26.11.2025
Єдиний унікальний номер 333/7650/24
Провадження № 1-кп/333/400/25
ВИРОК

Іменем України

26 листопада 2025 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суду м. Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретарки судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисниці обвинуваченого адвокатки ОСОБА_4 , розглянувши в режимі спеціального судового провадження в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001200 від 02 серпня 2024 року за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця м. Ашхабад, Туркменістан, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який не с особою щодо якої, згідно ст. 480 КПК України передбачений особливий порядок кримінального провадження, раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення, яке пред`явлене і визнане судом доведеним

Згідно з Конституцією України, Україна є суверенною і незалежною державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною. Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і рф 1997 року та іншими міжнародно-правовими актами є окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

Всупереч вказаним нормам міжнародного гуманітарного права президент рф ОСОБА_6 та інші невстановлені представники влади рф, діючи всупереч вимогам п.п. 1,2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципам Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимогам ч. 4 ст.2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 №36/103, від 16.12.1970 №2734 (XXV) від 21.12.1965 №2131 (XX), від 14.12.1974 №3314 (XXIX), спланували, підготували і розв`язали агресивну війну та воєнний конфлікт проти України, та віддали відповідні накази на вторгнення підрозділів ЗС рф на територію України з метою її незаконного збройного захоплення та подальшої військової окупації.

24.02.2022 Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією рф проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено введення в Україні воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжено відповідними Указами Президента України затверджених Верховною радою України, зокрема Указом Президента України від 06 травня 2024 року №271/2024 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України 3684-ІХ від 08.05.2024, яким строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години ЗО хвилин 14 травня 2024 року строком на 90 діб.

Так, 24.02.2022 на виконання вищевказаних наказів військово-політичного керівництва рф, військовослужбовці зс рф, шляхом збройної агресії із застосуванням зброї, військової техніки та артилерії, з нанесенням ракетних та авіаційно-бомбових ударів по військовій та цивільній інфраструктурі, незаконно вторглись на територію Україну через державні кордони України в Донецькій, Запорізькій, Житомирській, Київській, Луганській, Сумській, Харківській, Херсонській та Чернігівській областях, та здійснили збройний напад на державні органи влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти військової та цивільної інфраструктури, які мають важливе народногосподарське та оборонне значення, після чого здійснили військову окупацію частини території України, в тому числі і м. Мелітополь, Запорізької області, яке було захоплено 25.02.2022.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 (в редакції від 07.05.2022, далі за текстом - Закон №1207-VII), тимчасово окупована російською федерацією територія України (далі - тимчасово окупована територія) є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Тимчасова окупація російською федерацією територій України, визначених частиною першою статті 3 цього Закону, незалежно від її тривалості, є незаконною і не створює для російської федерації жодних територіальних прав.

За державою Україна, територіальними громадами сіл, селищ, міст, розташованих на тимчасово окупованій території, органами державної влади, органами місцевого самоврядування та іншими суб`єктами публічного права зберігається право власності, інші речові права на майно, у тому числі на нерухоме майно, включаючи земельні ділянки, що знаходиться на тимчасово окупованій території.

Тимчасово окупованою територією, відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 1-1 Закону №1207-VII, є частини території України, в межах яких збройні формування російської федерації та окупаційна адміністрація російської федерації встановили та здійснюють фактичний контролі, або и межах яких збройні формування російської федерації встановили та здійснюють загальний контроль з мстою встановлення окупаційної адміністрації російської федерації.

Відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309 (в редакції від 29.09.2023), територія Мелітопольської міської територіальної громади, Мелітопольського району Запорізької області с такою що перебуває у тимчасовій окупації з 25.02.2022.

Після остаточної військової окупації території Мелітопольського району Запорізької області, представниками збройних формувань російської федерації фактично було узурповано всі владні повноваження на тимчасово окупованій території громади шляхом збройного захоплення адміністративних будівель органів державної влади та місцевого самоврядування, встановлення інституту військових комендатур, запровадження тотального контролю та жорсткого управління у всіх сферах життєдіяльності громади, фактичної ліквідації приватної власності, свободи слова, пересування та волевиявлення, а також шляхом повсякденного залякування населення, застосування фізичного і психологічного впливу до окремих категорій суспільства та верств населення, в тому числі шляхом незаконного позбавлення волі діючих представників органів державної влади України та місцевого самоврядування.

