Справа № 202/4819/25
Провадження № 1-кс/202/6778/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2025 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпра ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваної ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Індустріального районного суду м. Дніпра клопотання старшого слідчого відділу СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 , погоджене прокурором відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та додані до клопотання матеріали кримінального провадження, внесеного до внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000821 від 24.05.2024,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, уродженка м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої, -

підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий відділу СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 , за погодженням з прокурором відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді з клопотанням в якому просить застосувати до підозрюваної ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави в розмірі 400 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

В обґрунтування вказаного клопотання слідчий посилається на те, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народження, маючи умисел, направлений на скоєння тяжких злочинів у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, діючи з корисливих мотивів, з метою систематичного отримання незаконного прибутку, усвідомлюючи та розуміючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, розробила детальний (поступовий) злочинний план, неухильно дотримуючись умов якого була упевнена у неможливості викриття її злочинної діяльності, уникнення притягнення до кримінальної відповідальності.

Реалізуючи єдиний злочинний умисел, направлений на незаконне, з метою збуту придбання, зберігання психотропних речовин, обіг якої обмежено - метамфітамін, а також на незаконний збут психотропної речовини, обіг якої обмежено - метамфітамін, ОСОБА_4 , задля досягнення злочинної мети - отримання незаконного прибутку внаслідок систематичного скоєння тяжких

злочинів у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, у невстановлений органами досудового розслідування час, але не пізніше 23.08.2024, знаходячись у невстановленому органами досудового розслідування місці, з невстановленого органами досудового розслідування джерела незаконно, з метою збуту придбала речовину, яка містить психотропну речовину, обіг якої обмежено метамфітамін, який ОСОБА_4 ,почаланезаконно зберігати, з метою збуту у невстановленому місці до 23.08.2024.

Далі, 23.08.2024 ОСОБА_4 реалізуючи свій злочинний намір, направлений на незаконний збут психотропної речовини обіг якої обмежено метамфетамін, який вона незаконно придбала та зберігав з метою збуту, діючи умисно, спільно та узгоджено, за попередньою змовою групою осіб з невстановленими в ході досудового розслідування особами, в порушення вимог ст. ст. 7, 12, 25, 27, Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995 № 60/95-ВР, 23.08.2024 в період часу з 16:23 год. до 12:31 год. ОСОБА_4 домовилася про продаж вищевказаної психотропної речовини, обіг якої обмежений метамфетамін з ОСОБА_7 до якого застосовано заходи безпеки на підставі Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві». Окрім цього 23.08.2024, приблизно о 16:25 год. ОСОБА_7 прибув до визначеного ОСОБА_4 місця, а саме магазину «Малинка», що розташований на перехресті вулиць Костромська та вул. Яворницького в

м. Кам`янське, Дніпропетровської області, для збуту ОСОБА_4 психотропної речовини, обіг якої обмежено метамфетамін.

23.08.2024 приблизно о 16:28 год. ОСОБА_7 , знаходячись біля вказаного магазину, де в цей час підійшла ОСОБА_4 з яким увійшла до магазину «Малинка», що розташований на перехресті вулиць Костромська та вул. Яворницького в м. Кам`янське, Дніпропетровської області. В якому між торговими рядами вказаного магазину ОСОБА_4 отримала грошові кошти у сумі 1000 гривень від ОСОБА_7 , які були йому вручені працівниками УКР ГУНП в Дніпропетровській області в ході проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки. Приблизно о 16:29 год. ОСОБА_4 діючи умисно, з користі незаконно збула ОСОБА_7 один зіп пакет з речовиною масою 0,3678г, яка у своєму складі містить психотропну речовину, обіг якої обмежено метамфетамін масою 0,1426 г.

Умисні дії ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які виразилися у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту, а також незаконному збуті психотропних речовин, кваліфікуються за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1

ст. 307 КК України.

У вчиненні вказаного кримінального правопорушення підозрюється ОСОБА_8 .

17.09.2025 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307 КК України.

Причетність до злочину ОСОБА_4 повністю підтверджується зібраними у проваджені матеріалами.

Отримані на даному етапі досудового розслідування відомості задокументовані у відповідний процесуальний спосіб передбачений КПК України і вказують на вірогідну причетність ОСОБА_4 до вчинення зазначеного кримінального правопорушення, при цьому таке цілком узгоджується і з практикою Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що зазначена особа могла вчинити правопорушення( рішення Європейського суду з прав людини у справі «Влох проти Польщі»).

На даному етапі кримінального провадження стороною обвинувачення та слідчим суддею не вирішується питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення.

Доводячи існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного, сторона обвинувачення зауважує про те, що ризиком є дія, яка може вчинитись з високим ступенем ймовірності.

Враховуючи той факт, що для розгляду в розумні строки даного кримінального провадження в суді необхідне забезпечення виконання підозрюваним покладених на неї процесуальних обов`язків, також те, що ОСОБА_4 з метою уникнення кримінальної відповідальності може здійснити дії, передбачені п.п. 1,3,4,5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: Можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.В ході проведення досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, санкція якого передбачає виключне покарання у вигляді позбавлення волі на строк до восьми років. У органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що, враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, підозрювана ОСОБА_4 усвідомлює невідворотність покарання за вчинене нею кримінальне правопорушення, а тому з метою уникнення відповідальності, може переховуватись від органу досудового розслідування та суду. Слід зазначити, що ОСОБА_4 постійного офіційного місця роботи не має, міцних соціальних зв`язків не має, що вказує на можливість переховування останньї від досудового розслідування та суду.

Крім того, враховуючи, що наразі у зв`язку із широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, на всій території України діє воєнний стан, введений Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», який в подальшому неодноразово продовжений Указами Президента України, є достатньо підстав вважати, що підозрювана ОСОБА_4 може покинути територію Дніпропетровської області та виїхати через зону проведення бойових дій на тимчасово окуповану територію, що ускладнить можливість виклику та розшук підозрюванї.Можливість незаконно впливати на свідків, іншого підозрюваного у цьому кримінальному провадженні.

Органом досудового розслідування із врахуванням того факту, що

ОСОБА_4 у зв`язку із набуттям статусу підозрюваної та можливістю ознайомлюватися із матеріалами кримінального провадження, відомі особисті дані та місця проживання свідків у даному кримінальному провадженні.

Крім цього, коло свідків та очевидців в даному кримінальному провадженні встановлюється, а тому є всі підстави вважати, що існує обґрунтований ризик незаконного впливу на свідків та інших підозрюваних у кримінальному провадженні, з метою уникнення відповідальності за вчинений тяжкий злочин шляхом їх залякування, умовляння, пропонування неправомірної вигоди тощо.

Крім цього, на цей час підозра у вчиненні ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч. 1 ст.307 КК України, ґрунтується, на показаннях свідків та інших причетних осіб (які на даний час ще встановлюються) які, хоча і є наданими слідчому, однак не можуть бути покладені, як зазначено вище, у мотивування рішення суду по суті обвинувачення та оглядами місця події. Можливість перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Можливість вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

ОСОБА_4 як встановлено з матеріалів досудового розслідування, а саме за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій, вказаний злочин вчинявся неодноразовою, систематично, без наміру припиняти злочинну діяльність.

Також, беручи до уваги, що ОСОБА_4 офіційно непрацевлаштована, тобто офіційного джерела доходу не має, тож, у разі, якщо підозрювана ОСОБА_4 , буде перебувати на свободі, вказане кримінальне правопорушення може продовжуватись як безпосередньо ОСОБА_4 , так і іншими особами, а також існує ризик вчинення нового кримінального правопорушення підозрюваною ОСОБА_4 .

Враховуючи сукупність вищевикладених обставин, суспільну небезпеку дій підозрюваного, вчинених в умовах воєнного стану, досудове розслідування приходить до висновку, що в разі застосування більш м`яких запобіжних заходів щодо підозрюваної ОСОБА_4 , таких як: особисте зобов`язання, особиста порука, застава, домашній арешт, існує реальна загроза переховування його від органів досудового розслідування та суду; незаконного впливу на свідків та інших підозрюваних, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_4 , та більш м`які запобіжні заходине призведуть до забезпечення нормальної поведінки підозрюваного та виконання процесуальних рішень у кримінальному провадженні. Вказані ризики, передбачені ст. 177 КПК України, є обґрунтованими, а враховуючи те, що такі запобіжні заходи як: - особисте зобов`язання; - застава; - домашній арешт; не зможуть зашкодити підозрюваному уникнути від органу досудового розслідування, оскільки базуються лише на суб`єктивному відношенні підозрюваного до необхідності виконання покладених на нього обов`язків, а - особиста порука не може бути застосована до ОСОБА_4 , з урахуванням відсутності осіб, які заслуговують на довіру.

ОСОБА_4 , отримавши матеріали клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, володітиме інформацією стосовно характеризуючих, в тому числі біографічних даних свідків, інших невстановлених причетних осіб, у зв`язку з чим остання перебуваючи на волі матиме можливість безперешкодно впливати на вказаних учасників процесу шляхом підкупу, примусу, погроз з метою зміни або відмови їх від показів.

Окрім цього слід звернути увагу, що вчинення вказаного кримінального правопорушення здійснювалось з використанням інших осіб та із застосуванням елементів конспірації, а також по завчасного розробленого плану.

Враховуючи характер кримінального провадження, майновий стан підозрюваного та значну суспільну небезпеку інкримінованого йому злочину, у сторони обвинувачення немає підстав вважати, що застава, сума якої визначатиметься виключно до ступеню тяжкості злочину, зможе забезпечити реалізацію мети обрання запобіжного заходу та керуючись ч.5 ст. 182 КПК України, яка передбачає, що у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно, а тому слідчим суддею необхідно визначити розмір застави ОСОБА_4 більше ніж максимальні межі застави передбачені для осіб, які підозрюються у вчиненні тяжкого злочину.

За таких обставин, сума застави у межах, передбачених положеннями

ст. 182 КПК України, для тяжкого злочину, не може забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не буде стримуючим засобом до не порушення ОСОБА_4 покладених на підозрюваного обов`язків.

Враховуючи викладене, майновий стан підозрюваного, а також те, що ОСОБА_4 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, з метою забезпечення виконання ОСОБА_4 покладених на неї обов`язків, одночасно із застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід призначити останній заставу у розмірі 400 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, та у випадку її внесення визначити необхідність виконання ним обов`язків ч. 5 ст. 194 КПК України.

У судовому засіданні слідчий та прокурор підтримав клопотання та доводи викладені в ньому та пояснив, що підозра, пред`явлена ОСОБА_4 та ризики, викладені у клопотанні обґрунтовані і підтверджується належними доказами. Просив застосувати до підозрюваної запобіжний захід із визначенням розміру застави.

Підозрювана в судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання та просила застосувати до неї більш м`який запобіжний захід. Додатково пояснила, що вона має на утриманні неповнолітнього сина, якого доглядає самостійно, не працює, раніше не судима. Родичів або інших осіб, які б могли здійснювати догляд за її неповнолітнім сином, не має.

Заслухавши пояснення прокурора, підозрюваної, дослідивши матеріали досудового розслідування та копії матеріалів, якими слідчий та прокурор обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя вважає його таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Метою застосування запобіжних заходів відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам:1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3)незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріали зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні даного кримінального правопорушення, а також наявність доказів, яким обґрунтовуються відповідні обставини.

