Справа № 357/1532/26
У Х В А Л А

03 лютого 2026 року слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання в м. Біла Церква клопотання слідчого СВ Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_4 про арешт майна в кримінальному провадженні, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 00001841 від 30.01.2026 року,

У С Т А Н О В И В:

Слідчий СВ Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна, по кримінальному провадженню, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 00001841 від 30.01.2026 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 114-1 КК України.

Вказане клопотання обґрунтоване тим, що ІКС ІПНП №5635 (Біла Церква) про те, що 30.01.2026 року приблизно об 11.40 год. невідомі особи, з використанням двох цивільних легкових транспортних засобів, перебуваючи поблизу приміщення ІНФОРМАЦІЯ_1 що за адресою: АДРЕСА_1 , під час мобілізаційних заходів з оповіщення військовозобов`язаного населення, заблокували службовий автомобіль марки «Renault Duster» номерний знак НОМЕР_1 (10 регіон) на синьому кольорі, під керуванням заступника начальника СПД №1 ВП №2 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області капітана поліції ОСОБА_5 , який забезпечував явку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 до ІНФОРМАЦІЯ_3 для притягнення останнього до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, після чого, самовільно відкрили двері службового автомобіля поліції, таким чином забезпечили ОСОБА_6 вихід з службового транспортного засобу поліції та залишення місця події, чим вчинили перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України

30 січня 2026 року в період часу з 22 години 04 хвилини по 22 годину 30 хвилин за підозрою у вчиненні вказаного кримінального правопорушення в порядку ст. 208 КПК України затримано ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 під час особистого обшуку якого виявлено та вилучено мобільний телефон марки «Xiaomi Red Mi 10S» чорного кольору, IMEI: НОМЕР_2 , серійний номер: НОМЕР_3 , який поміщено до спец. пакету № NPU 5001001.

31 cічня 2026 року вказаний мобільний телефон оглянуто в приміщенні Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області і разом з первинним пакуванням, поміщено до спец. пакету № ICR0116794 та визнано речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні.

З огляду на викладене в органу досудового розслідування виникає необхідність у накладенні арешту на тимчасово вилучене майно.

Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України, клопотання про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подане не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуте особі, у якої воно було вилучене. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 КПК, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Мобільний телефон було вилучено 30.01.2026 року, а клопотання про арешт майна надійшло до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області 02.02.2026 року, в перший робочий день після вилучення майна, тобто клопотання подано з дотриманням вимог, передбачених ч. 5 ст. 171 КПК України.

Сторони в судове засідання не з`явилися. Про розгляд клопотання повідомлені належним чином.

Через канцелярію суду 03.02.2026 року надійшла заява слідчого ОСОБА_3 в якій останній просить розгляд клопотання проводити без його участі, вимоги клопотання підтримує в повному обсязі.

Також, через канцелярію суду надійшла заява представника власника майна ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 , в якій він просить розгляд клопотання про накладення арешту на майно проводити без їх участі, в задоволенні клопотання про накладення арешту на мобільний телефон просить відмовити.

Відповідно до ст. 172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності -також захисника, законного представника. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Таким чином, зважаючи та те, що учасники судового засідання повідомлені про день, час та місце розгляду клопотання, в судове засідання не з`явилася, надали відповідні заяви, слідчий суддя вважає за можливе проводити розгляд без їх участі.

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалось.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

За ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до частин 1, 4 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є, крім іншого, доказом кримінального правопорушення.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до вимог ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

З наявних в розпорядженні слідчого судді матеріалів, убачається, що слідчим відділом Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженню №00001841 від 30.01.2026 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України.

30 січня 2026 року в період часу з 22 години 04 хвилини по 22 годину 30 хвилин в порядку ст.. 208 КПК України було затримано ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , під час особистого обшуку якого виявлено та вилучено мобільний телефон марки «Xiaomi Red Mi 10S» чорного кольору, IMEI: НОМЕР_2 , серійний номер: НОМЕР_3 , який поміщено до спец. пакету № NPU 5001001.

31 cічня 2026 вказаний мобільний телефон оглянуто в приміщенні Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області і разом з первинним пакуванням та поміщено до спец. пакету № ICR0116794.

Постановою старшого слідчого СВ Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_9 від 31.01.2026 року, мобільний телефон марки «Xiaomi Red Mi 10S» чорного кольору, IMEI: НОМЕР_2 , серійний номер: НОМЕР_3 та первинне пакування, що поміщено до спец. пакету № ICR0116794, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №00001841 від 30.01.2026 року.

Слідчий суддя враховує, що обов`язок доведення існування підстав, передбачених статтею 132 КПК України для застосування заходу забезпечення кримінального провадження покладається на прокурора та слідчого, який звертається з відповідним клопотанням.

З клопотання вбачається, що підставою накладення арешту на вилучене майно є збереження речових доказів.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Однак, сам по собі факт наявності постанови про визнання телефону речовим доказом не є ключовим фактором, адже якщо виходити з структурного змісту норми ч. 3 ст. 170 КПК України, то слідує, що при вирішенні питання про накладення арешту на майно з даних підстав, слідчий суддя самостійно перевіряє відповідність ознак майна критеріям, передбаченим ст. 98 указаного Кодексу, при цьому висновки слідчого судді не залежать від наявності у кримінальному провадженні постанови про визнання вказаного майна речовим доказом.

Згідно абзацу третього частини 2 ст. 168 КПК України вбачається, що забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем чи їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

Відповідно до абзацу другого ч. 3 ст. 170 КПК України вбачається, що арешт на комп`ютерні системи або їх частини накладається лише у випадках, якщо вони отримані внаслідок вчинення кримінального правопорушення або є засобом чи знаряддям його вчинення, або зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, або у випадках, передбачених пунктами 2, 3, 4 частини другої цієї статті, або якщо їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, а також якщо доступ до комп`ютерних систем чи їх частин обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Таких відомостей та обгрунтувань клопотання про арешт майна не містить.

Вивчивши матеріали клопотання, слідчий судді дійшов висновку, що слідчим в клопотанні не наведено достатніх відомостей для необхідності накладення арешту на вилучений мобільний телефон.

У разі необхідності отримання відомостей із зазначеного мобільного телефону, які можуть мати доказове значення у кримінальному провадженні, орган досудового розслідування вправі провести таку слідчу дію як огляд, та зафіксувати необідну отриману інформацію відповідним докуметом проведеної слідчої дії.

При вирішенні питання про арешт майна відповідно до статті 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Отже, слідчий суддя вважає, що надане клопотання не містить достатніх відомостей для необхідності такого арешту, а тому в його задоволенні слід відмовити.

Керуючись статтями 98, 167, 168, 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні клопотання слідчого СВ Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_4 про арешт майна в кримінальному провадженні, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 00001841 від 30.01.2026 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України,- відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддяОСОБА_10