Продовжуючи встановлення тотального контролю та розповсюджуючи свою владу на захоплених військових шляхом територіях Мелітопольського району Запорізької області, представники збройних формувань рф, діючи за підтримки місцевих колаборантів, окупаційної адміністрації та інших лояльних до держави-агресора верств місцевого населення із числа діючих та колишніх співробітників правоохоронних органів України, приблизно у квітні 2022 року створили на тимчасово окупованій території Запорізької області незаконний правоохоронний орган - мовою оригіналу: «Мелітопольське районне управління Головного управління МВС в Запорізькій області» мовою оригіналу: «Мелитопольськое районное управление Главного управления МВД в Запорожской области», (в подальшому не пізніше лютого 2023 року змінено назву на «Управління Міністерства внутрішніх справ російської федерації «Мелітопольське»», мовою оригіналу «Управление Министерства внутренних дел Российской Федерации «Мелитопольское»), на захопленій матеріально-технічній базі Мелітопольського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області, який розташований за адресою Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Чернишевського, буд. 37, наділивши його всіма необхідними владними повноваженнями, необхідними для здійснення поліцейського контролю місцевого населення.

У подальшому, у квітні 2022 року громадянин України ОСОБА_5 , перебуваючи у м. Мелітополь, Запорізької області, яке з 25.02.2022 та станом на сьогоднішній день є тимчасово окупованою російською федерацією територією України, діючи умисно, із власних корисливих мотивів та з мстою підтримання окупаційної влади, встановленої збройними формуваннями російської федерації, маючи проросійські погляди та критичне ставлення до діючої законної влади в Україні, достовірно усвідомлюючи протиправність своїх дій та передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків, прийняв пропозицію у невстановлених осіб із числа представників збройних формувань та окупаційної адміністрації держави-агресора, та добровільно зайняв посаду «заступник начальника ГУ - начальник міліції громадської безпеки» (мовою оригіналу: «заместитель начальника ГО - начальник милиции общественной безопасности») у незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території Запорізької області, а саме «Мелітопольське районне управління Головного управління МВС в Запорізькій області» мовою оригіналу: «Мелитопольськое районное управление Главного управления МВД в Запорожской области», що розташований за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Чернишевського, буд. 37.

Обґрунтування застосування судом in absentia

Відповідно ст. 129 Конституції України, ст. 7 КПК України, основними засадами судочинства в Україні - є верховенство права, законність, рівність усіх учасників судового розгляду перед законом і судом; повага до людської гідності.

Враховуючи ті обставини, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України знає про розпочате щодо нього кримінальне провадження і протягом тривалого часу переховується від органів досудового розслідування, ухвалою суду від 05.02.2025 прийнято рішення про здійснення спеціального судового провадження стосовно вказаного вище обвинуваченого та, відповідно, судовий розгляд проводився за відсутності обвинуваченого.

У зв`язку з цим обвинувачений ОСОБА_5 не був допитаний судом в якості обвинуваченого по суті пред`явленого йому обвинувачення.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження за відсутності підозрюваного або обвинуваченого (in absentia) повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, зазначеним у частині першій цієї статті, з урахуванням особливостей, встановлених законом.

Отже, кримінальне провадження за відсутності обвинуваченого повинно відповідати, у тому числі таким загальним засадам судочинства, як законність, рівність перед законом і судом, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини тощо (п.п. 2, 3, 10 ч. 1 ст. 7 КПК України).

Суть принципу законності відповідно до ч. 1 ст. 9 КПК України, крім іншого, полягає у тому, що під час кримінального провадження суд, прокурор та слідчий зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 10 КПК України, суть принципу рівності перед законом і судом полягає у тому, що не може бути привілеїв чи обмежень у процесуальних правах, передбачених цим Кодексом, за будь-якими ознаками, у тому числі за політичними переконаннями.

Зважаючи на специфіку спеціального судового провадження (ч. 3 ст. 323 КПК України), суд, зберігаючи неупередженість та безсторонність, надає особливого значення охороні прав та законних інтересів обвинуваченого як учасника кримінального провадження, яке відбувається за його відсутності, забезпеченню повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб до обвинуваченого була застосована належна правова процедура в контексті приписів ст. 2 КПК України з дотриманням всіх загальних засад кримінального провадження з урахуванням особливостей, встановлених виключно законом. Ці особливості вимагають від суду прискіпливої оцінки кожного поданого доказу обвинувачення, відтак поріг вимогливості до доказування у даному випадку має бути підвищений.