В судовому засіданні встановлено, що подане прокурором клопотання відповідає вимогам ст. ст. 183, 184 КПК України, а вручення письмового повідомлення про підозру у вчинені кримінального правопорушення та копії клопотання і матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу здійснено з дотриманням строків, передбачених ч. 2 ст. 278 КПК України та ч. 2 ст. 184 КПК України відповідно.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

17.09.2025 року відповідно до вимог ст. ст. 276-278 КПК України, ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення підтверджується наданими слідчому судді копіями матеріалів кримінального провадження, а саме:протоколом огляду та вручення грошових коштів від 23.08.2024;протоколом огляду від 23.08.2024, за результатами якого у ОСОБА_7 вилучено сліп-пакет з речовиною;висновком судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів від №СЕ19/104-24/34564-НЗПРАП від 30.08.2024;протоколом НСРД (аудіо- відеоконтроль відносно ОСОБА_4 , яким встановлено 23.08.2024 факт збуту психотропну речовину, обіг якої обмежено метамфетамін) та іншими матеріалами в їх сукупності.

Слідчий суддя вважає, що за обставин, викладених у клопотанні про застосування запобіжного заходу, слідчим та прокурором доведено наявність обґрунтованої підозри щодо причетності ОСОБА_4 до вчинення інкримінованого їй органом досудового розслідування кримінального правопорушення та існування фактів, які в контексті практики Європейського суду з прав людини можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрювана могла вчинити даний злочин.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що в судовому засіданні стороною обвинувачення надано достатньо доказів щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, а саме виразилися у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту, а також незаконному збуті психотропних речовин.

При цьому слідчий суддя враховує, що на даній стадії кримінального провадження судом лише вирішується питання про обґрунтованість підозри та наявність ризиків для обрання відповідного запобіжного заходу, а тому докази, які є достатніми для висновку про наявність обґрунтованої підозри, не обов`язково мають бути настілки ж переконливими та повними, як докази на стадії висунення особі обвинувачення у вчиненні злочину або на стадії судового розгляду такого обвинувачення.

Крім того, слідчим та прокурором доведено існування ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у цьому провадженні; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів.

Крім того, слідчим та прокурором доведено існування ризиків, передбачених п.п. 1,3 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на інших осіб у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, або продовжити дане кримінальне правопорушення.

Так, про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 2 ст. 177 КПК України, в саме: можливості підозрюваної переховуватись від органів досудового розслідування, відповідно до ч.1 ст.178 КПК України, свідчить тяжкість покарання, що загрожує підозрюваній у разі визнання її винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 4 до 8 років, в зв`язку з чим, розуміючи тяжкість можливого покарання у разі визнання підозрюваної винною у вчиненні інкримінованого злочину, остання може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини у справі «Панченко проти Росії» (Panchenkov. Russia) п. 102 від 08.02.2005 р. тяжкість вчиненого кримінального правопорушення є суттєвим елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду.

Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, незаконно впливати на та свідків інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні, на думку слідчого судді, є доведеним, оскільки підозрювана знайомий з іншими підозрюваними, а також їй відомі анкетні дані свідків у даному кримінальному провадженні, в зв`язку з чим, вона шляхом вмовлянь, шантажу або підкупу може схилити вказаних осіб надання неправдивих показів, з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Також, слідчий суддя вважає встановленим та доведеним існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: продовжити кримінальне правопорушення, в якому вона підозрюється, про що свідчить те, що як встановлено з матеріалів досудового розслідування, а саме за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій, ОСОБА_4 підозрюється у систематичному збуті наркотичних засобів.

Інші ризики слідчим суддею не встановлені.

Окремо необхідно зазначити, що згідно ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1)вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваної кримінального правопорушення підозра достатньо обґрунтована;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується інкриміноване підозрюваній кримінальне правопорушення, відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до категорії тяжких кримінальних правопорушень;

3) вік та стан здоров`я підозрюваної ОСОБА_4 є особою молодого віку, має задовільний стан здоров`я;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваної в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців підозрювана має на утриманні неповнолітнього сина, інших осіб, які б могли піклуватися про дитину не має, незаміжня, що в судовому засіданні не оспорено прокурором;

5) наявність у підозрюваної постійного місця роботи - підозрювана не працює;

6) репутацію підозрюваної даних про репутацію підозрюваної не надано;

7) майновий стан підозрюваної незадовільний;

8) наявність судимостей у підозрюваної раніше не судима;

9) дотримання підозрюваною, умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше до підозрюваної раніше запобіжні заходи не застосовувалися;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення дані відсутні;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини розмір майнової шкоди на момент повідомлення про підозру не встановлено, разом з тим, на даний час підозрюваний частково відшкодував матеріальну шкоду завдану кримінальним правопорушення потерпілому.

