Справа № 405/7035/25
провадження № 1-кс/405/2920/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.11.2025 м. Кропивницький

Слідчий суддя Подільського районного суду м. Кропивницького ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваної ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області ОСОБА_6 , яке погоджене з заступником начальнику відділу Кіровоградської обласної прокуратури ОСОБА_7 у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 09.10.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000644 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Марто-Іванівка, м. Олександрія, Кіровоградської області, громадянки України, яка зареєстрована та проживала до затримання адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

до Подільського районного суду м. Кропивницького від старшого слідчого в особливо важливих справах відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області ОСОБА_6 надійшло клопотання про застосування до підозрюваної ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Клопотання про застосування запобіжного заходу слідчим мотивовано тим, що органом досудового розслідування ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України; існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та неможливість їх запобігання в разі застосування менш суворого запобіжного заходу.

В судовому засіданні прокурор просив задовольнити клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за викладених у клопотання підстав.

Захисник просила відмовити в задоволенні клопотання про застосування до її підзахисної запобіжного заходу у виді тримання під вартою та застосувати менш суворий запобіжний захід у виді домашнього арешту з тих підстав, що: заявлені стороною обвинувачення ризики є недоведеними; ОСОБА_4 має міцні та сталі соціальні зв`язки; її підзахисна єдина, хто має право піклуватись за дитиною, яка має інвалідність з дитинства.

Підозрювана підтримала захисника та додала, що: вчинила злочин через те, що гроші були необхідні для лікування її сина, яка є дитиною з інвалідністю. Кається та розуміє, що вчинила неправильно; просила врахувати, що вона заміжня, але чоловік після контузії перебуває вдома, разом з нею, не працює. Дитині, якій з 18.11.2010 встановлено інвалідність, яка має інклюзію та по теперішній час навчається з асистентом у дев`ятому класі, потрібен постійний нагляд з її боку та операції майже кожен місяць.

Вивчивши клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до ОСОБА_4 , дослідивши матеріали, якими стороною обвинувачення обґрунтовано клопотання, заслухавши доводи прокурора, думку підозрюваного та його захисника, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Слідчим суддею встановлено, що слідчими відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 09.10.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000644 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.

11.11.2025 о 13 год. 20 хв. на підставі ст. 208 КПК України, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, затримано ОСОБА_4

12.11.2025, у порядку та в строки передбачені 277 КПК України, повідомлено ОСОБА_4 , про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України. Згідно повідомлення про підозру від 12.11.2025, ОСОБА_4 підозрюється у тому, що: маючи умисел на отримання грошових коштів незаконним шляхом, з метою особисто збагачення ОСОБА_4 , враховуючи положення нормативно-правових актів України щодо військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації, вибудувавши довірливі відносини із ОСОБА_8 , вчинила ряд дій, спрямованих на одержання грошових коштів злочинним шляхом.

Так, відповідно до «Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки» (затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 р. № 154), територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань:

-ведуть військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також облік громадян України, які уклали контракт добровольця територіальної оборони, ветеранів війни та військової служби, та інших осіб, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб;

-здійснюють ознайомлення громадян України з їх правами та обов`язками під час взяття на військовий облік, направлення для проходження базової військової служби, призову на військову службу та проходження зборів, а Центральне управління та регіональні органи СБУ, відповідні підрозділи розвідувальних органів України - під час призову на військову службу та проходження зборів;

-оформлюють та видають військово-облікові документи призовникам, військовозобов`язаним та резервістам;

-забезпечують захист цілісності бази Реєстру, його апаратного та програмного забезпечення, достовірності даних Реєстру, захист від несанкціонованого доступу, незаконного використання, копіювання, спотворення, знищення даних Реєстру, безпеку персональних даних відповідно до Законів України Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів, Про захист інформації в інформаційно-комунікаційних системах, Про захист персональних даних та міжнародних договорів у сфері захисту інформації, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України.

