КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/1021/2026 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції - ОСОБА_2
Категорія: ст. ст. 170-173 КПК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні № 0000338 від 26.03.2025 - прокурора першого відділу другого управління Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 05 листопада 2025 року, -

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

представника власника ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 05 листопада 2025 року залишено без задоволення клопотання прокурора першого відділу другого управління Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000338 від 26.03.2025.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням слідчого судді, прокурор відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання прокурора та накласти арешт на тимчасово вилучене майно, а саме предмети схожі на грошові кошти в іноземній валюті Євро, загально сумою 299 750 Євро.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що оскаржувана ухвала слідчого судді є незаконною, постановленою з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, а тому підтягає скасуванню.

Апелянт вказує на те, що у відповідності до ч. 3 ст. 170 КПК України, є достатні підстави вважати, що майно, вилучене 21.10.2025 під час проведення обшуку, може відповідати критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України. Вилучені в ході обшуку предмети визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Також апелянт зазначає, що за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, передбачено конфіскацію майна.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, з наведених в ній підстав, пояснення представника власника майна, який заперечив щодо її задоволення, вважаючи оскаржувану ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, що Головним слідчим управлінням Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000338 від 26.03.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 14 ч. 5 ст. 191 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що за результатами проведення процедури закупівлі (тендеру) між ПрАТ «НЕК «Укренерго» та ТОВ «Структум» укладено договір № 01-164457-24 від 16.08.2024, предметом якого є: «Реконструкція ПЛ 330 кВ Чорнобильська АЕС - Славутич (інв. №2017/1109_08) з утворенням нової ділянки ПЛ по території України без перетинання кордону, Київська та Чернігівська області», загальною вартістю 2 181 976 086 грн.

Згідно проектної документації (підготовлена ТОВ «Проенерджі» за попередньою домовленістю із директором ТОВ «Структум» ОСОБА_9 ) та локального кошторисного розрахунку на будівельні роботи № 01-001-001 (вирубка просік) передбачено проведення лісозаготівельних кошторисною вартістю 184 358 000 грн., обрахунок яких проведено на підставі «розрахунку» 2500 дерев на 1 га по всій протяжності лінії будівництва, але в дійсності кількість дерев на 1 га складає близько 300 дерев (під час проведення розслідування встановлено, що кошторис згідно проекту «роздутий», та в нього внесені неправдиві відомості задля завищення вартості робіт).

Крім того встановлено, що між ПрАТ «НЕК «Укренерго» та ТОВ «Структум» 30.12.2022 укладено договір № 2659 за результатами проведення закупівлі: Проектування «Реконструкція ПЛ 330 кВ Чорнобильська АЕС - Славутич (інв. № 2013/1_08) та ПЛ 330 кВ Чорнобильська АЕС - Славутич (інв. № 2017/11029_08) з утворенням нової ПЛ 330 кВ Чорнобильська АЕС - Славутич (інв. № новий), Київська та Чернігівська області (стадія П)» 71320000-7 Послуги з інженерного проектування», та в свою чергу до розробки якого залучено ТОВ «Проенерджі», яке надалі в п. 7.11 договору № 01-164457- 24 від 16.08.2024 указане як субпідрядник по проектним роботам.

При цьому, з метою заволодіння грошовими коштами, які виділяються для виконання зазначених робіт по вказаному договору, задля реалізації описаної злочинної схеми та злочинного плану, яка полягала у завищенні вартості робіт та внесенні до актів виконаних будівельних робіт недостовірних відомостей, та подальшої їх подачі замовнику для оплати, директор ТОВ «Структум» ОСОБА_9 використовуючи товариські відносини та за сприяння першого заступника Голови Державного агентства з управління зоною відчуження ОСОБА_10 , безпосередньо створив організовану групу для вчинення вказаного злочину, залучив до її складу розподіливши функції кожному учаснику групи, спрямованих на досягнення злочинного плану, відомого всім учасникам групи, на підставі яких заволодіти грошовими коштами, отриманими від замовника, наступних осіб: директора ТОВ «Проенерджі» ОСОБА_11 , підлеглих працівників ТОВ «Структум» ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , директора Чернігівського надлісництва Філії «Північний лісовий офіс» ДСГП «Ліси України» ОСОБА_16 , колишнього та нинішнього директорів ДСП «Північна пуща» ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , керівників Чорнобильського радіаційно-екологічного біосферного заповідника ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , через територію яких прокладається ЛЕП та які проводять рубки й відповідно фіксують кількість фактично зрізаного лісу, працівників Північного центру організації будівництва ПрАТ «НЕК «Укренерго» ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , які в свою чергу повинні внести до актів огляду просік недостовірні відомості задля завищення кількості дерев, й надалі підписати акти приймання виконаних будівельних робіт з боку замовника робіт, а також фізичних осіб - підприємців ОСОБА_23 та ОСОБА_24 , через яких виводилися грошові кошти та конвертувалися в готівку.

Крім того, колишній керівник ПрАТ «НЕК «Укренерго» ОСОБА_25 , який є близьким товаришем ОСОБА_9 , сприяв перемозі в тендері й підписанню договору на виконання робіт, залучив підпорядкованих працівників, без участі яких його вчинення та заволодіння коштами було б неможливим, а саме: директора з інвестицій Дирекції інвестицій ОСОБА_26 (на даний час член правління), начальника Департаменту проектних робіт Дирекції експлуатації та розвитку мережі ОСОБА_27 , начальника Департаменту закупівель робіт та послуг ПрАТ «НЕК «Укренерго» ОСОБА_28 , начальника відділу закупівель послуг Департаменту закупівель робіт та послуг ОСОБА_29 , начальник відділу проектування ліній електропередач ОСОБА_30 , керівника проектів та програм у сфері нематеріального виробництва ОСОБА_31 , провідного фахівця відділу закупівель будівельних та ремонтних робіт ОСОБА_32 , начальника Північного центру організації будівництва ПрАТ «НЕК «Укренерго» ОСОБА_21 та інженера технічного нагляду ОСОБА_22 (особи, які готували документи, проводили тендера, підписували договори, та контролюють їх виконання, і які в свою чергу повинні внести до актів огляду просік недостовірні відомості задля завищення кількості дерев).

