Провадження №1-кс/523/6289/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2025 року Пересипський районний суд міста Одеси в складі:

слідчого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

підозрюваного ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Одесі клопотання старшого слідчого в ОВС Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0000054 від 08.09.2025 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під ватрою у відношенні

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , уродженця с. Підгірне Тарутинського району, Одеської області, громадянина України, одруженого, має на утриманні 2-х неповнолітніх дітей, з середньою освітою, який на момент вчинення кримінального правопорушення проходив військову службі за контрактом на посаді інспектора прикордонної служби 2 категорії (водій) групи інженерного облаштування державного кордону відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип Б) НОМЕР_2 прикордонного загону ДПСУ, у званні «молодший сержант», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий в ОВС Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_6 , розглянувши матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000054 від 08.09.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, звернувся до Пересипського районного суду міста Одеси з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під ватрою у відношенні ОСОБА_5 .

Відповідно до даного клопотання досудовим розслідуванням встановлено, що наказом начальника НОМЕР_2 прикордонного загону ДПСУ № 79-ОС від 01.08.2025 року молодшого сержанта ОСОБА_5 призначено на посаду інспектора прикордонної служби 2 категорії (водій) групи інженерного облаштування державного кордону відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип Б) НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України та вважається такими, що приступив до виконання службових обов`язків.

Відповідно до положень ст. ст. 27, 27-1, Закону України «Про державний кордон України», НОМЕР_2 прикордонний загін Державної прикордонної служби України, є структурним підрозділом Державної прикордонної служби України, знаходиться у підпорядкуванні спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади у справах охорони державного кордону України Державної прикордонної служби України.

Згідно ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», до правоохоронних органів віднесені органи прокуратури, внутрішніх справ, служби безпеки, Військової служби правопорядку Збройних Сил України, органи охорони державного кордону, органи доходів і зборів, органи і установи виконання покарань, слідчі ізолятори, органи державного фінансового контролю, рибоохорони, державної лісової охорони, інші органи, які здійснюють правозастосовні або правоохоронні функції і беруть безпосередню участь зокрема у нагляді і контролі за виконанням законів, у зв`язку із чим, молодший сержант ОСОБА_5 є працівником правоохоронного органу.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до абзацу 4 вступу Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV, дія Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України поширюється на Державну прикордонну службу України.

Проходячи військову службу, молодший сержант ОСОБА_5 відповідно до вимог ст. ст. 19, 68 Конституції України, ст. ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України.

Окрім того, відповідності до положення про відділ прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України ОСОБА_5 повинен у своїй діяльності керуватися: Конституцією України, Кодексом України про адміністративні правопорушення, Законами України «Про державний кордон України», «Про державну прикордонну службу України», іншими Законами України, виданих на їх виконання актами Президента України, Кабінету Міністрів України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим положенням та іншими нормативно-правовими актами Адміністрації ДПСУ, наказами регіонального управління, начальника прикордонного загону, іншими актами законодавства, міжнародними договорами з прикордонних питань, даною посадовою інструкцією та іншими нормативно-правовими та розпорядчими актами.

Згідно вищевказаного ОСОБА_5 зобов`язаний серед іншого: дотримуватись вимог військової дисципліни; не допускати вчинення злочинів та адміністративних правопорушень, у тому числі корупційних правопорушень; не використовувати своє службове становище з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття обіцянки/пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб, не допускати впливу членів сім`ї або інших осіб на виконання службових обов`язків; особисто брати участь у службі з охорони державного кордону та здійснення прикордонного контролю; та інше.

У відповідності до посадової інструкції ОСОБА_5 повинен у своїй діяльності керуватися: Конституцією України та чинним законодавством України з питань охорони державного кордону, прикордонної кінології, обігу наркотичних засобів і психотропних речовин, використання вибухових речовин під час підготовки та застосування собак.

До основних завдань та обов`язків ОСОБА_5 входить: постійно бути готовим до виконання завдань з охорони державного кордону та підтримувати у робочому стані закріпленого за ним собаку; пильно вести службу з охорони державного кордону із закріпленим за ним собакою; під час несення служби у повному обсягу використовувати фізіологічні можливості закріпленого за ним собаки, створювати йому найбільш сприятливі умови роботи; тактично правильно, у визначеному порядку та послідовності використовувати в охоронні державного кордону закріпленого за ним собаку; дотримуватися заходів безпеки під час утримання, дресирування та використання в охороні державного кордону собаки; не допускати пошкодження транспортних засобів, вантажу та іншого майна під час їхнього огляду за допомогою собаки; систематично тренувати закріпленого за ним собаку; підтримувати у належному стані приміщення, у якому утримується собака, закріплене за ним спорядження, інвентар та майно; вести облік тренування закріпленого за ним собаки; доповідати начальнику відділення про стан справ з утриманням, годуванням, збереження, дресирування та використання в службі закріпленого за ним собаки, а також про його захворювання.

Так, відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Законом України «Про державний кордон України» встановлено, що Державний кордон України визначається Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ст. 1, 2), а перетинання державного кордону України здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку (ст. 9).

Крім того, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. В подальшому, термін дії воєнного стану Указами Президента України № 133, 259, 341, 573 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» неодноразово продовжувався та діє по теперішній час.

Так, відповідно до п. 2 Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» Військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Крім того, п. 3 вказаного Указу зазначено, що у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені зокрема статтею 33 Конституції України, тобто право кожному хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до Правил перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 № 57 (зі змінами внесеними після запровадження воєнного стану), право перетинання державного кордону України військовозобов`язаними надано особам лише з окремих документально підтверджених підстав.

Так, згідно з листом Адміністрації Державної прикордонної служби України № 23-6122/0/6-22-вих від 24.02.2022, з метою забезпечення оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності, проведення своєчасної та повної мобілізації, на період дії правового режиму воєнного стану виїзд за межі України громадянам України чоловічої статі віком від 18 до 60 років заборонений (за виключеннями).

Проте, ОСОБА_5 , будучи відповідно до положень ч. 3 ст. 18 КК України службовою особою військовослужбовцем військової служби за контрактом та проходячи її на інспектора прикордонної служби 2 категорії (водій) групи інженерного облаштування державного кордону відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип Б) НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України у військовому званні «молодший сержант», незважаючи на обізнаність з вимогами законодавства про порядок перетину особами державного кордону, який здійснюються у пунктах пропуску через державний кордон, та про те, що у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, зокрема про заборону виїзду за межі України громадянам України чоловічої статі віком від 18 до 60 років, враховуючи обізнаність про місце розташування офіційних пунктів пропуску через державний кордон України, шляхи патрулювання державного кордону працівниками ДПС України в зоні відповідальності, місця, де можливо найбільш безперешкодно незаконно перетнути державний кордон, у зв`язку з проходженням військової служби в Державній прикордонній службі України, тобто використовуючи своє службове становище, володіючи службовою інформацією про час та місця виконання прикордонними нарядами відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » обов`язків військової служби, як наслідок розуміючи найбільш оптимальний та безпечний час, місце, спосіб незаконного перетину особами Державного кордону України, в межах відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 », діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи за попередньою змовою групою осіб із невстановленими в ході досудового розслідування особами прийняв рішення організувати незаконне переправлення декількох осіб чоловічої статі, яким обмежено виїзд за межі України в умовах воєнного стану.

Реалізуючи свій кримінально-протиправний корисливий умисел, направлений на організацію незаконного переправлення чоловіків призовного віку через державний кордон України за грошову винагороду, ОСОБА_5 , діючи умисно, через свої знайомих, підшукував осіб, які виявили намір незаконно перетнути державний кордон України, а саме ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Надалі, діючи з тих же мотивів та спонукань, ОСОБА_5 04.09.2025 приблизно о 19 год 00 хв. прибув до центру м. Сарата Одеської області, де зустрівся з раніше не знайомими ОСОБА_7 та ОСОБА_8 з метою обговорення організаційного процесу незаконного переправлення через державний кордон останніх, де під час зустрічі повідомив, що послуга з незаконного переправлення через державний кордон України буде коштувати 9000 доларів США за двох осіб, саме переправлення буде відбуватись в обхід офіційно встановлених пунктів пропуску через державний кордон України, та подальші вказівки з приводу перетину державного кордону будуть надані після наявності у ОСОБА_7 та ОСОБА_8 грошових коштів.

