Справа № 307/4675/25
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

23.12.2025 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження у кримінальному провадженні №11-сс/4806/893/25, за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 01.12.2025 року,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 01.12.2025 року, задоволено клопотання про обрання відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 гривень, строком до 60 днів, а саме до 24:00 год. 26.01.2026 року.

У разі внесення застави на підозрюваного ОСОБА_6 покладено наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду за кожною вимогою; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування з приводу обставин кримінального провадження з потерпілим та свідками; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну; носити електронний засіб контролю.

Матеріалами судового провадження встановлено, що слідчий СВ Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_7 за погодженням з прокурором Тячівської окружної прокуратури ОСОБА_8 звернувся до Тячівського районного суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 .

В обґрунтування клопотання посилався на те, що в провадженні СВ Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області знаходяться матеріали досудового розслідування, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000717 від 29 листопада 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України.

Вказав на те, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , 29 листопада 2025 року, о 01 годині 10 хвилин, з метою незаконного заволодіння транспортним засобом, шляхом вільного доступу, діючи умисно, без дозволу власника та/або володільця, сів за кермо чужого транспортного засобу - автомобіля марки «Mitsubishi Lancer», державний номерний знак НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , що був припаркований під будинком №29 по вулиці Харківській в м. Тячів Закарпатської області, після чого від`їхав на вказаному автомобілі на околицю села Тячівка Тячівського району Закарпатської області, де на одній із лісових галявин його залишив. Вказаний транспортний засіб згідно свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_3 перебуває у власності ОСОБА_9 та перебуває у володінні і користуванні ОСОБА_10 , з показів якого вартість автомобіля станом на 29.11.2025 року складає орієнтовно 300000 гривень. Такими умисними діями, що виразились у незаконному заволодінні транспортним засобом легковим автомобілем марки «Mitsubishi Lancer», державний номерний знак НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , ОСОБА_6 спричинив потерпілому ОСОБА_10 матеріальні збитки на загальну суму біля 300000 гривень, що перебуває в межах від 100 до 250 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, тобто у незаконному заволодінні транспортним засобом орієнтовною вартістю біля 300 000 гривень, тобто за кваліфікуючою ознакою вартості майна від 100 до 250 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. 29 листопада 2025 року, о 14:30 год., ОСОБА_6 ,був затриманий в порядку ст. 208 КПК України та поміщений до ізолятору тимчасового тримання №4 ГУНП в Закарпатській області. 29 листопада 2025 року, о 19 год. 42 хв., повідомлення про підозру належним чином вручене ОСОБА_6 , тим самим останнім набуто статусу підозрюваного в рамках даного кримінального провадження. Слідчий зазначив, що вина ОСОБА_6 підтверджується зібраними в ході досудового розслідування матеріалами кримінального провадження, а саме: протоколами огляду місця події від 29 листопада 2025 року, протоколом допиту потерпілого ОСОБА_10 , протоколом затримання особи, у ході якого було вилучено посвідчення водія серії НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_10 , та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , та іншими зібраними матеріалами кримінального провадження.

Таким чином, враховуючи, що підозрюваний ОСОБА_6 вчинив тяжкий злочин, за який передбачена кримінальна відповідальність у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, і відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п.1, 4, 5, ч.1 ст.177 КПК України, а саме встановлено, що ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинене ним кримінальне правопорушення, може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, може вчинити інше кримінальне правопорушення, яке підтверджується тим, що відносно останнього до Тячівського районного суду направлено з обвинувальним актом кримінальне провадження за його обвинуваченням у вчиненні ним кримінального правопорушення передбаченого ст.126-1 КК України, та кримінальне провадження за обвинуваченням його у вчиненні кримінального проступку передбаченого ч.2 ст.125 КК України. У органу досудового розслідування наявні достатні докази вчинення ОСОБА_6 інкримінованого йому злочину, за вчинення якого йому загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років. Отже, ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, може перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, і вище наведені ризики та обставини є реальними і триваючими, об`єктивно існують, тому тримання під вартою підозрюваного буде виправданим та необхідним. Інший запобіжний захід, окрім тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного. Альтернативні запобіжні заходи не забезпечать належний рівень гарантії доброчесної поведінки підозрюваного, тому наявна необхідність у запобіжному заході у вигляді тримання під ва ртою. Ураховуючи викладене, тяжкість та специфіку кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , дані про особу підозрюваного з метою забезпечення виконання процесуальних обов`язків та запобігання наведеним у клопотанні ризикам, до ОСОБА_6 необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Беручи до уваги вище викладене та враховуючи неможливість запобігання зазначених ризиків застосуванням більш м`яких запобіжних заходів, просив клопотання задовольнити.