Згідно з доказами здобутими під час слідчих (розшукових), негласних слідчих (розшукових) та інших процесуальних дій, причетним до злочинних дій може бути колишній голова правління ПрАТ «НЕК «Укренерго» ОСОБА_25 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В ході здійснення досудового розслідування у період часу з 11 год. 47 хв. до 16 год. 58 хв. 21 жовтня 2025 року на виконання ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва по справі № 757/50555/25-к від 15.10.2025 у кримінальному провадженні № 0000338 від 26.03.2025 проведено обшук індивідуальної банківської скриньки № НОМЕР_1 АТ «ОТП Банк», яка використовується ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та яка знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Жилянська. 43.

Під час проведення вказаного обшуку виявлено та вилучено предмети схожі на грошові кошти в іноземній валюті Євро, які перетягнуті резинками в пачки по 50 Євро та по 100 Євро загально сумою 299 750 Євро.

23.10.2025 прокурор першого відділу другого управління Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 , звернулась до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно у кримінальному провадженні № 0000338 від 26.03.2025, а саме предмети схожі на грошові кошти в іноземній валюті Євро, загальною сумою 299 750 Євро.

На обґрунтування вимог даного клопотання прокурор зазначила, що є підстави вважати, що вказане майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Враховуючи наведене, виникла необхідність у накладенні арешту на майно з метою збереження речових доказів.

05.11.2025 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва залишено без задоволення вказане клопотання прокурора про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000338 від 26.03.2025.

Колегія суддів звертає увагу, що наведені в клопотанні прокурора доводи про накладення арешту на майно перевірялись судом першої інстанції, при цьому досліджено матеріали судового провадження, заслухано доводи прокурора, в підтримку поданого клопотання про арешт майна та заперечення представника власника майна, а також з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна.

Відмовляючи у задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту на майно, слідчий суддя суду першої інстанції, встановив, що в ході здійснення досудового розслідування у період часу з 11 год. 47 хв. до 16 год. 58 хв. 21 жовтня 2025 року на виконання ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва по справі № 757/50555/25-к від 15.10.2025 у кримінальному провадженні № 0000338 від 26.03.2025 проведено обшук індивідуальної банківської скриньки № НОМЕР_1 АТ «ОТП Банк», яка використовується ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та яка знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Жилянська. 43.

Під час проведення вказаного обшуку виявлено та вилучено предмети схожі на грошові кошти в іноземній валюті Євро, які перетягнуті резинками в пачки по 50 Євро та по 100 Євро загально сумою 299 750 Євро.

Згідно наданої стороною захисту довідки ТОВ «Структум» виплачений дохід Генерального директора товариства ОСОБА_9 за період з 01.01.2024 по 31.12.2024, складає 5 540 014,00 грн., що підтверджує джерело походження грошових коштів.

Крім того, згідно наданих податкових декларацій ОСОБА_9 у 2020 році отримав дохід в сумі 21 173 478,71 грн. та у 2023 році отримав дохід в розмірі 27 782 449,04 грн.

Таким чином, слідчий суддя вважав, що прокурором в ході розгляду клопотання не надано належних та допустимих доказів, що вилучені грошові кошти є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди. При цьому, вказане спростовується наданими стороною захисту документами, які свідчать про те, що вилучені грошові кошти є законним джерелом доходу за основним місцем роботи ОСОБА_9 .

При постановленні ухвали слідчий суддя також врахував положення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

З урахуванням наведеного, слідчий суддя дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту на грошові кошти, оскільки таке майно не відповідає критеріям, передбаченим ст. 98, ч. 2 ст. 167 КПК України, не містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, не може вважатися майном, одержаним внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З такими висновками слідчого судді колегія суддів погоджується, з огляду на наступне.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, що має бути викладена у клопотанні та відповідати вимогам закону.

Вказана норма також узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя, встановлюючи наявність правових підстав для арешту майна, виходячи з наданих прокурором матеріалів, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність таких підстав у цьому кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Як правильно зазначив в ухвалі слідчий суддя, у даному провадженні прокурор не навів достатніх підстав вважати, що майно, відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, а тому підстав, передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України, для накладення арешту на майно не вбачається.

Також, при вирішенні клопотання прокурора про арешт майна, не встановлено доказів, як і не надано таких даних прокурором, які б свідчили про необхідність застосування такого виду обмеження права власності з метою уникнення негативних наслідків для кримінального провадження.

В ухвалі слідчого судді детально проаналізовано, з чим погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції, що жодним чином не доведено, що майно, на яке прокурор просить накласти арешт, має важливе доказове значення у даному кримінальному провадженні, було знаряддям вчинення кримінального правопорушення дані щодо якого внесені до ЄРДР, зберегло на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Твердження апелянта про те, що за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, передбачено конфіскацію майна також не є підставою для скасування оскаржуваної ухвали виходячи з того, що відповідно до положень ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Проте, з матеріалів які долучено до клопотання не вбачається, що ОСОБА_9 було повідомлено про підозру, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КПК України, а тому в даному випадку арешт майна не допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких прокурор просить скасувати ухвалу суду не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, як про це ставиться питання в апеляційній скарзі прокурора, не вбачається.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 170-173, 307, 309, 376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду,

п о с т а н о в и л а:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 05 листопада 2025 року, - залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , - залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4