Так, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вересні 2025 року мала намір відшукати законні способи зняття із розшуку та військового обліку свого зятя ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Про вказані обставини ОСОБА_8 повідомила свою знайому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В цей час, у ОСОБА_4 виник злочинний умисел на отримання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, а саме на рішення посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_4 щодо прийняття рішення про внесення відомостей до електронної системи «Оберіг», з метою зняття позначки «Розшук» по військовому обліку ОСОБА_9 .

Так, реалізуючи свій злочинний план, спрямований на отримання від ОСОБА_8 неправомірної вигоди, за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, а саме на рішення посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_4 щодо прийняття рішення про внесення відомостей до електронної системи «Оберіг», ОСОБА_4 у вересні 2025 (точної дати та часу не встановлено) перебуваючи на біля магазину «АТБ», який знаходиться за адресою: місто Олександрія, Кіровоградської області, вулиця Гетьмана Мазепи, будинок, 19, достовірно розуміючи що її дії є протиправними, діючи умисно, з метою особистого незаконного збагачення, запропонувала ОСОБА_8 за надання неправомірної вигоди в розмірі 700 євро здійснити вплив на прийняття рішення уповноваженими особами ІНФОРМАЦІЯ_4 , щодо внесення відомостей до електронної системи «Оберіг», з метою зняття позначки «Розшук» по військовому обліку ОСОБА_9 , зазначивши при цьому, що у разі не зняття вказаної позначки ОСОБА_9 буде розшукано та призвано на військову службу.

Таким чином, ОСОБА_4 маючи на меті отримання неправомірної вигоди для себе стала на шлях протиправної діяльності у сфері службової діяльності та професійної діяльності, пов`язаної з наданням публічних послуг, шляхом обіцянки ОСОБА_8 здійснити вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, а саме на рішення посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_4 щодо внесення відомостей до електронної системи «Оберіг», при цьому посилаючись на свої зв`язки із такими посадовими особами.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного наміру, спрямованого на отримання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, 31.10.2025, близько 15 години 00 хвилин, на вимогу ОСОБА_4 , ОСОБА_8 прибула до будівлі магазину «Торговий Дім», за адресою: місто Олександрія, Кіровоградської області, проспект Соборний, будинок, 162, де вони зустрілись та обговорили порядок подальших дій для отримання результату у вигляді зняття позначки «Розшук» у ОСОБА_9 та безпосередньо передачі неправомірної вигоди ОСОБА_10 .

В подальшому, 31.10.2025 продовжуючи перебувати поруч із вищевказаним магазином, близько 15 години 10 хвилин, в ході бесіди на вимогу ОСОБА_4 . ОСОБА_8 передала першу частину раніше обумовленої суми неправомірної вигоди - 25 000 гривень, за вирішення питання про знаття позначки «Розшук» у ОСОБА_9 по військовому обліку, купюрами (гривні) номіналом по 1000 (тисяча), у кількості 25 (двадцять п`ять) штук. Вказані кошти ОСОБА_4 поклала до своєї жіночої сумки та повідомила, що скоро потрібно буде передати решту суми неправомірної вигоди у розмірі 9 000 грн.

У подальшому, 10.11.2025 близько 17 години 00 хвилин, ОСОБА_4 зателефонувала на мобільний телефон ОСОБА_8 з вимогою передати їй решту суми неправомірної вигоди та визначали дату, час та місце для цього.

11.11.2025 о 13 годині 00 хвилин ОСОБА_8 за вказівкою ОСОБА_4 прибула до кав`ярні «Sibs», яка знаходиться за адресою: місто Олександрія, Кіровоградської області, вулиця Григорія Усика, будинок, 36, де зустрілась із останньою та передала їй неправомірну вигоду в сумі 9 000 грн.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.

Так, діючий Кримінальний процесуальний Кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, що за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» («Нечипорук і Йонкало проти України», no. 42310/04, §219, 21 квітня 2011 року).

Рішенням ЄСПЛ у справі "Кавала проти Туреччини" (заява №28749/18) встановлено відсутність потреби, щоб особі, яку затримали, в кінцевому рахунку було пред`явлено обвинувачення або представлено перед судом. Метою затримання є подальше розслідування кримінальної справи шляхом підтвердження або зняття підозр, які є підставою для затримання. Таким чином, факти, які викликають підозру, не повинні бути такого ж рівня, як ті, які необхідні для обґрунтування обвинувального вироку або навіть притягнення до відповідальності, що настає на наступному етапі процесу кримінального розслідування.