Ухвалою слідчого судді констатовано, що підозрюваний ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який кримінальним законодавством України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від п`яти до восьми років. Разом з цим, враховуючи особу підозрюваного, прокурором доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів щодо підозрюваного ОСОБА_6 не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Слідчий суддя вважав, що відносно підозрюваного ОСОБА_6 слід застосувати запобіжний захід в виді тримання під вартою. Визначаючи розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_6 обов`язків, передбачених КПК України, слідчий суддя врахував майновий та сімейний стан підозрюваного, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, характер кримінального правопорушення, спосіб вчиненого злочину: вчинений з корисливих мотивів, в період воєнного стану, оцінюючи ступінь порушення загальносуспільних прав та інтересів, кількість та ступінь ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, так і дані про особу підозрюваного, і прийшов до висновку про необхідність визначення підозрюваному застави у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242240 гривень 00 копійок, оскільки саме такий розмір буде достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не буде завідомо непомірним для нього.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, адвокат ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, у якій вказує на незаконність та необґрунтованість рішення. Адвокат зазначає, що ухвала слідчого судді не містить жодних доказів того, що ризики реально існують та дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені статтею 177 КПК України. Зауважує, що місцевий суд помилково поклав в основу свого рішення тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному в разі визнання його винним, оскільки запобіжний захід є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, а не мірою покарання. Крім того, слідчий суддя при застосуванні виняткового запобіжного заходу не врахував вимоги ст. 178 КПК України, а саме стан здоров?я підозрюваного, який хворіє на ВІЛ. В частині визначення розміру застави, захисник вказує, що такий розмір є завідомо непомірним для підзахисного. При визначенні розміру застави місцевий суд не врахував майнового та сімейного стану підозрюваного. ОСОБА_6 , офіційно не працює. Окрім цього, у нього відсутні близькі родичі які мають фінансову можливість внести відповідний розмір застави, останній час проживає зі своєю мамою та цивільною дружиною, дохід яких також не дозволяє внести відповідний розмір застави. Будь-якого рухомого або нерухомого майна яке б належало йому на праві приватної власності у нього немає. Матеріальне становище підозрюваного навіть теоретично не дозволяє внести заставу в такому розмірі. Просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою обрати ОСОБА_6 запобіжний захід не пов`язаний із позбавленням волі.

Апеляційна скарга розглядаються за відсутності учасників судового провадження, неявка яких, з огляду на положення ст. 405, 422 КПК України, не перешкоджає її розгляду. Приймаючи рішення про розгляд справи за відсутності вищевказаних осіб апеляційний суд бере до уваги, що: учасники судового провадження належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги; в апеляційній скарзі адвокат просив проводити розгляд без його участі та підозрюваного ОСОБА_6 ; прокурор ОСОБА_11 подав заяву про розгляд апеляційної скарги без його участі, проти апеляційної скарги заперечив.

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали слідчого судді, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Твердження апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість судового рішення колегія суддів відхиляє з таких підстав.

Відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні: перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді місцевого суду про те, що клопотання про застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_6 подано до суду в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування й відповідає приписам ст. ст. 177, 183, 184 КПК України, ґрунтується на вимогах закону та змісті викладених у ньому доводів.

При цьому, колегія суддів бере до уваги те, що у провадженні СВ Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області знаходиться кримінальне провадження за № 0000717, відомості про кримінальне правопорушення в якому 29.11.2025 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, процесуальне керівництво у якому здійснюється прокурорами Тячівської окружної прокуратури.

З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання слідує, що клопотання розглядалось за участі як підозрюваного ОСОБА_6 , так і його захисника адвоката ОСОБА_5 , що свідчить про дотримання слідчим суддею передбачених ст. 193 КПК України вимог, у тому числі, дотримання права особи на захист.

Обгрунтованим є і висновок місцевого суду про те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчинені тяжкого злочину, санкція статті якого передбачає покарання в виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, і за матеріалами провадження підозра ОСОБА_6 обґрунтовано підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами.

Погоджуючись з указаним висновком, суд апеляційної інстанції також враховує позицію Європейського суду з прав людини, відображену в п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990, п. 32, Series A, N 182).

При цьому, колегія суддів приходить до висновку про те, що додані до клопотання матеріали (докази) підтверджують на даному етапі досудового розслідування обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, а також підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний має відношення до вчиненого кримінального правопорушення.

Апеляційний суд також бере до уваги те, що на цій стадії процесу, як слідчий суддя, так і суд апеляційної інстанції, не вправі давати доказам оцінку з точки зору достовірності, достатності та взаємозв`язку, в інший спосіб перевіряти доведеність вини та кваліфікації дій підозрюваного, розглядати та вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження щодо обвинуваченого по суті.

Разом із тим, висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінальних проваджень.

Таким, що ґрунтується на доданих до клопотання матеріалах, колегія суддів вважає і висновок слідчого судді про наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Із зазначених обставин, відповідно до ухвали слідчого судді та журналу судового засідання, слідує, що слідчий і прокурор під час розгляду клопотання вказували на вищезазначені обставини, яким слідчим суддею була надана належна оцінка.

