ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/1897/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" листопада 2025 р.

Дарницький районний суд міста Києва у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

під час проведення судового засідання в залі суду в м. Києві у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР № 0002127 від 28.05.2025 р. за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Києва, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

захисник ОСОБА_5 ,

потерпіла ОСОБА_6 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

встановив:

У Дарницькому районному суді м. Києва на розгляді перебуває вищевказане кримінальне провадження.

Прокурор в судовому засіданні заявив клопотання про продовження ОСОБА_3 раніше застосованого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, надавши суду його у письмовому вигляді. В обґрунтування заявленого клопотання прокурор посилається на те, що ОСОБА_3 може переховуватись від суду, враховуючи тяжкість покарання, яке загрожує йому у разі визнання винуватим у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років та може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Потерпіла підтримала позицію прокурора.

Захисник ОСОБА_5 заперечував проти заявленого клопотання прокурора, вказав, що ОСОБА_3 повністю визнає свою вину, і весь час сприяв досудовому розслідуванню. Потерпіла та свідки допитані у вказаному кримінальному провадженні, ризики зменшились. Просив змінити ОСОБА_3 запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт.

Обвинувачений підтримав думку захисника.

Заслухавши думки сторін кримінального провадження, вивчивши письмове клопотання прокурора щодо запобіжного заходу, суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Відповідно до ухвали суду Дарницького районного суду м. Києва від 16.09.2025 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_3 закінчується 14.11.2025.

На думку суду ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення обвинуваченим зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Відповідно до ст. 178 КПК України суд враховує ступінь тяжкості інкримінованого ОСОБА_3 кримінального правопорушення, яке кримінальний закон відносить тяжких злочинів проти життя та здоров`я особи, за вчинення якого у разі доведення його винуватості загрожує покарання до 8 років позбавлення волі, а також матеріали, які його характеризують, а саме: вік та стан його здоров`я (дані про те, що він не може утримуватись в умовах слідчого ізолятору в матеріалах кримінального провадження відсутні). Щодо ризику вчинити інше кримінальне правопорушення, суд зазначає, що ОСОБА_3 раніше не судимий, але неодноразово притягувався до відповідальності за злочини проти життя та здоров`я особи.

Ці обставини в сукупності з мірою покарання, яка загрожує обвинуваченому, в разі визнання його винуватим на переконання суду, підтверджують наявність високого ступеню ризиків переховування обвинуваченого від суду та можливості вчинити інші кримінальні правопорушення, що не дає достатніх підстав для зміни раніше обраного запобіжного заходу.

Необхідно зазначити, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою. Обираючи строк тримання під вартою обвинуваченому, суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише його права, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Щодо зобов`язання суду встановленого ч. 3 ст. 183 КПК України про визначення розміру застави достатньої для виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно п. 2 ч. 5 ст. 182 Кримінального процесуального кодексу України розмір застави визначається щодо особи, обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При визначенні розміру застави, суд враховує не лише обсяг обвинувачення, а виходить із тих позицій Європейського суду з прав людини, рішення «Гафа проти Мальти», відповідно до яких розмір застави повинен бути встановлений з огляду на особу підсудного, належну йому власність, його стосунки з поручителями, іншими словами, з огляду на впевненість у тому, що перспектива втрати застави або заходи проти його поручителів у випадку його неявки до суду буде достатньою для того, щоб стримати його від втечі. Органи влади повинні докладати максимум зусиль як для встановлення належного розміру застави, так під час вирішення питання про необхідність продовження тримання під вартою.

Враховуючи викладене зокрема, майновий та сімейний стан ОСОБА_3 , тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, перелічені вище ризики для кримінального провадження, які зменшуються з огляду на досліджені в суді докази та стадію судового провадження, суд вважає за потрібне визначити заставу ОСОБА_7 відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 Кримінального процесуального кодексу України у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242 240 гривень.

Керуючись статтями 177, 182, 395, 331 КПК України, суд

постановив:

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_3 - задовольнити частково. У задоволенні клопотання захисника про зміну запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт - відмовити.

Продовжити застосований відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор», строком на 60 днів, тобто до 08 січня 2026 включно.

Визначити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 заставу у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242 240 гривень.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України, у разі внесення застави покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки: прибувати до суду за першою вимогою; не відлучатись з населеного пункту, де проживає, без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи, утримуватися від спілкування з свідками у цьому кримінальному провадженні.

Визначити строк дії покладених на ОСОБА_3 ухвалою суду обов`язків - 60 днів з моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави у розмірі, визначеному судом.

Ухвала суду підлягає апеляційному оскарженню безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1