Разом із тим, "обґрунтованість" підозри, на якій засновується арешт, є важливою частиною гарантії, встановленої у п. 1 (с) ст. 5. Слова "обґрунтована підозра" означають наявність фактів чи відомостей, які б задовольняли об`єктивного спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила правопорушення. Однак те, що може бути визнано "розумним", залежить від усіх обставин. Відповідно, оцінюючи обґрунтованість підозри, необхідно встановити, чи забезпечена сутність гарантії, передбаченої п. 1 (с) ст. 5. Отже, повинні існувати факти чи відомості про те, що заарештовану особу обґрунтовано підозрюють у вчиненні передбачуваного злочину.

Обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 §1(с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 §1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» («K.-F. проти Німеччини», 27 листопада 1997, §57).

Термін "обґрунтованість" також означає поріг, який підозра повинна подолати, щоб задовольнити об`єктивного спостерігача щодо ймовірності звинувачень.

Надані стороною обвинувачення докази, а саме: протокол допиту свідка від 05.11.2025 ОСОБА_8 , протокол про застосування заздалегідь ідентифікованих (помічених) засобів від 11.11.2025, протокол обшуку затриманої особи від 11.11.2025, протокол допиту свідка ОСОБА_8 від 11.11.2025, в своїй сукупності свідчать про обґрунтованість підозри, про яку повідомлено ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.

Вирішуючи питання про встановлення ризиків, які передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, на які посилається сторона обвинувачення, слідчим суддею наголошується, що при встановлення наявності/відсутності таких ризиків, слідчий суддя має виходити виключно з конкретної оцінки фактів, сукупність яких може доводити або спростовувати вірогідність вчинення підозрюваним протиправних дій. При цьому, оцінка до вчинення підозрюваним таких дій виходить із: суворості можливого покарання, особи підозрюваного, характеризуючих даних, та інших обставин, які в кожному випадку є індивідуальними та давали слідчому судді прийти до обґрунтованого переконання, що такі дії підозрюваним можуть бути вчиненні, і без застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як запобіжний захід, його неможливо уникнути, і така поведінка підозрюваного є потенційно можливою та прогнозованою.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Кримінальний процесуальний кодекс України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме або вже здійснив відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Ризики, які наведені слідчим в клопотанні та підтримані прокурором у судовому засіданні, які передбачені п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя вважає доведеними, за наступного:

-щодо ризику передбаченого п. 1 кримінальне правопорушення у якому підозрюється ОСОБА_4 , є тяжким кримінальним правопорушенням, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волік строком від трьох до восьми років, що в сукупності з іншими обставинами може свідчити про існування мотивів та підстав для підозрюваної переховуватися від суду. Означене покарання в разі визнання ОСОБА_4 винуватою може бути призначене до реального відбування без можливості застосування правил ст. 69, 75 КК України (пільгових інститутів призначення покарання), що в сукупності з іншими обставинами може свідчити про існування мотивів та підстав для підозрюваної переховуватися від суду.

Така позиція відповідає практиці ЄСПЛ. Зокрема в рішенні від 26.06.2001 у справі «Ilijkov v. Bulgaria» (§ 80, заява № 33977/96) суд зазначив, що суворість можливого вироку є відповідним елементом в оцінці ризику ухилення, а погляд на серйозність обвинувачення проти заявника давав уповноваженим органам можливість обґрунтовано вважати, що такий початковий ризик був встановлений.

Співставлення можливих негативних наслідків для підозрюваної у вигляді її можливого ув`язнення у невизначеному майбутньому з можливим засудженням до покарання у виді позбавлення волі у найближчій перспективі доводять, що цей ризик є достатньо високим безвідносно стадії кримінального провадження;

-щодо ризику передбаченого п. 3 протокол допиту свідка, разом з його анкетними даними та місцем його проживання, який дає викривальні свідчення відносно підозрюваної відкриті стороні захисту, оскільки додані до клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, що створює передумови для можливої спроби поза процесуального впливу на свідка. Отже, загроза того, що підозрювана може здійснити дії, спрямовані на вплив у поза процесуальний спосіб на свідка у цьому кримінальному провадженні з метою ненадання суду достовірних показань щодо обставин можливого вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення для уникнення останнім кримінальної відповідальності.