Судом встановлено, що дане кримінальне провадження за відсутності обвинуваченого ОСОБА_5 (in absentia) відповідає загальним засадам кримінального провадження, з урахуванням особливостей, встановлених законом. Стороною обвинувачення та судом використані всі передбачені законом можливості для дотримання прав обвинуваченого, зокрема, право на захист, на доступ до правосуддя, таємницю спілкування, невтручання у приватне життя.

Тому, дане кримінальне провадження здійснювалось за обов`язковою участю захисниці адвокатки ОСОБА_4 , яка була забезпечена державою з Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Донецькій та Запорізькій областях.

Обвинувачений ОСОБА_5 , будучи обізнаним, що стосовно нього розпочато кримінальне провадження, винесено повідомлення про підозру та обвинувальний акт спрямовано до суду, у судові засідання не з`явився, незважаючи на судові повістки (оголошення), надані до газети «Урядовий кур`єр», «Голос України», на сайті суду та на сайті Офісу Генерального прокурора.

Таким чином, суд вважає, що наявні у справі документи свідчать про відмову ОСОБА_5 , належним чином повідомленого про проведення відносно нього досудового розслідування та здійснення судового розгляду, від користування своїм правом предстати перед судом та захищати себе безпосередньо в такому суді, а так само свідчить про його наміри від ухилення від кримінальної відповідальності.

В той же час, ухилення обвинуваченого ОСОБА_5 від правосуддя, суд оцінює як реалізацію останнім свого невід`ємного права на свободу від самозвинувачення чи самовикриття (п/п. «g» п. 3 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, ст. 63 Конституції України), як одну з ключових гарантій презумпції невинуватості.

Захисниця ОСОБА_4 у судовому засіданні зазначила, що не мала можливості зв`язатися з обвинуваченим ОСОБА_5 і з`ясувати в нього правову позицію щодо пред`явленого обвинувачення. Водночас, захисниця належним чином приймала участь у реалізації права на захист обвинуваченого ОСОБА_5 під час судового розгляду та висловила свою позицію з приводу недоведеності вини останнього у даному кримінальному провадженню.

Судом визнано загальновідомим і таким, що не потребує доказуванню в межах даного кримінального провадження, що тимчасова окупація з боку Російської Федерації частини території України (у т.ч. м. Мелітополя Мелітопольського району Запорізької області), яка розпочалася із збройної агресії 20 лютого 2014 року та повномасштабного вторгнення збройних сил Російської Федерації на територію України 24 лютого 2022 року, а також анексія з боку Російської Федерації частини території України є загально відомими фактами, які не потребують окремого судового доказування.

Докази, які досліджені судом

Відповідно до ст.ст. 84-85 КПК України, доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставини, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Дослідивши під час спеціального судового провадження в судовому засіданні надані стороною обвинувачення докази, суд вважає, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України підтверджується наступними дослідженими та перевіреними під час судового розгляду доказами, а саме:

Фактичними даними, що містяться в показаннях допитаних під час судового розгляду свідків:

- показаннями свідка ОСОБА_7 , який в судовому засіданні пояснив, що на момент повномасштабного вторгнення росії він знаходився на території м. Мелітополя за місцем мешкання. Працював начальником слідчого відділу Мелітопольського ВП. Знає ОСОБА_5 , як колишнього працівника поліції, який перейшов на бік окупаційної влади, а саме став працівником поліції рф. На його думку останній добровільно прийняв пропозицію працювати в окупаційній поліції.

- показаннями свідка ОСОБА_8 , який в судовому засіданні пояснив, що на момент повномасштабного вторгнення росії він знаходився на території м. Мелітополя за місцем мешкання. ОСОБА_5 , знає, як колишнього працівника, який пішов на співпрацю з окупантами влаштувавшись працювати в окупаційну поліцію. На його думку останній добровільно прийняв пропозицію працювати в окупаційній поліції.

Фактичними даними, що містяться в таких джерелах доказів:

- в протоколі огляду від 30.03.2024 слідчим за допомогою спеціаліста оглянуто сайт в всесвітній мережі інтернет, а саме офіційний сайт мовою оригіналу «Единый государственный реестр юридических лиц», де зазначено про реєстрацію юридичної особи мовою оригіналу «УПРАВЛЕНИЕ МИНИСТЕРСТВА ВНУТРЕННИХ ДЕЛ РОССИЙСКОЙ ФЕДЕРАЦИИ «МЕЛИТОПОЛЬСКОЕ».

Запис на оптичному диску, долучений до матеріалів справи та був оглянутий в судовому засіданні.

(т. 2 а.п. 115-128)

- в протоколі огляду від 01.07.2024 слідчим за допомогою спеціаліста оглянуто сайт в всесвітній мережі інтернет, а саме офіційний сайт мовою оригіналу «Единый государственный реестр юридических лиц РОССИЙСКОЙ ФЕДЕРАЦИИ», де зазначено про реєстрацію юридичної особи мовою оригіналу «УПРАВЛЕНИЕ ВНУТРЕННИХ ДЕЛ ПО ГОРОДУ МЕЛИТОПОЛЮ И МЕЛИТОПОЛЬСКОМУ РАЙОНУ ГЛАВНОГО УПРАВЛЕНИЯ ВНУТРЕННИХ ДЕЛ ПО ЗАПОРОЖСКОЙ ОБЛАСТИ ».

Запис на оптичному диску, долучений до матеріалів справи та був оглянутий в судовому засіданні.

(т. 2 а.п. 115-128)

- в протоколі за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії- зняття інформації з електронних інформаційних систем від 11 листопада 2022 року, згідно якого слідчим оглянуто DVD-диск з інформацією: аудіофайли, зображення, таблиці, текстові документи, які зафіксовані під час проведення негласної слідчої (розшуковоі) дії - зняття інформації з електронних інформаційних систем за ідентифікаційними ознаками: номер мобільного телефону НОМЕР_1 , який належить та яким користується громадянин України ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який добровільно зайняв посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, у незаконних органах влади окупаційної адміністрації держави-агресора, утворених на тимчасово окупованій території Запорізької області.

Після відкриття вище зазначеного файлу встановлено, що у ньому міститься таблиця, як зображено на знімку екрану, також вказаний фал, в частині, що стосується, роздруковано та долучено до даного протоколу в якості невід`ємного додатку. Вказаним файлом являється відомість заробітної плати за квітень 2022 року для співробітників незаконно створеного правоохоронного органу на тимчасово окупованій території Запорізької області - «Главного управлення МВД в Запорожской области». Серед іншого, під порядковим номером №4 зазначено посаду, прізвище ім`я по-батькові та суму грошового забезпечення в російських рублях: «Зам начальника ГО начальник милиции общественной безопасности ОСОБА_10 50 000,00 рублей».

Запис на оптичному диску, долучений до матеріалів справи та був оглянутий в судовому засіданні.

(т. 2 а.п. 159-176)

- в протоколі огляду від 09 серпня 2024 року, згідно якого за участі спеціаліста оглянуто DVD-диск з інформацією: аудіофайли, зображення, таблиці, текстові документи, які зафіксовані під час проведення негласної слідчої (розшуковоі) дії - зняття інформації з електронних інформаційних систем за ідентифікаційними ознаками: номер мобільного телефону НОМЕР_1 , який належить та яким користується громадянин України ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який добровільно зайняв посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, у незаконних органах влади окупаційної адміністрації держави-агресора, утворених на тимчасово окупованій території Запорізької області.

Після відкриття вище зазначеного файлу встановлено, що у ньому міститься таблиця, як зображено на знімку екрану, також вказаний фал, в частині, що стосується, роздруковано та долучено до даного протоколу в якості невід`ємного додатку. Вказаним файлом являється відомість заробітної плати за квітень 2022 року для співробітників незаконно створеного правоохоронного органу на тимчасово окупованій території Запорізької області - «Главного управлення МВД в Запорожской области». Серед іншого, під порядковим номером №4 зазначено посаду, прізвище ім`я по-батькові та суму грошового забезпечення в російських рублях: «Зам начальника ГО начальник милиции общественной безопасности ОСОБА_10 50 000,00 рублей».

Запис на оптичному диску, долучений до матеріалів справи та був оглянутий в судовому засіданні.

(т. 1 а.п. 180-190)

За наслідком аналізу вищевказаної інформації, суд вважає встановленими обставини про те, що ОСОБА_5 працював на посаді мовою оригіналу «Зам начальника ГО начальник милиции общественной безопасности» у незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території Запорізької області, а саме «Мелітопольське районне управління головного управління МВС у Запорізькій області» (мовою оригіналу: «Мелитопольское районное управление Главного управления МВД в Запорожской области»), що розташований за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Чернишевського, буд. 37.

- протоколом пред`явлення для впізнання по фотознімках від 13.12.2024 з якого судом встановлено, що свідок ОСОБА_11 впізнав за фотознімками ОСОБА_5 (фотознімок 1), як особа, яка була співробітником поліції та його керівником і який працює на «нову «поліцію» при окупаційній владі та пропонував йому теж піти працювати до «нової поліції».

(т. 2 а.п. 105-107)

- протоколом пред`явлення для впізнання по фотознімках від 01.06.2024 з якого судом встановлено, що свідок ОСОБА_12 впізнав за фотознімками ОСОБА_5 (фотознімок 1), як колишню колегу, з яким працював в Мелітопольському відділі поліції та який перейшов працювати в незаконно утворений окупаційною владою орган, а саме начальника громадської безпеки та пропонував йому теж піти працювати до «нової поліції»;

(т. 2 а.п. 109-111)

Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, визначений КПК України, враховуючи, що суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість у ході розгляду даного кримінального провадження створив їм необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, надано не було.

Крім того, під час судового розгляду було досліджено характеризуючі обвинуваченого відомості, а також досліджені такі документи:

- витяг з ЄРДР у кримінальному провадженню №0000061 від 13.03.2022, який підтверджує факт внесення відомостей до ЄРДР та початок проведення досудового розслідування з відповідною правовою кваліфікацією кримінальних правопорушень за ч. 2 ст. ст. 28 ч. 2 ст. 111 КК України. Підставою для внесення відомостей до ЄРДР стали матеріали правоохоронних органів про виявлення фактів вчинення чи підготовки до вчинення кримінальних правопорушень про те, що «Не пізніше 13.03.2022 громадянин України ОСОБА_13 , перебуваючи в м. Мелітополі Запорізької області діючи умисно на шкоду суверенітету, територіальної цілісності та недоторканості України в умовах воєнного стану перейшов на бік ворога представників збройних сил російської федерації, та на виконання отриманих від ЗС рф завдань, залучивши до своєї протиправної діяльності ОСОБА_14 , сприяє представникам окупаційної військ в організації підривної діяльності проти України, шляхом надання інформаційної допомоги та веде пропаганду серед мешканців м. Мелітополя»

(т. 1 а.п. 190)

- постанова прокурора відділу Запорізької обласної прокуратури про об`єднання матеріалів досудового розслідування від 03.08.2022 згідно з якої кримінальні провадження №0000061 від 13.03.2022 за ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 111, ч. 7 ст. 111-1 КК України та кримінальне провадження №0000272 від 31.03.2022 за ч. 5 ст. 111-1 КК України об`єднати в одне провадження під №0000061 від 13.03.2022;

(т. 1 а.п. 208-209)

- постанова прокурора відділу Запорізької обласної прокуратури про об`єднання матеріалів досудового розслідування від 31.05.2022 згідно з якої з кримінальні провадження №0000061 від 13.03.2022 за ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 111, ч. 7 ст. 111-1 КК України, №0000739 від 31.05.2022 за ч. 7 ст. 111-1 КК України та кримінальне провадження №0000740 від 31.05.2022 за ч. 7 ст. 111-1 КК України об`єднати в одне провадження під №0000061 від 13.03.2022;

(т. 1 а.п. 212-213)

- постанова прокурора відділу Запорізької обласної прокуратури про об`єднання матеріалів досудового розслідування від 18.08.2022 згідно з якої з кримінальні провадження №0000061 від 13.03.2022 за ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 111, ч. 7 ст. 111-1 КК України та кримінальне провадження №0000052 від 22.04.2022 за ч. 7 ст. 111-1 КК України об`єднати в одне провадження під №0000061 від 13.03.2022;

(т. 1 а.п. 216-217)

- постанова слідчого СВ УСБУ в Запорізької області від 03.01.2023 про зміну правової кваліфікації кримінальному провадженій №0000061 від 13.03.2022 в епізоді за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України на кримінальне правопорушення, передбачене ч. 7 ст. 111-1 КК України, а короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, викласти у наступній редакції: «У невстановлений досудовим розслідуванням час, громадяни України, зокрема ОСОБА_15 , ОСОБА_16 ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , та інші невстановлені на даний час досудового розслідування громадяни України, діючи умисно, добровільно та з власної ініціативи, зайняли посади в незаконно створеному правоохоронному органі т.зв. «Народная милиция», який створений на тимчасово окупованій території Мелітопольського району Запорізької області».

(т. 1 а.п. 233-234)

- постанова прокурора про виділення матеріалів досудового розслідування від 18.09.2023 згідно з якої з кримінального провадження №0000061 від 13.03.2022 копії та оригіналів матеріали досудового розслідування та їх доручення до матеріалів досудового розслідування кримінального провадження під №0001556 від 18.09.2023;

- постанова прокурора про виділення матеріалів досудового розслідування від 02.08.2024 згідно з якої з кримінального провадження №0001556 від 18.09.2023 виділити матеріали досудового розслідування за підозрою у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України (кримінальне провадження №0001200 від 02.08.2024;

(т. 2 а.п. 37-43)

- витяг з ЄРДР у кримінальному провадженню №0001200 від 02.08.2024, який підтверджує факт внесення відомостей до ЄРДР та початок проведення досудового розслідування з відповідною правовою кваліфікацією кримінальних правопорушень за ч. 7 ст. ст. 111-1 КК України. Підставою для внесення відомостей до ЄРДР стали матеріали правоохоронних органів про виявлення фактів вчинення чи підготовки до вчинення кримінальних правопорушень про те, що «Громадянин України ОСОБА_5 , перебуваючи у м. Мелітополь Запорізької області, яке з 25.02.2022 та станом на сьогоднішній день є тимчасово окупованою територією збройними формуваннями державою-агресором російської федерації, діючи умисно, з метою підтримання окупаційної влади, встановленої збройними формуваннями російської федерації, достовірно усвідомлюючи протиправність своїх дій та передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків, прийняв пропозицію невстановлених під час досудового розслідування осіб із числа представників збройних формувань російської федерації та окупаційної адміністрації держави-агресора, та приблизно у квітні 2022 року добровільно зайняв посаду «заступник начальника ГУ - начальник міліції громадської безпеки» (мовою оригіналу: «заместитель начальника ГО - начальник милиции общественной безопасности») у незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території Запорізької області, а саме «Мелітопольське районне управління Головного управління МВС в Запорізькій області» мовою оригіналу: «Мелитопольськое районное управление Главного управления МВД в Запорожской области», яке розташоване за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Чернишевського, буд. 37, та не пізніше лютого 2023 року змінено назву вказаного незаконного правоохоронного органу на «Управління Міністерства внутрішніх справ російської федерації «Мелітопольське»», мовою оригіналу «Управление Министерства внутренних дел Российской Федерации «Мелитопольское».»

(т. 2 а.п. 57-58)

- ухвала слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 19.08.2024, якою надано дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001200 від 02.08.2024 відносно підозрюваного ОСОБА_5 за ч. 7 ст. 111-1 КК України;

(т. 1 а.п. 126-134)

- ухвала слідчого судді Олександрівського (Жовтневого) районного суду м. Запоріжжя від 22.08.2024, якою застосовано відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою;

(т. 2 а.п. 72-81)

- ухвала слідчого судді Олександрівського (Жовтневого) районного суду м. Запоріжжя від 22.08.2024, якою накладено арешт шляхом заборони відчуження, користування та розпорядження на майно, яке належить ОСОБА_5 , а саме: на об`єкт нерухомого майна: земельна ділянка, кадастровий номер: :01:012:0147, площа (га): 0.0978, Дата державної реєстрації земельної ділянки: 04.12.2013, орган, що здійснив державну реєстрацію земельної ділянки: Управління Держземагентства у Мелітопольському районі Запорізької області яка на праві власності належить ОСОБА_5 у розмірі частки 1, розташований за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується відповідними інформаційними довідками; - об`єкт нерухомого майна: квартира, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 07, опис об`єкта: Загальна площа (кв.м): 72.6, житлова площа (кв.м): 36.6, Опис: квартира складається з трьох жилих кімнат, яка на праві спільної часткової власності належить ОСОБА_5 у розмірі частки 1/3, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується відповідними інформаційними довідками;

(т. 2 а.п. 91-99)

- ухвала слідчого судді Запорізького апеляційного суду від 07.08.2024, якою надано дозвіл на використання у кримінальному провадженні №0001200, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 02.08.2024 за підозрою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст.111-1 КК України, інформації, яка міститься у:

- протоколі про результати зняття інформації з електронних інформаційних систем №59/14/993т від 10.11.2022, додатку до нього DVD-R диску №59/14/531т від 10.11.2022;

а також процесуальних документах на підставі яких вказана інформація отримана, а саме:

- клопотання слідчого №59/14/К-1499т від 31.10.2022;

- ухвали Запорізького апеляційного суду №10/4437т від 02.11.2022; отриманих і складених у рамках досудового розслідування кримінального провадження №0000031 від 02.03.2022;

(т. 2 а.п. 148-149)

- постанова прокурора про виділення матеріалів досудового розслідування від 07.08.2024 згідно з якої з кримінального провадження №0000031 від 02.03.2022 до матеріалів досудового розслідування кримінального провадження №0001200 від 02.08.2024 наступні документи та матеріали:

- копію клопотання про дозвіл на проведення негласної слідчої (розшукової) дії №59/14/К-1499т від 31.10.2022;

- копію ухвали слідчого судді Запорізькою апеляційного суду №10/4437т від 02.11.2022;

- копію протоколу за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - зняття інформації з електронних інформаційних систем віл №59/14/993т від 10.11.2022 (в частині сторінок протоколу із порядковими номерами 1, 266, 267, 268, 269, 270, 505, 506), а також скан-копію протокол у форматі «.pdf»;

- копію диску формату DVD-R, реєстр. №59/14/326т від 17.05.2023, який є додатком до протоколу №59/14/531т від 10.11.2022 (який у встановленому законом порядку розсекречений актом №59/14/209дск від 12.11.2022);

- копія протоколу виготовлення копії додатку до протоколу про проведення негласних слідчих (розшукових) дій від 07.08.2024.;

(т. 2 а.п. 150-152)

Оцінка суду

При вирішенні питання про допустимість та належність досліджених доказів суд враховує, що Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за цим правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані ним докази (параграф 34 рішення у справі «Тейскера де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998 року, параграф 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканість, на повагу до приватного і сімейного життя (статті 5, 8 Конвенції) тощо.

Окрім цього, відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод, а також практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у п. 65 справи «Коробов проти України» (заява №39598/03, остаточне рішення від 21.10.2011 р.) зазначив, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірланд проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), n. 161, Series А., заява № 25). Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Аналізуючи вище перелічені докази в їх сукупності, провівши судовий розгляд в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акту, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому досліджені всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів, з точки зору достатності та взаємозв`язку, а також в сукупності з показаннями свідків, суд приходить до висновку, що вказані докази належні, оскільки вони підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, допустимі, оскільки вони отримані в порядку встановленому КПК України, достовірні, оскільки фактичні дані отримані з цих доказів, не спростовані жодним іншим доказом, наданим сторонами кримінального провадження.

Під час судового розгляду стороною захисту не ставилось питання щодо визнання будь-яких доказів сторони обвинувачення недостовірними чи недопустимими.

Захисниця ОСОБА_4 в судовому засіданні не заперечувала щодо розгляду даної справи в порядку спеціального судового провадження. Зазначила, що під час судового розгляду не знайшов свого підтвердження той факт, що ОСОБА_5 вчинив інкримінований йому злочин.

З огляду на досліджені судом докази, суд вважає ці твердження необґрунтованими та такі, які з об`єктивних причин не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду.

Враховуючи наведене, суд кваліфікує дії ОСОБА_5 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, як добровільне зайняття громадянином України посади в незаконних правоохоронних органах, створених на тимчасово окупованих територіях.

Мотиви призначення покарання та ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку і положення закону, якими керувався суд

При призначенні покарання, згідно з вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями, що містяться в п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з наступними змінами), суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, а також вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, якою передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових злочинів.

Зазначене узгоджується із положеннями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, якою встановлено, що кожен (…) при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно із законом.

При цьому, суд враховує позицію ЄСПЛ, що кримінальне покарання переслідує, як прийнято вважати, подвійну мету покарання і стримування від вчинення нових злочинів.

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».

Призначаючи покарання суд виходить із наступного

Відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України за ступенем тяжкості вчиненого злочину, останній віднесено до категорії особливо тяжкого злочину.

Обставин, які, відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , судом не встановлено.

Обставин, які, відповідно до ст. 67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , також не встановлено.

Приймаючи до уваги характер, ступінь тяжкості та суспільну небезпеку скоєного ОСОБА_5 кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, проте враховуючи також, що обвинувачений вчинив даний злочин умисно, усвідомлюючи свої дії, які полягли в добровільному зайнятті посади, в незаконних правоохоронних органах, створених на тимчасово окупованих територіях, суд приходить до висновку про необхідність призначення ОСОБА_5 покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції статті, з позбавленням права обіймати певні посади, з конфіскацією майна.

Приймаючи рішення про призначення додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна, суд враховує, що вказане додаткове покарання є обов`язковим у санкції вказаної статті.

Також, суд при прийняття рішення враховує правові висновки, викладені у постанові колегії Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 22.05.2018 року по справі №753/18479/16-к (провадження №51-520км18) та постанові колегії Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 21.06.2022 року по справі №171/869/21 (провадження №51-838км22) в частині можливості призначення додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю, в тому числі і до осіб, які на час вчинення зазначеного кримінального правопорушення не займали офіційно певні посади та не займалися офіційно певною діяльністю, з огляду на положення, передбачені ст. 55 КК України.

З вказаних правових висновків вбачається, що не є перешкодою для призначення додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю та обставина, що обвинувачений на момент ухвалення вироку не працює на певній посаді та не проводить діяльність, з використанням можливостей якої (яких) він вчинив кримінальне правопорушення.

В даному випадку суд вважає, що буде справедливим та співмірним покарання особі, яка визнана винуватою у здійсненні колабораційної діяльності, яке унеможливить певний період часу у майбутньому бути представником державної влади в Україні.

Призначаючи покарання суд враховує, що згідно ч. 1 ст. 59 КК України покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого і що згідно ч. 2 ст. 52 КК України, конфіскація майна відноситься до додаткових видів покарання.

Підстави для застосування положень ст. 69, 75 КК України відсутні, оскільки відсутні обставини, передбачені ст. 66 КК України, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення з огляду на вчинення ОСОБА_5 суспільно-небезпечного кримінального правопорушення у сфері злочинів проти основ Національної безпеки України.

Суд приходить до висновку, що за викладених вище обставин кримінального провадження та особи обвинуваченого, призначене судом покарання буде цілком справедливим та пропорційним, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності.

Крім того, враховуючи, що ОСОБА_5 вчинив особливо тяжкий злочин, який пов`язаний в добровільному зайнятті останнім посади в незаконних правоохоронних органах, створених на тимчасово окупованих територіях, на підставі ст. 54 КК України, суд вважає необхідним позбавити ОСОБА_5 спеціального звання - «підполковник міліції».

Враховуючи, що ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 22.08.2024 ОСОБА_5 в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави, то вказаний запобіжний захід до набрання вироком законної сили слід залишити незмінним.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 слід обраховувати з моменту звернення вироку до виконання, тобто із дня фактичного його затримання.

Процесуальні витрати згідно обвинувального акту у кримінальному провадженні відсутні.

Речові докази по справі відсутні.

Керуючись ст. ст. 323,369-376,615 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, та призначити йому покарання у виді 15 (п`ятнадцяти) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати будь-які посади в правоохоронних органах та органах влади строком на 15 років, з конфіскацією всього належного йому майна.

На підставі ст. 54 КК України позбавити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 спеціального звання - «підполковник міліції».

Обраний запобіжний захід ОСОБА_5 у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили - залишити незмінним.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту приведення вироку до виконання, тобто із дня фактичного його затримання.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Олександрівського (Жовтневого) районного суду м. Запоріжжя від 22.08.2024 шляхом заборони відчуження, користування та розпорядження на майно, яке належить ОСОБА_5 , а саме: на об`єкт нерухомого майна: земельна ділянка, кадастровий номер: :01:012:0147, площа (га): 0.0978, Дата державної реєстрації земельної ділянки: 04.12.2013, орган, що здійснив державну реєстрацію земельної ділянки: Управління Держземагентства у Мелітопольському районі Запорізької області яка на праві власності належить ОСОБА_5 у розмірі частки 1, розташований за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується відповідними інформаційними довідками; - об`єкт нерухомого майна: квартира, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 07, опис об`єкта: Загальна площа (кв.м): 72.6, житлова площа (кв.м): 36.6, Опис: квартира складається з трьох жилих кімнат, яка на праві спільної часткової власності належить ОСОБА_5 у розмірі частки 1/3, розташований за адресою: АДРЕСА_1 - залишити незмінним до фактичного виконання вироку в частині конфіскації всього належного йому майна на користь держави.

Речові докази відсутні.

Роз`яснити учасникам судового провадження право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана сторонами кримінального провадження до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти діб з дня проголошення вироку суду.

Інформацію про ухвалений вирок, опублікувати у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті суду.

Головуючий суддя ОСОБА_1