В свою чергу ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , розуміючи протиправність дій ОСОБА_5 , звернулися до правоохоронних органів та в подальшому діяли в рамках конфіденційного співробітництва.

В подальшому, продовжуючи реалізацію свого кримінально протиправного умислу, ОСОБА_5 шляхом телефонних дзвінків 12.09.2025, 13.09.2025, 21.09.2025 та 23.09.2025 неодноразово надавав вищевказаним особам вказівки з приводу незаконного перенаправлення через державний кордон України.

Далі, ОСОБА_5 з метою безпосередньої організації незаконного переправлення через державний кордон України 24.09.2025 близько 10:00 годині, точний час та місце досудовим розслідуванням не встановлено, на заздалегідь підшуканому транспортному засобі «ВАЗ 21093» з державним номером НОМЕР_3 відправив ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 до с. Бессарабське Одеської області яке розташоване неподалік з кордоном Республіки Молдова та проінструктував їх щодо перетину кордону поза межами пункту пропуску та вказав напрямок руху до найбільш уразливої ділянки кордону, де можливо здійснити його перетин та не бути викритим співробітниками прикордонної служби, за що отримав від громадянин ОСОБА_7 та ОСОБА_8 раніше обумовлену ним грошову винагороду у розмірі 9000 (дев`ять тисяч) доларів США.

Цього ж дня, о 12 годині 40 хвилин, після отримання грошових коштів, ОСОБА_5 затриманий працівниками правоохоронного органу а його протиправна діяльність припинена.

24.09.2025 о 12:24 год. ОСОБА_5 затримано в порядку п. 2. ч. 1 ст. 208, КПК України.

Після цього,25.09.2025 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Санкція частини 3 статті 332 КК України передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від семи до дев`яти років та відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України, зазначене кримінальне правопорушення відноситься до категорії тяжких злочинів.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 повністю підтверджується зібраними досудовим розслідуванням доказами, а саме:

-повідомленням про виявлення ознак кримінального правопорушення від 08.09.2025;

-матеріалами виконаного доручення від 09.09.2025;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 09.09.2025;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 09.09.2025;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 24.09.2025;

-протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 24.09.2025;

-протоколом обшуку автомобіля «ВАЗ 21093» д.р.н. « НОМЕР_3 » від 24.09.2025;

-протоколом обшуку автомобіля «Tayota Camry» д.р.н. « НОМЕР_4 » від 24.09.2025;

-іншими зібраними матеріалами під час досудового розслідування кримінального провадження.

Під час досудового розслідування, встановивши наявність ризиків передбачених п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про обрання запобіжного заходу ОСОБА_5 у виді тримання під вартою.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання, зазначивши при цьому, що ОСОБА_5 підозрюється у скоєнні тяжкого злочину, може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, може переховуватися від органів досудового розслідування; вчинити інше кримінальне правопорушення, може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що свідчить про неможливість запобігання ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, у зв`язку з чим, просив задовольнити клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під ватрою. Крім того, на думку прокурора розмір застави у розмірі який передбачений законодавством за вчинення тяжких злочинів не зможе у повній мірі забезпечити виконання обов`язків з боку підозрюванного, оскільки навіть за епізодом правопорушення сумма яку він мав намір отримати від ОСОБА_7 та ОСОБА_8 перевищує зазначений розмір.

Захисник та підозрюваний вважали, що ризики прокурором не доведені, долучили до матеріалів характеризуючи документи та просили застосувати заставу у меншому розмірі, ніж клопоче прокурор.

Суд, вислухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи, вважає, що клопотання слідчого підлягає задоволенню на підставі наступного.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує ризики передбачені ст.177 КПК України, обставини передбачені ст.178 КПК України, а саме вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання (за кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України, передбачено покарання у вигляді позбавлення волі), той факт, що підозрюваний раніше притягувався до кримінальної відповідальності, на момент вчинення правопорушення був військовослужбовцем.

Окрім цього, обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа вірогідно вчинила злочин. За визначенням Європейського суду з прав людини, «у п-п.» «с» п. 1 ст. 5 йдеться про розумну підозру, а не про щиру або сумлінну (bona fide) підозру». У справі «Мюррей проти Сполученого Королівства (1994), суд визначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення хоча не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі «Ілійков проти Болкарії» (2001 рік), Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Метою та підставами застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою є забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, експерта, спеціаліста у даному кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється, перешкоджати проведенню досудового розслідування іншим чином та знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, тобто ризикам, передбачених п.п. 1, 2, 3,4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, існує реальний ризик переховування ОСОБА_5 від органів досудового розслідування або суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності, враховуючи тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення та тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винуватим у вказаному кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обґрунтовано підозрюється.

Крім цього, є реальна загроза того, що останній у разі не застосування запобіжного заходу буде переховуватися на території іншої країни.

Таким чином, існує ризик передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України та наявні підстави вважати, що будь-який з інших більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти настанню вказаного ризику та належному виконанню останнім своїх процесуальних обов`язків.

Крім того, ОСОБА_5 , в міру своєї професіональної діяльності, достовірно знає яким чином знищити, сховати або спотворити речові докази, місцезнаходження яких на даний час не встановлено, в яких наявні відомості стосовно вчинення вищевказаного кримінального правопорушення та викривити відомості, які мають істотне значення для встановлення його обставин, враховуючи те, що на даний час досудове розслідування не завершено, тривають слідчі дії, тобто наявний ризик передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Також, відповідно до матеріалів, доданих до клопотання, наявні підстави вважати, що ОСОБА_5 може незаконно впливати на свідків та інших осіб причетних до вчинення вказаного кримінального правопорушення у цьому ж кримінальному провадженні, які на даний час встановлюються в ході проведення досудового розслідування, шляхом залякування, підкупу, шантажу, погроз, до дачі неправдивих показів та викривлення обставин, які підлягають доказуванню. При цьому, враховуючи те, що суд безпосередньо досліджує докази, є можливість того, що ОСОБА_5 вплине на свідків до їх допиту у судовому засідання та вони змінять свої покази і таким чином завдасть перешкоду прийняттю обґрунтованого та законного рішення.

Так, перебування ОСОБА_5 під іншим більш м`яким запобіжним заходом або при його відсутності, не виключає можливості здійснення впливу на вказаних осіб.

Також, існує ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, оскільки з метою уникнення від кримінальної відповідальності спроможна продовжити вчиняти кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, а також може вчинити нове, що вказує на існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Так, враховуючи наявність обґрунтованої підозри та наявність ризиків, тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу підозрюваного, а також, суспільний резонанс кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_5 наявні у вказаному кримінальному провадженні інтереси суспільства, держави, які явно переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи підозрюваного неможливість виконання останнім своїх процесуальних обов`язків належним чином, тому обрання до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є єдиним достатнім запобіжним заходом для уникнення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

З урахуванням особи підозрюваного та обставин злочину, слідчий суддя вважає за необхідне визначити розмір застави у межах розміру передбаченого ст.182 КПК України, який передбачений для осіб підозрюваних чи обвинувачених у вчиненні тяжкого злочину.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 132, 176, 177, 178, 181, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 205, 376 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого в ОВС Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0000054 від 08.09.2025 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під ватрою у відношенні ОСОБА_5 задовольнити.

Застосувати у відношенні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» строком до 22.11.2025 року включно.

Визначити розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_5 обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі - 300 (трьохсот) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто станом на 01.01.2025 року 908 400 (дев`тсот вісім тисяч чотириста) гривень.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу. Підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави.

У разі внесення застави, покласти на підозрюваного обов`язки строком на 2 (два) місяці, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

-прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю;

-не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

-утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні та іншими особами з приводу обставин вчиненого ним кримінального правопорушення;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ст.182 ч.8, 10, 11 КПК України, у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України. Застава внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою припиняє свою дію 22.11.2025 року.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1