Справа № 457/560/25 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/504/25 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2025 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в режимі відеоконференції апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 захисника неповнолітньої ОСОБА_7 на ухвалу Трускавецького міського суду Львівської області від 14 квітня 2025 року про застосування заходів виховного характеру,-

з участю: прокурора ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_6

встановила:

цією ухвалою задоволено клопотання.

Застосовано стосовно неповнолітньої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 1 статті 296 КК України, примусовий захід виховного характеру у виді обмеження дозвілля та особливих вимог до поведінки строком на 1 рік, а саме:

- обмежено неповнолітній ОСОБА_7 спілкування з потерпілим ОСОБА_9 , заборонено їй наближатися до нього у громадських місцях ближче ніж на 50 метрів, заборонено ведення листування, телефонних переговорів або контактування з ним через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб;

- заборонено неповнолітній ОСОБА_7 з 21-00 години вечора до 06-00 годин ранку кожної доби відвідування парків та розважальних закладів без супроводу батьків, чи інших осіб, які їх замінюють.

Застосовано стосовно неповнолітнього ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який вчинив суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 1 статті 296 КК України, примусовий захід виховного характеру у виді обмеження дозвілля та особливих вимог до поведінки строком на 1 рік, а саме:

- обмежено неповнолітньому ОСОБА_10 спілкування з потерпілим ОСОБА_9 , заборонено йому наближатися до нього у громадських місцях ближче ніж на 50 метрів, заборонити ведення листування, телефонних переговорів або контактування з ним через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб;

- заборонено неповнолітньому ОСОБА_10 з 21-00 години вечора до 06-00 годин ранку кожної доби відвідування парків та розважальних закладів без супроводу батьків, чи інших осіб, які їх замінюють.

Застосовано стосовно неповнолітньої ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 1 статті 296 КК України, примусовий захід виховного характеру у виді обмеження дозвілля та особливих вимог до поведінки строком на 1 рік, а саме:

- обмежено неповнолітній ОСОБА_11 спілкування з потерпілим ОСОБА_9 , заборонено їй наближатися до нього у громадських місцях ближче ніж на 50 метрів, заборонено ведення листування, телефонних переговорів або контактування з ним через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб;

- заборонено неповнолітній ОСОБА_11 з 21-00 години вечора до 06-00 годин ранку кожної доби відвідування парків та розважальних закладів без супроводу батьків, чи інших осіб, які їх замінюють.

Вирішено питання з речовими доказами.

Згідно ухвали, 14.03.2025 приблизно о 20 годині 35 хвилин, неповнолітня ОСОБА_7 разом з неповнолітнім ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та неповнолітньою особою, обвинувальний акт щодо якої у кримінальному провадженні №0000081 від 20.03.2025 скеровано в Трускавецький міський суд, перебуваючи біля магазину «Буд Майстер» на вулиці Мазепи, 42/1, м.Трускавці, діючи умисно, з винятковим цинізмом, будучи в громадському місці, грубо порушуючи громадський порядок, протиставляючи себе загальновизнаним у суспільстві правилам поведінки та моралі, з метою знущання над людиною, яка перебуває в безпорадному стані, бажаючи самоствердитись за рахунок її публічного приниження, демонструючи свою фізичну перевагу та зверхність, підбігла до ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який є особою з інвалідністю першої групи з дитинства, та якого неповнолітня ОСОБА_11 силою утримувала за куртку та праву руку, не даючи можливості втекти від них. При цьому ОСОБА_7 , відкрито тримаючи у руках свій мобільний телефон «Iphone 13» ІМЕІ 1: НОМЕР_1 ; ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , реалізуючи свій протиправний умисел та усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, з хуліганських спонукань та з мотивів явної неповаги до суспільства, грубо порушуючи громадський порядок, діючи з особливим цинізмом, усвідомлюючи, що знаходиться у громадському місці, разом з ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та неповнолітньою особою, обвинувальний акт щодо якої у кримінальному провадженні №0000081 від 20.03.2025 скеровано в Трускавецький міський суд, публічно насміхалася над потерпілим ОСОБА_9 , висловлювалася в його сторону нецензурними словами та знімала на відео, як ОСОБА_11 разом з неповнолітньою особою, обвинувальний акт щодо якої у кримінальному провадженні №0000081 від 20.03.2025 скеровано в Трускавецький міський суд, наносили потерпілому численні удари долонями рук по спині, не давали можливості втекти, після чого ОСОБА_10 , підійшов до потерпілого ззаду, та наніс йому чотири удари стопою ноги в область тазу, стягнув з нього штани, оголивши йому ноги до колін та спідню білизну, тим самим принизивши його честь та гідність. Будучи осміяним та приниженим, потерпілий ОСОБА_9 , з опущеними до колін штанами, вирвався від ОСОБА_11 , однак вона знову наздогнала його та нанесла йому ще п`ять ударів долонею лівої руки в потиличну ділянку голови, а ОСОБА_7 продовжувала голосно насміхатися з його безпорадного стану та знімати на мобільний телефон, чим продемонструвала свою зневагу до загальноприйнятих норм моралі у суспільстві, допоки потерпілий не вирвався від ОСОБА_11 та втік з місця події.

Таким чином, ОСОБА_7 вчинила суспільно небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливим цинізмом (хуліганство).

14.03.2025 приблизно о 20 годині 35 хвилин, неповнолітній ОСОБА_10 разом з неповнолітньою ОСОБА_7 та неповнолітньою особою, обвинувальний акт щодо якої у кримінальному провадженні №0000081 від 20.03.2025 скеровано в Трускавецький міський суд, перебуваючи біля магазину «Буд Майстер» на вулиці Мазепи, 42/1, в м.Трускавці, діючи умисно, з винятковим цинізмом, будучи в громадському місці, грубо порушуючи громадський порядок, протиставляючи себе загальновизнаним у суспільстві правилам поведінки та моралі, з метою знущання над людиною, яка перебуває в безпорадному стані, бажаючи самоствердитись за рахунок її публічного приниження, демонструючи свою фізичну перевагу та зверхність, підійшов до потерпілого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який є особою з інвалідністю першої групи з дитинства, та якого неповнолітня ОСОБА_11 силою утримувала за куртку та праву руку, не даючи можливості втекти від них.

При цьому ОСОБА_10 , достовірно знаючи, що ОСОБА_7 фіксує його суспільно небезпечне діяння на свій мобільний телефон марки «Iphone 13», реалізуючи свій протиправний умисел та усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, з хуліганських спонукань та з мотивів явної неповаги до суспільства, грубо порушуючи громадський порядок, протиставляючи себе загальновизнаним у суспільстві правилам поведінки та моралі, діючи з особливим цинізмом, усвідомлюючи, що знаходиться у громадському місці, разом з ОСОБА_7 , ОСОБА_11 та неповнолітньою особою, обвинувальний акт щодо якої у кримінальному провадженні №0000081 від 20.03.2025 скеровано в Трускавецький міський суд, публічно насміхався над потерпілим ОСОБА_9 та висловлювався в його сторону нецензурними словами. Після того, як ОСОБА_11 разом з неповнолітньою особою, обвинувальний акт щодо якої у кримінальному провадженні №0000081 від 20.03.2025 скеровано в Трускавецький міський суд, нанесли потерпілому численні удари долонями рук по спині, ОСОБА_10 підійшов до нього ззаду та наніс чотири удари стопою ноги в область тазу, після чого обома руками стягнув з нього штани, оголивши йому ноги до колін та спідню білизну, тим самим принизивши його честь та гідність, чим продемонстрував свою зневагу до загальноприйнятих норм моралі у суспільстві, допоки потерпілий не вирвався від ОСОБА_11 , яка нанесла йому ще п`ять ударів долонею лівої руки в потиличну ділянку голови, та втік з місця події.

Таким чином, ОСОБА_10 вчинив суспільно небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливим цинізмом (хуліганство).

14.03.2025 приблизно о 20 годині 35 хвилин, неповнолітня ОСОБА_12 разом з неповнолітніми ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та неповнолітньою особою, обвинувальний акт щодо якої у кримінальному провадженні №0000081 від 20.03.2025 скеровано в Трускавецький міський суд, перебуваючи біля магазину «Буд Майстер» на вулиці Мазепи, 42/1, м.Трускавці, діючи умисно, з винятковим цинізмом, будучи в громадському місці, грубо порушуючи громадський порядок, протиставляючи себе загальновизнаним у суспільстві правилам поведінки та моралі, з метою знущання над людиною, яка перебуває в безпорадному стані, бажаючи самоствердитись за рахунок її публічного приниження, демонструючи свою фізичну перевагу та зверхність, наздогнала потерпілого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який є особою з інвалідністю першої групи з дитинства, та силою утримувала його за куртку і праву руку, не даючи можливості втекти від них.

Реалізуючи свій протиправний умисел та усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, ОСОБА_11 , з хуліганських спонукань та з мотивів явної неповаги до суспільства, грубо порушуючи громадський порядок, протиставляючи себе загальновизнаним у суспільстві правилам поведінки та моралі, діючи з особливим цинізмом, усвідомлюючи, що знаходиться у громадському місці, разом з ОСОБА_7 , ОСОБА_10 та неповнолітньою особою, обвинувальний акт щодо якої у кримінальному провадженні №0000081 від 20.03.2025 скеровано в Трускавецький міський суд, публічно насміхалася над потерпілим ОСОБА_9 та висловлювалися в його сторону нецензурними словами. Після чого ОСОБА_11 разом з неповнолітньою особою, обвинувальний акт щодо якої у кримінальному провадженні №0000081 від 20.03.2025 скеровано в Трускавецький міський суд, нанесла потерпілому п`ять ударів долонею правої руки по спині, при цьому ОСОБА_9 намагався від них втекти. Однак ОСОБА_11 знову схопила потерпілого обома руками за корпус тіла та утримувала силою, а ОСОБА_10 підійшов до нього ззаду та наніс чотири удари стопою ноги в область тазу, після чого обома руками стягнув з нього штани, оголивши йому ноги до колін та спідню білизну. Будучи осміяним та приниженим, потерпілий ОСОБА_9 , з опущеними до колін штанами, вирвався від ОСОБА_11 , однак вона знову наздогнала його та нанесла йому ще п`ять ударів долонею лівої руки в потиличну ділянку голови, після чого потерпілий втік з місця події.

Таким чином, ОСОБА_11 вчинила суспільно небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливим цинізмом (хуліганство).

Начальник СД ВП № 2 Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_13 звернулася з клопотаннями, погодженими з прокурором Дрогобицької окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_14 , про застосування примусових заходів виховного характеру стосовно ОСОБА_7 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у виді обмеження дозвілля та особливих вимог до поведінки строком на 1 рік.

На цю ухвалу адвокат ОСОБА_6 захисник неповнолітньої ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, просить оскаржувану ухвалу в частині застосування примусових заходів виховного характеру стосовно неповнолітньої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 1 статті 296 КК України. Ухвалити нову ухвалу якою кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити за відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що судом однобічно, неповно та неправильно оцінено докази в ході судового розгляду, зокрема відеозапис, протокол огляду відеозапису, а також покази ОСОБА_7 , ОСОБА_11 та ОСОБА_10 .

На думку апелянта, під час судового розгляду судом не здобуто доказів, про вчинення ОСОБА_7 якихось активних дій по відношенню до потерпілого ОСОБА_9 , а також не встановлення, що такі дії вчинялись з винятковим цинізмом з метою протиставлення себе загальновизнаним у суспільстві правилам поведінки та моралі, та з метою знущання над потерпілим, який перебуває в безпорадному стані, тим самим бажаючи самоствердитись за рахунок її публічного приниження.

В ході судового засідання ОСОБА_7 підтвердила, що данні обставини конфлікту мали місце, проте вона не вчиняла якихось дій по відношенню до потерпілого з метою свого протеставлення перед потерпілим ОСОБА_9 . Як зазначила ОСОБА_7 вона знімає на власний телефон всі події які відбуваються навколо неї, таким чином вона веде свій блог в інтернеті. Також в той день - 14.03.25 вона на свій телефон знімала всі події які відбувались навколо неї, як до конфліктної ситуації, так і після, що підтверджується наявними відеофайлами, які були виявлені 20.03.2025 на її мобільному телефоні. Перелік відеофайлів за 14.03.2025 року містяться в Протоколі огляду відеозаписів від 03.04.3025 року на 2 аркуші.

Окрім відеофайла на якому зафіксовані події конфлікту - 14.03.2025 року о 20:35 годин (відеофайл KETN0071 від 15.03.2025 року), на телефоні також знаходились інші відео файли, зняті до часу до конфлікту та після нього.

Наголошує, що при перегляді відеофайлу KETN0071 датованого 15.03.2025 року, що відображено в Протоколі огляду відеозаписів від 03.04.2025 року (аркуш 4 протоколу), вбачається, що ОСОБА_7 , дій по відношенню до потерпілого не вчиняє, лише сміється, про що в протоколі зазначено: «При цьому вона сміється.» та говорить «Арсен! Та успокойся». На відео « чутно висловлювання нецензурною лайкою», проте хто сказав данні слова та кому вони адресовані, в ході судового слідства не встановлено.

На переконання захисника, відповідно до матеріалів справи ОСОБА_7 не вчиняла активних дій по відношенню до потерпілого, не знущалась над ним з метою самоствердитись за рахунок його публічного приниження, не торкалась його та не наносила ударів з метою демонстрації фізичної переваги та зверхності. ОСОБА_7 не приймала участь в конфлікті, а лише спостерігала за ним, знімаючи його на телефон, її дії не носили зухвалий виклик соціальному оточенню. Обстановка й обставини події конфлікту, динаміка його розвитку й об`єктивні ознаки поведінки ОСОБА_7 не свідчить про її бажанням протиставити себе суспільству, продемонструвати зневагу до загальноприйнятих норм і правил поведінки, не супроводжувалась особливою зухвалістю у виді приниження гідності потерпілого, поєднаного з насильством над ним. Під час конфлікту ОСОБА_7 навпаки зверталась до ОСОБА_10 , просила припинити дії, намагаючись його заспокоїти, говорила «Арсен! Та успокойся».

Стверджує, що в діях ОСОБА_7 відсутня об`єктивна сторона злочину у вигляді грубого порушення громадського порядку, що супроводжується винятковим цинізмом, відсутня суб`єктивна сторона у вигляді активних дій по відношенню до потерпілого, а також відсутній мотив у вигляді явної неповаги до суспільства, у зв`язку з чим в діях ОСОБА_7 відсутній склад кримінального правопорушення передбачений ч. 1 ст. 296 КК України.

Судовий розгляд в суді апеляційної інстанції, відповідно до положень ч.4 ст.405 КПК України, проведено за відсутності неповнолітньої ОСОБА_7 , її законного представника ОСОБА_15 , які будучи повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання апеляційного суду не з`явилися.

Заслухавши суддю-доповідача, виступ захисника, який просив задоволити апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, просив залишити без змін ухвалу суду, дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги; колегія суддів дійшла висновку про таке.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України (далі КПК), суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до положень ст.1 КПК порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.

Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.

Відповідно до положень ст. 2 КПК, одним із завдань кримінального провадження є застосування до кожного учасника кримінального провадження належної правової процедури.

Відповідно до ст.ст. 8, 9 КПК кримінальне провадження здійснюється з додержанням засад законності та верховенства права, згідно з якими людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями і визначають зміст та спрямованість діяльності держави.

Законність, як загальна засада кримінального провадження, полягає в забезпеченні єдиного порядку кримінального провадження в усіх кримінальних провадженнях, неухильному дотриманні процесуальної форми та передбаченої процедури, однаковості застосування закону і поширюється на всі стадії та інститути кримінального процесу, всіх його суб`єктів, усі дії і процесуальні рішення.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Тобто, обов`язковою умовою прийняття законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення є неухильне дотримання вимог кримінального процесуального законодавства на всіх стадіях судового розгляду.

Особливості кримінального провадження щодо неповнолітніх визначені Главою 38 КПК «Кримінальне провадження щодо неповнолітніх».

Відповідно до положень ст.498 КПК кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно ч.2 ст.97 КК України примусові заходи виховного характеру, передбачені ч.2 ст.105 цього Кодексу, суд застосовує і до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу.

В свою чергу, ст.105 КК України передбачає, що примусові заходи виховного характеру, перелік яких визначений частиною другою цієї статті, можуть бути застосовані до неповнолітнього.

Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 15.05.2006 року «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» передбачено, що примусові заходи виховного характеру можна застосовувати до особи, яка у віці від 14 до 18 років учинила злочин невеликої тяжкості або середньої тяжкості, а також особи, котра у період від 11 років до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, учинила суспільно небезпечне діяння, що має ознаки дії або бездіяльності, передбачених Особливою частиною КК України.

Відповідно до ч.2 ст.500 КПК судовий розгляд завершується постановленням ухвали про застосування примусових заходів виховного характеру або про відмову в їх застосуванні.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону та на законних підставах, виходячи з наступного.

Так, свої висновки про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, місцевий суд обґрунтував, покликаючись, зокрема, на: дані в суді першої інстанції показання неповнолітньою ОСОБА_7 , яка вину визнала повністю, додатково пояснила, що вона всі події, які відбулися з потерпілим 14.03.2025 о 20.35 год. знімала на свій мобільний телефон і виражалася нецензурною лайкою. Організатором побиття була ОСОБА_16 , активну участь у побитті потерпілого брав також ОСОБА_17 ; крім того, судом вказано, що винуватість стверджується письмовими доказами, які безпосередньо досліджені судом, а саме: протоколами огляду відеозаписів від 02.04.2025, протоколом огляду відеозаписів від 03.04.2025, протоколом огляду предмета від 20.03.2025, протоколом огляду від 20.03.2025.

Дослідивши відповідно до ст. 94 КПК України вищевказані докази і визнавши їх належними та допустимими, оцінивши їх у сукупності з іншими фактичними даними, місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Захисник стверджує, що ОСОБА_7 не вчиняла активних дій щодо потерпілого, не виявляла виняткового цинізму та не протиставляла себе суспільству, а лише «знімала події на телефон» та «вела блог». Проте такі твердження спростовуються дослідженими судом доказами та встановленими фактичними обставинами.

Із матеріалів провадження встановлено, що ОСОБА_7 голосно та публічно насміхалася з потерпілого особи з інвалідністю І групи; висловлювалася на його адресу нецензурними словами; здійснювала відеофіксацію приниження потерпілого з очевидною метою подальшого поширення, що саме по собі свідчить про демонстративну зневагу до загальноприйнятих норм моралі. Крім того, вона перебувала поруч під час нанесення іншим неповнолітніми ударів потерпілому, фактично схвалюючи вчинення насильницьких дій. Зазначені обставини підтверджуються протоколами огляду відеозаписів та письмовими доказами, безпосередньо дослідженими судом першої інстанції. Отже, такі дії за своєю сутністю виходять далеко за межі пасивного «спостереження» відповідають об`єктивній стороні діяння, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України. При цьому, посилання захисника на нейтральний характер поведінки ОСОБА_7 , колегія суддів вважає надуманими та такими, що спростовуються фактичними обставинами.

Щодо тверджень захисника про те, що ОСОБА_7 лише «знімала все навколо» і не сприяла приниженню, наявність інших відеофайлів, то на переконня колегії суддів, вказане не свідчить про відсутність складу суспільно небезпечного діяння та не заперечує її хуліганських спонукань.

Стосовно доводів про відсутність у діях ОСОБА_7 складу суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, колегія суддів зазначає, що вони є необґрунтованими та спростовуються матеріалами провадження. Суд першої інстанції обґрунтовано встановив, що дії ОСОБА_7 полягали у публічному та демонстративному приниженні людини, вчиненому щодо особи у безпорадному стані, були поєднані з застосуванням насильства до потерпілого іншими неповнолітніми, яке вона фактично схвалювала, та були зняті на відео з відвертим глузуванням. Такі обставини повністю відповідають ознакам «особливого цинізму» й відповідно до усталеної судової практики утворюють об`єктивну сторону хуліганства.

Колегія суддів відзначає, що навіть відсутність ударів чи фізичного впливу з боку ОСОБА_7 не виключає її участі у вчиненні суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння передбаченого, ч.1 ст. 296 КК України, оскільки її поведінка була однаково сприяла публічному приниженню потерпілого.

Посилання захисника на ст. 284 КПК України є необґрунтованим, оскільки суд першої інстанції детально встановив фактичні обставини справи, що свідчать про наявність усіх елементів складу суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, крім цього, сама ОСОБА_7 повністю визнала свою вину, включно з обставинами глузування, лайки та зйомки приниження потерпілого на телефон, в свою чергу обставини, наведені в апеляційній скарзі, не спростовують встановленого судом, а ґрунтуються на вибірковому трактуванні доказів і припущеннях. Отже, відсутні правові підстави для закриття провадження, як того просить захисник.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, ґрунтуються на неправильному тлумаченні доказів та не відповідають фактичним обставинам справи.

Суд першої інстанції всебічно, повно та об`єктивно дослідив докази, правильно встановив фактичні обставини та обґрунтовано дійшов висновку про наявність у діях ОСОБА_7 ознак суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, та правомірно застосував до неї примусовий захід виховного характеру.

Під час розгляду цього провадження в суді першої інстанції було створено необхідні умови для реалізації сторонами принципів змагальності й диспозитивності, закріплених у статтях 22 та 26 КПК. Сторони користувалися рівними правами та свободою у наданні доказів, дослідженні й доведеності їх переконливості перед судом.

Таким чином, суд першої інстанції належно та повно оцінив і перевірив усі зібрані по справі докази. Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б тягли скасування чи зміну ухвали, колегією суддів не встановлено. Відтак ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, і таку слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

постановила:

ухвалу Трускавецького міського суду Львівської області від 14 квітня 2025 року про застосування заходів виховного характеру залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 захисника неповнолітньої ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції шляхом подання касаційної скарги на протязі трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4