Кримінальним процесуальним кодексом України встановлено процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України, тобто якщо свідки чи потерпілий допитувалися на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, окрім порядку отримання показань, визначеного ст. 615 КПК України (ч. 4 ст. 95 КПК України).

Ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при збиранні доказів, але й на стадії судового провадження до моменту його безпосереднього допиту в суді.

Наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 т. 177 КПК України, слідчим та прокурором не доведено.

Європейським судом з прав людини у рішенні по справі «Белчев проти Болгарії» наголошено на тому, що обґрунтування будь-якого періоду позбавлення свободи повинно бути переконливо доведено державними органами.

Європейським судом з прав людини у рішенні по справі «Белчев проти Болгарії» наголошено на тому, що обґрунтування будь-якого періоду позбавлення свободи повинно бути переконливо доведено державними органами.

Кримінальний процесуальний закон покладає аналогічний обов`язок на сторону обвинувачення, зазначаючи, що остання має довести суду, крім обґрунтованості підозри та наявності ризиків не процесуальної поведінки особи, ще й неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Окрім обґрунтованості підозри та встановлених ризиків, слідчий суддя враховує також інші обставини, передбачені ч.1 ст.178 КПК України, зокрема: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваною кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує їй у разі визнання винуватою у вчиненні кримінального правопорушення; вік підозрюваної, її майновий стан та сімейний стан, наявність на утриманні дитини з інвалідністю, яка потребує постійного нагляду.

Європейським судом з прав людини у рішенні по справі «Белчев проти Болгарії» наголошено на тому, що обґрунтування будь-якого періоду позбавлення свободи повинно бути переконливо доведено державними органами.

Кримінальний процесуальний закон покладає аналогічний обов`язок на сторону обвинувачення, зазначаючи, що остання має довести суду, крім обґрунтованості підозри та наявності ризиків не процесуальної поведінки особи, ще й неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

При розгляді клопотання про обрання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі "Харченко проти України").

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Слідчим суддею також встановлено, що підозрювана ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, однак в ході розгляду клопотання прокурором не доведено, що до підозрюваної слід застосувати виключно тримання під вартою.

Слідчий суддя вважає, що саме запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби (з 21 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. наступного дня) є співмірним із встановленими ризиками, відповідає особі підозрюваної та здатен забезпечити її належну процесуальну поведінку.

За вказаного обґрунтування, слідчий суддя вважає про можливість часткового задоволення клопотання слідчого.

На підставі викладеного, керуючись вимогами статей 131 -132, 176-178, 182-183, 194, 196 - 197, 309, 369-372 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком з 13.11.2025 до 11.01.2026 включно, в межах строку досудового розслідування.

Покласти на ОСОБА_4 строком до 11.01.2026 включно наступні обов`язки:

- заборонити залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 21 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. наступного дня, крім відвідування медичних закладів та установ, та переміщення до укриття (бомбосховища) під час оголошення спеціального сигналу "Повітряна тривога";

- прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду за кожною вимогою;

- не відлучатися з с. Марто-Іванівка Олександрійського району Кіровоградської області, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватись від спілкування зі свідком ОСОБА_8 , як особисто так і через третіх осіб, за винятком їх спільної участі в процесуальних, слідчих діях та в суді;

- здати на зберігання до відповідного територіального органу Державної міграційної служби паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваній ОСОБА_10 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваної, яка перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань.

Контроль за виконанням ОСОБА_4 покладених на неї обов`язків покласти на Олександрійський РВП ГУНП в Кіровоградській області.

В іншій частині вимог клопотання - відмовити.

Звільнити негайно підозрювану ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти в залі суду.

Зобов`язати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , невідкладно прибути до місця свого проживання.

Вручити копію цієї ухвали прокурору, підозрюваній, захиснику негайно після її оголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_11