Справа № 206/5322/25
Провадження № 1-кс/206/1117/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.09.2025 слідчий суддя Самарського районного суду міста Дніпра ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах слідчого управління Головного управління Національної поліції в Луганській області, капітана поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Луганської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Софіївка, Софіївського району, Дніпропетровської області, громадянина України, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації, стрільця-снайпера 2 механізованого відділення 3 механізованого взводу 9 механізованої роти 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 03.08.2017 Центрально-міським районним судом міста Кривий Ріг Дніпропетровської області за ч. 4 ст.407 КК України до позбавлення волі строком 3 роки. На підставі ст.75, 76 КК України від відбуття покарання звільненого з іспитовим строком на 1 рік. 12.01.2018 на підставі ст.2 ЗУ «Про амністію 2016 року» від відбуття покарання звільненого.

- 26.12.2022 засудженого Центрально-міським районним судом міста Кривий Ріг Дніпропетровської області за ч. 5 ст.407 КК України до позбавлення волі строком на 1 рік. На підставі ст.58 КК України призначено покарання у вигляді службового обмеження для військовослужбовців строком на 1 рік з відрахуванням в дохід держави 20% із суми грошового забезпечення,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 Кримінального кодексу України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4

слідчої ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_5

захисника-адвоката ОСОБА_7

ВСТАНОВИВ:

До Самарського районного суду міста Дніпра надійшло клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Клопотання обґрунтовано тим, що солдат ОСОБА_5 , підозрюється у тому, що він, будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації та проходячи її на посаді стрільця-снайпера 2 механізованого відділення 3 механізованого взводу 9 механізованої роти НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , діючи умисно, в умовах воєнного стану, в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 14 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, достовірно знаючи, що він є військовослужбовцем і повинен проходити військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , 01.03.2023 перебуваючи у районі АДРЕСА_2 , діючи з прямим умислом, в умовах воєнного стану, з мотивів небажання виконувати свій конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України у безпосередньому зіткненні з противником, відмовився від несення обов`язків військової служби, в тому числі від виконання поставлених завдань, в рамках здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації на території Донецької області та діючи з особистих мотивів, з прямим умислом, направленим на самовільне залишення місця служби, того ж дня, 01.03.2023 року незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності, територіальної цілісності України та самовільно залишив місце служби, а саме АДРЕСА_2 в умовах військового стану та проводив час на власний розсуд у спосіб, не пов`язаний із проходженням військової служби та виконанням обов`язків військової служби, тобто фактично ухилився від військової служби, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України самовільному залишенні місця служби, тривалістю понад три доби, вчиненому в умовах воєнного стану, вчинене військовослужбовцем.

03.09.2025 ОСОБА_5 вручене письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України

Враховуючи обставини кримінального правопорушення та кваліфікацію дій підозрюваного, на теперішній час виникла необхідність у застосуванні відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Обґрунтованість повідомленої ОСОБА_5 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, підтверджується зібраними під час досудового розслідування належними та допустимими доказами у їх сукупності.

Так, під час досудового розслідування були допитані свідки, які прямо вказали на вчинення 01.03.2023 ОСОБА_5 самовільного залишення місця несення служби, вчиненому військовослужбовцем в умовах воєнного стану, що підтверджується протоколами допитів свідків та іншими матеріалами кримінального провадження, які долучені до клопотання.

Таким чином, повідомлена ОСОБА_5 підозра на теперішній час є повністю обґрунтованою, що у свою чергу являється однією з необхідних підстав для застосування запобіжного заходу.

Щодо наявності у справі ризиків передбачених ч.1 ст. 177 КПК України слід зазначити наступне.

Так, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від 5 до 10 років. Розуміючи тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання винним, останній може переховуватись від органу досудового розслідування та суду.

У разі відсутності запобіжного заходу ОСОБА_5 може впливати на свідків військовослужбовців частини в якій він проходив службу, з метою схиляння їх до зміни або відмови від надання правдивих свідчень у суді, у тому числі шляхом залякування та здійснення стосовно останніх насильницьких дій. При цьому ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й в подальшому на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Розуміючи ступінь тяжкості вчиненого злочину ОСОБА_5 , маючи певні навички використання зброї як військовослужбовець, перебуваючи на волі може умисно вчинити самокалічення або симулювати хворобу, підробивши для цього відповідні документи або іншим обманом, щоб не перебувати в умовах ізоляції до завершення досудового розслідування.

Крім того, підозрюваний, що вчинив самовільне залишення місця служби, вчиненому в умовах воєнного стану, вчиненому військовослужбовцем з великою вірогідністю може вчинити інші тяжкі військові злочини.

Таким чином сторона обвинувачення вважає, що у кримінальному провадженні наявні ризики того, що у разі не обрання стосовно підозрюваного запобіжного заходу, останній може: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків обвинувачення; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення тощо.

Відповідно до ч. 1 ст. 184 КПК України клопотання слідчого, прокурора про застосування запобіжного заходу окрім іншого повинно містити обґрунтування неможливості запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Між тим, Законом України № 2531-IX від 16.08.2022 статтю 176 КПК України доповнено частиною восьмою, згідно якої під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно такий запобіжний захід як тримання під вартою.

Враховуючи кваліфікацію дій підозрюваного ОСОБА_5 (ст. 407 КК України), а також дію у державі воєнного стану, сторона обвинувачення не вважає за необхідне обґрунтовувати неможливість у даному випадку застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід.

В свою чергу, в умовах воєнного стану на території України, з метою належного покарання осіб, які вчинили тяжкі та особливо тяжкі злочини, такий підхід національних судів щодо застосування виключного виду запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не вплине негативно на обороноздатність держави в умовах воєнного стану, не здійснить підрив авторитету, бойової готовності та боєздатності підрозділу Збройних Сил України та не створить в очах військовослужбовців уяву безкарності та свавілля.

Отже, досягнення мети визначеної у ст. 177 КПК України наразі можливе виключно шляхом взяття підозрюваного ОСОБА_5 під варту.

На підставі викладеного, просив клопотання слідчого, погоджене з прокурором, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити. Застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб стосовно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Софіївка, Софіївського району, Дніпропетровської області.

Прокурор та слідчий в судовому засіданні просили клопотання задовольнити, оскільки вважали, що застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів, що передбачені КПК України, неможливе, оскільки під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються у вчиненні злочинів, передбачених, зокрема, ст. 407 КК України, застосовується виключно запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання.

Захисник-адвокат ОСОБА_7 в судовому засіданні під час вирішення клопотання підтримала позицію свого підзахисного.

Вислухавши доводи прокурора, слідчого, пояснення підозрюваного, думку захисника-адоката, дослідивши надані стороною обвинувачення письмові матеріали до клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

В провадженні ГУНП в Луганській області знаходиться кримінальне провадження №0000181 від 19.07.2023 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

03.09.2025 ОСОБА_5 вручене письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Ухвалою слідчого судді Самарського районного суду міста Дніпра від 18.09.2025 надано дозвіл на затримання надано дозвіл на затримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, з метою приводу до Самарського районного суду міста Дніпра, для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до протоколу затримання особи за ухвалою слідчого судді від 25.09.2025, ОСОБА_5 було затримано 25.09.2025 о 17 год. 24 хв.

25.09.2025 підозрюваного ОСОБА_5 доставлено до Самарського районного суду міста Дніпра для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

У силу ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами докази наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один з ризиків, передбачених ст. 177 КПК, на які вказує слідчий; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначених у клопотанні ризиків.

Дослідивши матеріали клопотання вважаю, що наявність обґрунтованої підозри підтверджується зібраними під час проведення досудового розслідування та дослідженими в судовому засіданні матеріалами кримінального провадження у їх сукупності, а саме: витягом з ЄРДР від 19.07.2023, повідомленням про виявлене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України, витягом з наказу командира ВЧ НОМЕР_1 № 4910 від 09.03.2023, витягом з наказу командира ВЧ НОМЕР_3 № 269 від 02.07.2025, матеріалами службового розслідування ВЧ НОМЕР_1 , вироком Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 26.12.2022, яким ОСОБА_5 засуджено за ч. 5 ст. 407 КК України до позбавлення волі строком на 1 рік. На підставі ст.58 КК України призначено покарання у вигляді службового обмеження для військовослужбовців строком на 1 рік з відрахуванням в дохід держави 20% із суми грошового забезпечення, протоколами допитів свідків ОСОБА_8 ОСОБА_9 та іншими матеріалами клопотання.

Клопотання та матеріали, надані слідчим, дійсно свідчать про реальне існування ризиків, передбачених п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 5 ст. 407 КК України.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язки з державою, у якій його переслідують. Суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Так, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, яке, відповідно до ст. 12 КК України, віднесено до тяжких злочинів, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, а тому з метою уникнення кримінальної відповідальності, усвідомлюючи факт можливої суворості покарання за вироком суду, може переховуватись від органу досудового розслідування та в подальшому суду, що свідчить про існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2011 року зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Слідчий суддя погоджується з доводами прокурора та слідочго про наявність ризиків, передбачених п.3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки дійсно за відсутності запобіжного заходу ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 може впливати на свідків військовослужбовців частини в якій він проходив службу, з метою схиляння їх до зміни або відмови від надання правдивих свідчить у суді, у тому числі шляхом залякування та здійснення стосовно останніх насильницьких дій.

Про наявність ризику, передбаченого ч. 5 ст. 177 КК України, свідчить та обставина, що ОСОБА_5 маючи певні навички використання зброї як військовослужбовець, перебуваючи на волі може умисно вчинити самокалічення або симулювати хворобу, підробивши для цього відповідні документи або іншим обманом, щоб не перебувати в умовах ізоляції до завершення досудового розслідування. Крім того, підозрюваний, що вчинив самовільне залишення місця служби, вчиненому в умовах воєнного стану, вчиненому військовослужбовцем з великою вірогідністю може вчинити інші тяжкі військові злочини

Згідно з ч. 8 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Викладене вище, у своїй сукупності, є мотивом для обмеження свободи підозрюваного у встановленому законом порядку та виключає об`єктивну можливість щодо застосування більш м`якого виду запобіжного заходу за умови дійсного підтвердження наявності ризиків з числа передбачених ст. 177 КПК України.

З огляду на фактичні обставини даного кримінального провадження, встановлені в ході розгляду даного клопотання відомості, в тому числі які стосуються наявності обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення підозрюваним ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, а також наявних в рамках даного кримінального провадження ризиків, забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного можливо шляхом застосування відносно такої особи виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а відтак, з урахуванням положень ч. 8 ст. 176 КПК України, підстав для застосування відносно останнього більш м`якого запобіжного заходу слідчим суддею встановлено не було.

Отже, клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 підлягає задоволенню.

Разом з тим, суд наголошує на тому, що підозрюваний не позбавлений можливості в подальшому ставити питання перед судом про зміну йому запобіжного заходу коли перестануть існувати ризики, зазначені вище судом.

Таке застосування запобіжного заходу не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки по справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 176-178, 182-184,193-194, 196, 372 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах слідчого управління Головного управління Національної поліції в Луганській області, капітана поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Луганської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням на гауптвахті Військової служби правопорядку Збройних Сил України на 60 (шістдесят) днів, який обраховувати з 26.09.2025 до 21.11.2025 включно.

Строк дії ухвали визначити до 21.11.2025 включно.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1