УХВАЛА

28 жовтня 2025 року

м. Київ

справа № 729/2740/23

провадження № 51-4147ск25

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу потерпілої ОСОБА_4 на ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 16 вересня 2025 року щодо ОСОБА_5 ,

встановив:

У касаційній скарзі порушується питання про перегляд вказаного судового рішення у касаційному порядку.

Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), суд касаційної інстанції дійшов висновку, що скаргу подано без додержання вимог цієї статті.

Відповідно до ч.1 ст.438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК), невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК), даний перелік є вичерпним.

Верховний Суд звертає увагу, що, відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК, касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.

Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, і які, на її думку, були допущені судом при ухваленні судового рішення, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.

При цьому, слід враховувати, що відповідно до ст. 433 КПК, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Водночас посилаючись на неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність та на порушення норм КПК, скаржник не конкретизує в чому виразились істотні порушення вимог КПК, як вони вплинули на законність прийнятих рішень.

В касаційній скарзі потерпіла вказуючи на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону як на підставу для скасування судового рішення, зокрема недотримання вимог статей 370, 419 КПК, в касаційній скарзі не навела обґрунтування такої підстави, з огляду на положення ст. 412 КПК.

Крім цього, оскаржуючи судове рішення, касатор не конкретизує, яким чином допущені порушення могли вплинути на законність прийнятих рішень, оскільки згідно з ч. 1 ст. 412 КПК такими є лише порушення, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

Посилаючись на допущені порушення судом апеляційної інстанції не конкретизує, які її доводи не відображенні у рішенні, на які з них не надана відповідь, які обставини ним не були враховані та як вони впливають на законність прийнятого рішення.

Також, прохальна частина касаційної скарги не відповідає повноваженням Верховного Суду, який відповідно до ст. 436 КПК за наслідками розгляду касаційної скарги має право:

1) залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення;

2) скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції;

3) скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження;

4) змінити судове рішення.

Водночас вимоги у касаційній скарзі потерпілої про скасування ухвали апеляційного суду лише в частині вирішення її апеляційної скарги не узгоджуються із зазначеною нормою закону.

Таким чином, недодержання вимог, передбачених ст. 427 КПК, є підставою для залишення її касаційної скарги без руху.

У зв`язку із вищевикладеним за наявності підстав, потерпілій потрібно подати касаційну скаргу в новій редакції та усунути допущені порушення, взявши до уваги зазначене у цьому рішенні та конкретизувати, які істотні порушення допущені судом апеляційної інстанцій, в чому виражається їх суть та як вони вплинули на законність прийнятого рішення.

Оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, колегія суддів вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 цього Кодексу залишити скаргу без руху та встановити строк, необхідний для усунення зазначених в ухвалі недоліків.

Враховуючи викладене та керуючись ч. 1 ст. 429, ст. 441 КПК, Верховний Суд

постановив:

Касаційну скаргу потерпілої ОСОБА_4 на ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 16 вересня 2025 року щодо ОСОБА_5 залишити без руху та надати скаржнику 15 днів для усунення виявлених недоліків - з дня отримання ухвали.

У разі невиконання вимог касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3