Справа № 389/4360/25
н/п : 1-кс/397/11/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.01.2026 селище Олександрівка

Олександрівський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду заяву слідчого судді Олександрівського районного суду Кіровоградської області ОСОБА_3 про самовідвід у справі № 389/4360/25 (н/п: 1-кс/397/10/26) за скаргою ОСОБА_4 про скасування постанови прокурора про часткову відмову у задоволенні клопотання від 03.11.2025 у кримінальному провадженні № 0000004 від 12.01.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України,

В С Т А Н О В И В:

До Олександрівського районного суду Кіровоградської області надійшла заява слідчого судді Олександрівського районного суду Кіровоградської області ОСОБА_3 про самовідвід у справі № 389/4360/25 (н/п: 1-кс/397/10/26) за скаргою ОСОБА_4 про скасування постанови прокурора про часткову відмову у задоволенні клопотання від 03.11.2025 у кримінальному провадженні № 0000004 від 12.01.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України.

Заява слідчого судді про самовідвід обґрунтована, тим що на виконання ухвали Кропивницького апеляційного суду від 19.01.2026 до Олександрівського районного суду Кіровоградської області надійшла для розгляду вищевказана скарга ОСОБА_4 . Відповідно до протоколу автоматичного визначення слідчого судді від 26.01.2026 вищевказану скаргу ОСОБА_4 передано до провадження слідчого судді ОСОБА_3 . Згідно матеріалів справи встановлено, що кримінальне провадження № 0000004 від 12.01.2021 порушене за фактом погроз на адресу ОСОБА_4 судовим розпорядником Олександрівського районного суду Кіровоградської області ОСОБА_5 , а свідком у даному кримінальному провадженні є суддя Олександрівського районного суду Кіровоградської області ОСОБА_1 . Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості. Поняття «інші обставини, які викликають сумнів у його неупередженості» - є оціночними, використання яких залежить від правосвідомості особи, яка їх застосовує та з?ясовує їх сутність, виходячи зі свого внутрішнього переконання. Закон покладає на слідчого суддю, суддю процесуальний обов?язок заявити самовідвід за наявності підстав, передбачених ст.ст. 75-76 КПК. Згідно п.п. 1, 2 ч. 7 ст. 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства; дотримуватися правил суддівської етики, у тому числі виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки у будь-якій діяльності з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та непідкупності суддів. У п. 2.5 «Бангалорських принципів поведінки судді» (схвалені резолюцією 2006/23 Економічної та Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року) зазначається, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об?єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді. Європейський суд з прав людини, зокрема у своїх рішеннях «Пуллар проти Сполученого Королівства» від 10.06.1996, «П?єрсак проти Бельгії», наголошує на тому, що у кожній окремій справі потрібно визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім. Будь-який суддя, стосовно неупередженості якого є законні сумніви, повинен вийти зі складу суду. Така ж сама позиція ЄСПЛ викладена у рішенні «Білуха проти України» від 09.11.2006, згідно якої, суддя з метою забезпечення неупередженого вирішення спору зобов`язаний взяти самовідвід.

Відтак є обставини, які можуть викликати сумнів в об`єктивності та неупередженості слідчого судді ОСОБА_3 , тому з метою виключення будь-яких сумнівів учасників процесу у об`єктивності, неупередженості, законності та обґрунтованості вирішення справи, а також гарантування виключення будь-якого сумніву з боку учасників провадження стосовно безсторонності слідчого судді, недопущення в подальшому неправильного сприйняття рішення суду, слідчий суддя ОСОБА_3 заявила самовідвід у даній справі.

Слідчий суддя ОСОБА_3 надала заяву про розгляд її заяви про самовідвід без її участі, заявлений самовідвід підтримала повністю.

ОСОБА_4 у судове засідання для розгляду заяви про самовідвід слідчого судді ОСОБА_3 не з`явилася, про місце, день та час розгляду заяви повідомлена належним чином, шляхом направлення sms-повідомлення на номер телефону, вказаний ОСОБА_4 у її скарзі (а.с. 171).