Ураховуючи вищезазначене, твердження апеляційної скарги про те, що ухвала слідчого судді не містить жодних доказів того, що ризики реально існують та дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені статтею 177 КПК України, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не знаходять свого підтвердження та спростовуються наведеним вище, а відтак і жодним чином не спростовують висновків слідчого судді у цій частині.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів враховує і те, що навіть якщо підозрюваний і не має на меті переховуватися від органів досудового розслідування та суду; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином чи вчинити інше кримінальне правопорушення, однак, обставини, за яких ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, його тяжкість та інші наведені вище обставини, у тому числі й дані про особу підозрюваного, дають обґрунтовані підстави вважати, що такі ризики мають місце, і їх запобіганню буде достатнім лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Беручи до уваги ці обставини, твердження захисника про те, що місцевий суд помилково поклав в основу свого рішення тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному в разі визнання його винним є безпідставними, оскільки вони були враховані в сукупності з іншими факторами та підтверджується наведеним вище.

При оцінці доводів апеляційної скарги та прийнятті судового рішення береться до уваги і те, що стороною захисту вказується на наявність у підозрюваного ВІЛ захворювання. У підтвердження цих доводів адвокат додав виписку від 14.06.2023 року та результати лабораторних досліджень від 23.06.2023 року. З яких слідує, що 31.05.2023 року ОСОБА_6 встановлено діагноз: клінічна стадія ІІІ рецедивуючий кандидоз (молочниця) ротової порожнини (два або більше епізодів протягом 6 місяців). Результатами дослідження від 23.06.2023 у підозрюваного виявлено гепатит С 3а/3b тип та зазначено, що такі результати не можна вважати діагнозом і вони потребують консультації лікаря-спеціаліста. Подальшої консультації чи виписок матеріалами справи не встановлено. Враховуючи ці обставини, підозрюваний може триматися під вартою за умови належного медичного нагляду та отримання відповідного лікування, а надані медичні документи (виписка 2023 року) не містять висновків лікарів про наявність абсолютних протипоказань для перебування в умовах слідчого ізолятора.

Крім того, колегія суддів вважає, що, постановляючи ухвалу про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя, взявши до уваги положення статей 182 та 183 КПК України, майновий та сімейний стан підозрюваного, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, характер кримінального правопорушення, зокрема злочин, передбачений ч. 2 ст. 289 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, спосіб вчиненого злочину: вчинений з корисливих мотивів, в період воєнного стану, оцінюючи ступінь порушення загальносуспільних прав та інтересів, кількість та ступінь ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, так і дані про особу підозрюваного, обґрунтовано прийшов до висновку про необхідність визначення підозрюваному застави у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242240 гривень 00 копійок, оскільки саме такий розмір буде достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не буде завідомо непомірним для нього, з чим погоджується і апеляційний суд.

При цьому, суд апеляційної інстанції, бере до уваги й те, що стороною захисту не надано будь-яких доказів, у тому числі і про майновий стан підозрюваного ОСОБА_6 , які б свідчили про те, що визначений слідчим суддею розмір застави є завідомо непомірним для підозрюваного, що в свою чергу свідчить про те, що підстав вважати такий розмір застави завідомо непомірним для підозрюваного ОСОБА_6 апеляційним судом не встановлено. Також, апеляційний суд враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити в особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини в кримінальному провадженні, і, оцінивши в сукупності тяжкість кримінального правопорушення та покарання, яке може бути призначено за його вчинення, обставини його скоєння, наявні в матеріалах судового провадженні відомості про особу підозрюваного, кількість та ступінь передбачених ст. 177 КПК України ризиків, - апеляційний суд вважає, що встановлений слідчим суддею підозрюваному ОСОБА_6 розмір застави 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб є необхідним і достатнім, у разі його внесення, для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_6 у кримінальному провадженні.

За цих обставин, посилання апеляційної скарги на те, що визначений розмір застави є непомірним для підозрюваного ОСОБА_6 , апеляційний суд відхиляє як необґрунтовані і безпідставні.

Колегія суддів вважає, що строк тримання підозрюваного ОСОБА_6 під вартою слідчий суддя встановив відповідно до вимог ч. 1 ст. 197 КПК України.

Інші обставини, які б давали підстави для скасування судового рішення апеляційним судом не встановлено.

Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

Враховуючи вищенаведене, підстав для задоволення апеляційної скарги не має, а ухвала слідчого судді, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни.

Приймаючи рішення колегія суддів також бере до уваги положення ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що під час апеляційного розгляду не встановлено фактів, які б могли вплинути на висновки слідчого судді чи спростувати їх, і на такі стороною обвинувачення не вказується.

Керуючись ст. ст. 176-181, 183, 194, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , відхилити.

Ухвалу слідчого судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 01.12.2025 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й відповідно до ч. 4 ст. 424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: