальних, моральних та інших витрат. Заявник скаржився на неналежні умови тримання під вартою в установі виконання покарань - ДУ «Черкаський слідчий ізолятор» та відсутність у ефективного засобу юридичного захисту у зв`язку із цим. На виконання вказаного рішення з Державного бюджету України на особовий рахунок заявника перераховано 214 672,10 грн. (еквівалент 7000 євро), чим неправомірними діями відповідних службових осіб правоохоронних органів завдано шкоду державним інтересам.

Об`єднання у кримінальному провадженні № 0000053 від 02.08.2022 інших матеріалів кримінальних проваджень, на що вказував заявник, не встановлено.

За результатами проведеного досудового розслідування слідчим Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Черкасах) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, ОСОБА_14 03.02.2023 винесено постанову про закриття кримінального провадження № 0000053 від 02.08.2022.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається, якщо встановлена відсутність складу кримінального правопорушення.

Статтею 94 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

З матеріалів скарги вбачається, що під час досудового розслідування слідчим було проведено ряд слідчих та процесуальних дій спрямованих на повне та всебічне встановлення обставин кримінального провадження, що мають значення для досудового слідства.

Зокрема в ході проведення досудового розслідування у якості свідка допитані: заступник начальника з режиму і охорони та оперативної роботи ДУ «Черкаський слідчий ізолятор», службові особи ДУ «Черкаський слідчий ізолятор», а саме: заступник начальника СІЗО з інтенданського та комунально-побутового забезпечення - начальник відділу інтенданського та господарського забезпечення ОСОБА_16 , заступник начальника СІЗО із соціально-виховної та психологічної роботи ОСОБА_17 , оперуповноважений оперативного відділу ОСОБА_18 ; витребувані документи з ДУ «Черкаський слідчий ізолятор».

Рішенням Європейського суду з прав людини від 22.07.2021 за заявою №6057219 та 6 інших (заява ОСОБА_13 № 32797/20 від 14.07.2020) постановлено сплатити відшкодування на користь заявників, у тому числі ОСОБА_13 , в сумі 7000 Євро. Судом у рішення зазначено, що заявники трималися під вартою у неналежних умовах…Суд нагадує, зокрема, що при встановленні того, чи були умови тримання такими, що принижують гідність» у розумінні статті 3 Конвенції, серйозний брак простору у в`язничних камерах вважається дуже впливовим чинником та може становити порушення як сам по собі, так і в сукупності з іншими недоліками. Суд також зазначив, що заявники не мали у своєму розпорядженні ефективного засобу юридичного захисту щодо цих скарг. Крім того, судом зазначено, що у заяві № 32797/20 заявник подав інші скарги за положеннями Конвенції, які не відповідали критеріям прийнятності за ст.ст. 34 та 35 Конвенції або не виявляли жодних ознак порушення прав і свобод, гарантованих Конвенцією або протоколами до неї. Отже ця частина заяви була відхилена відповідно до п. 4 ст. 35 Конвенції.

У постанові про закриття кримінального провадження слідчим зазначено, що аналізом зібраних під час досудового розслідування доказів жодних об`єктивних даних, що підтверджені належними доказами, про вчинення службової недбалості за вказаних обставин службовими особами Державної установи «Черкаський слідчий ізолятор», що призвело до тяжких наслідків, а саме виплати з Державного бюджету України грошових коштів в розмірі 214 672,10 грн., не встановлено. При цьому наведені Європейським судом у своєму рішенні порушення є системними і довготривалими на загальнодержавному рівні - камери в Україні не відповідали вимогам, про що неодноразово зазначається у рішеннях ЄСПЛ. Тобто, наведені порушення стали можливими внаслідок дії та/або бездіяльності необмеженого кола посадових осіб, в т.ч. органів законодавчої та виконавчої влади, якими не забезпечено належне фінансування та нормативне регулювання даних відносин, шляхів вирішення проблеми тощо.

З урахування викладеного, під час проведення досудового розслідування встановлена відсутність у діянні (як в діях так і бездіяльності) співробітників Державної установи «Черкаський слідчий ізолятор» кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України.

Слідчий суддя, з огляду на обставини встановлені під час судового розгляду, вважає обґрунтованим висновок слідчого про відсутність в діянні працівників Державної установи «Черкаський слідчий ізолятор» складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України.

Суд констатує, що слідчим під час досудового розслідування кримінального провадження проведено усі необхідні для повного та об`єктивного досудового розслідування слідчі дії, в результаті чого прийнято законне та обґрунтоване рішення про закриття кримінального провадження.

Також суд констатує, що наявність рішень ЄСПЛ саме по собі не є доказом наявності складу кримінального правопорушення, оскільки у відповідних справах встановлювався факт порушення державою зобов`язань за Конвенцією, а не винуватість конкретних посадових осіб. Європейський суд з прав людини не здійснює кримінального переслідування осіб, а встановлює порушення, в тому числі системні, прав людини державою в цілому.

Таким чином, слідчий обґрунтовано дійшов висновку про відсутність у діях/бездіяльності службових осіб складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, що стало підставою для закриття кримінального провадження відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам справи, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють його закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Відповідно до частини п`ятої статті 110 КПК України постанова слідчого, дізнавача, прокурора складається з:

1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову;

2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу;

3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

Проаналізувавши зміст оскаржуваної постанови слідчий суддя приходить до висновку, що вказана постанова відповідає вимогам статті 110 КПК України. При проведенні досудового розслідування були проведені необхідні слідчі дії, повно, всебічно досліджено обставини провадження, надано їм відповідну правову оцінку та прийнято законне та обґрунтоване рішення про закриття кримінального провадження. Постанова ґрунтується на вимогах закону, належно зібраних та допустимих доказах, які не спростовуються обставинами, викладеними в поданій скарзі.

Згідно ч. 1 ст. 307 КПК України слідчий суддя за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляє ухвалу згідно з правилами цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Враховуючи вищезазначене в сукупності суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення вимог скарги.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 303, 305, 306, 307, 309, 370, 372 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги представника Міністерства юстиції України ОСОБА_4 на постанову від 03.02.2023 слідчого Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Черкасах) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, ОСОБА_14 про закриття кримінального провадження № 0000053 від 02.08.2022 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали проголошено 26.12.2025.

Слідчий суддя ОСОБА_1