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнов проти України» згідно з положеннями частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням п. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини, як джерело права. Рішенням Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Юніон Аліментаріа Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (1989) вказано, що сторона зобов`язана «демонструвати готовність брати участь у всіх етапах розгляду, що мають безпосередній стосунок до нього, утримуватися від використання прийомів для затягування процесу, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухань». Також, Європейський суд з прав людини наголосив, що особа, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

З урахуванням того, що судом вжиті заходи для належного сповіщення ОСОБА_4 про час, дату і місце розгляду заяви про самовідвід, остання не подала до суду жодних підтверджуючих документів неможливості її явки, а тому вважаю за можливе розглянути заяву про самовідвід за відсутності ОСОБА_4 з метою дотримання розумних строків розгляду даної категорії справ.

Вивчивши заяву про самовідвід та матеріали кримінального провадження, суд вважає, що заява слідчого судді Олександрівського районного суду Кіровоградської області ОСОБА_3 про самовідвід підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 21 КПК України, кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Тобто неупередженість суду є однією із фундаментальних засад здійснення правосуддя, з метою дотримання якої учасники судового провадження наділені правом заявити відвід, який відповідно до частини 5 статті 80 КПК повинен бути вмотивованим. При цьому, за частиною 4 статті 80 КПК, заяви про відвід під час судового провадження подаються до початку судового розгляду. Подання заяви про відвід після початку судового розгляду допускається лише у випадках, якщо підстава для відводу стала відома після початку судового розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 80 КПК України, за наявності підстав, передбачених статтями 75 - 79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, дізнавач, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.

Згідно зі ст. 75 КПК України, слідчий суддя не може брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Згідно п.п. 1, 2 ч. 7 ст. 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства; дотримуватися правил суддівської етики, у тому числі виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки у будь-якій діяльності з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та непідкупності суддів.

За вимогами ст. 15 Кодексу суддівської етики, затвердженого ХІ черговим з`їздом суддів України 22.02.2013, суддя заявляє самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законом. У разі виникнення сумнівів у судді щодо його неупередженості у результаті розгляду справи суддя має право заявити самовідвід. Суддя не повинен зловживати правом на самовідвід.

У відповідності до положень п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, суддя підлягає відводу від участі в розгляду справи в тому випадку, якщо для нього є неможливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Згідно з п. 12 висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету міністрів Ради Європи «Про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів» від 01.01.2001 незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При постановленні судових рішень щодо сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає на здатність судді приймати незалежні рішення. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін у конкретній справі, але і з боку суспільства в цілому. Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

Одним із елементів довіри суспільства, в тому числі і учасників процесу до суду, є довіра складу суду вирішувати спір, що унеможливить в подальшому сумніватись у винесенні справедливого, законного та об`єктивного рішення суду.

Право на розгляд справи неупередженим судом є частиною Конституційних гарантій судочинства, а також передбачається статтею 6 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини. Однією із процесуальних гарантій цього права є забезпечення процедури відводу або самовідводу судді у ситуації, коли суддя має особистий інтерес у результаті розгляду справи, має конфлікт інтересів або іншим чином упереджений відносно будь-якої сторони.

У п.п. 49, 50, 52 рішення Європейського суду з прав людини «Білуга проти України» від 09.11.2006 (заява № 33949/02) зазначається, що наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивними та об`єктивними критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд, як такий, та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного. Стосовно об`єктивного критерію слід визначити, чи існували переконливі факти, які б могли свідчити про безсторонність судді.

Зі змісту статті 6 Конвенції та практики Європейського Суду з питань неупередженості суду вбачається, що правосуддя має не тільки здійснюватися, а повинно також демонструватись. Під сумнівом - довіра до суду, яку суд має вселяти громадянам у демократичному суспільстві. Як правило, неупередженість означає відсутність упереджень або упередженості, при цьому її наявність або відсутність можуть бути перевірені різними способами (Кіпріану проти Кіпру, п. 118; Мікаллеф проти Мальти, п. 93). ЄСПЛ у своїй практиці проводить відмінність між суб`єктивним підходом, тобто прагненням переконатися в суб`єктивному обвинуваченні або інтересі певного судді у конкретній справі та об`єктивним підходом, тобто визначенням, чи були судді надані достатні гарантії, щоб виключити будь-які обґрунтовані сумніви в цьому відношенні (Кіпріану проти Кіпру, п. 118; П`єрсак проти Бельгії, п. 30; Грівз проти Сполученого Королівства, п. 69). Разом з тим, чітка відмінність між цими поняттями відсутня, оскільки поведінка судді може не тільки об`єктивно викликати сумніви в його неупередженості з точки зору зовнішнього спостерігача (об`єктивний тест), але мова може також йти про його або її особисте переконання (суб`єктивний тест). Виходячи з наведеного, практика ЄСПЛ говорить про те, що кожний суддя, стосовно якого існують будь-які сумніви щодо недостатньої неупередженості, повинен відмовитись від розгляду справи (Мікалефф проти Мальти).

Зі скарги ОСОБА_4 встановлено, що остання звернулася до суду зі скаргою про скасування постанови прокурора про часткову відмову у задоволенні клопотання від 03.11.2025 у кримінальному провадженні № 0000004 від 12.01.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України (а.с. 1).

З оскаржуваної постанови встановлено, що вказане провадження порушено за фактом погроз на адресу ОСОБА_4 судовим розпорядником Олександрівського районного суду Кіровоградської області ОСОБА_5 , а свідком у даному кримінальному провадженні є суддя Олександрівського районного суду Кіровоградської області ОСОБА_1 (а.с. 2-4).

Наказом № 12 від 24.03.2004 ОСОБА_5 призначено на посаду судового розпорядника Олександрівського районного суду Кіровоградської області, який працює на вказаній посаді по теперішній час.

Станом на 27.01.2026 ОСОБА_1 є суддею Олександрівського районного суду Кіровоградської області, а згідно Наказу № 95-К від 23.12.2025 приступив до виконання обов`язків голови цього ж суду.

Так як, кримінальне провадження 0000004 від 12.01.2021 здійснюється за заявою ОСОБА_4 про притягнення до відповідальності судового розпорядника ОСОБА_5 , свідком у даному кримінальному провадженні є суддя (голова суду) ОСОБА_1 , а суддя ОСОБА_3 є суддею цього ж суду, відтак є обставини, які можуть викликати сумнів в об`єктивності та неупередженості цього слідчого судді.

Враховуючи викладене, приходжу до висновку, що з метою уникнення сумнівів в скаржника та в інших можливих учасників розгляду справи, а також у стороннього спостерігача щодо об`єктивного розгляду справи та для забезпечення умов, за яких у будь-кого не виникало б сумнівів щодо розгляду справи безстороннім та неупередженим судом, які б свідчили про пряму чи опосередковану особисту зацікавленість у вирішенні справи або іншим чином давали учасникам сумніватися в неупередженості з підстав, які викладенні у заяві судді ОСОБА_3 про самовідвід та належної довіри до суду, тому заява про самовідвід слідчого судді Олександрівського районного суду Кіровоградської області ОСОБА_3 підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ч. 1 ст. 76, ч. 1 ст. 80, ст. 81 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву слідчого судді Олександрівського районного суду Кіровоградської області ОСОБА_3 про самовідвід у справі № 389/4360/25 (н/п: 1-кс/397/10/26) за скаргою ОСОБА_4 про скасування постанови прокурора про часткову відмову у задоволенні клопотання від 03.11.2025 у кримінальному провадженні № 0000004 від 12.01.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України, задовольнити.

Матеріали справи № 389/4360/25 (н/п: 1-кс/397/10/26) за скаргою ОСОБА_4 про скасування постанови прокурора про часткову відмову у задоволенні клопотання від 03.11.2025 у кримінальному провадженні № 0000004 від 12.01.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України, передати до канцелярії Олександрівського районного суду Кіровоградської області.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1