12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї не встановлено.

У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Слідчий суддя вважає, що прокурором в судовому засіданні не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу, виходячи з наступного.

Згідно із ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_4 є матір`ю неповнолітнього сина, який перебуває на її утриманні, незаміжня та не має близьких родичів, які б могли виконувати обов`язки з догляду за дитиною у разі виникнення такої необхідності.

Вказані обставини не оспорені прокурором у судовому засіданні.

У ст. 4 Закону України «Про охорону дитинства» йдеться про забезпечення належних умов для гарантування безпеки, охорони здоров`я, навчання, виховання, фізичного, психічного, соціального, духовного та інтелектуального розвитку дітей, їх соціально-психологічної адаптації та активної життєдіяльності, зростання в сімейному оточенні в атмосфері миру, гідності, взаємоповаги, свободи та рівності; проведення державної політики, спрямованої на реалізацію соціальних гарантій у процесі виховання, навчання.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Системний аналіз діючого КПК України, призводить слідчого суддю до висновку, що питання щодо заходів піклування про неповнолітніх дітей підозрюваного, у разі обрання відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, нормативно не врегульовано, а вказані заходи можуть бути застосовані судом лише відносно неповнолітніх дітей обвинуваченого (ст. 378 КПК України). Разом з тим, встановлені судом об`єктивні існуючі обставини, а саме те, що обрання підозрюваній ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою призведе до залишення її малолітнього сина, без батьківського піклування, засобів існування, належного виховання та створення умов для розвитку особистості, що у підсумку може призвести до прямої загрози його життю та здоров`ю, що не може бути залишено поза увагою слідчого судді та свідчить про необхідність застосувати до підозрюваної більш м`який запобіжний захід.

Разом з тим,суд враховує незадовільний майновий стан підозрюваної, що унеможливлює внесення останньою розміру застави, що в свою чергу свідчить про те, що застава в розмірі 400 розмірів неоподатковуваних доходів громадян є непомірним для підозрюваної, що суперечить положенням ч. 2 ст. 182 КПК України.

Таким чином, на думку слідчого судді, прокурором в судовому засіданні необґрунтована необхідність застосування до підозрюваної ОСОБА_4 виняткового та найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

На підставі вищенаведеного, враховуючи, особу підозрюваної, зокрема те, що він раніше не судима, має на утриманні неповнолітнього сина, незаміжня та не має близьких родичів, які б могли виконувати обов`язки з догляду за дитиною у разі виникнення такої необхідності, слідчий суддя вважає, що для запобігання встановленим ризикам, достатньою мірою для забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків буде запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

На переконання слідчого судді, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту буде гарантувати виконання підозрюваною на час досудового розслідування процесуальних обов`язків та зможе повною мірою запобігти встановленим ризикам, оскільки такий запобіжний захід також пов`язаний із виключенням вільного переміщення та обмеженням у комунікації.

Таким чином, у задоволенні клопотання слідчого про застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно відмовити, застосувавши відносно неї запобіжний захід у вигляді домашнього арешту та поклавши на неї обов`язки, передбачені частиною 5 статті 194 КПК України.

Керуючись ст.ст.110, 131, 132, 176-178, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 369-372КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання слідчого відмовити за необгрунтованістю.

Застосувати до підозрюваної ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який полягає в забороні підозрюваній залишати житло цілодобово, за адресою: АДРЕСА_1 , строком на 2 (два) місяця по 17.11.2025 року, із застосуванням засобів електронного контролю.

Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України зобов`язати підозрювану ОСОБА_4 :

- не відлучатись з місця постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 цілодобово;

- прибувати за першою вимогою до слідчого, прокурора або суду;

- не виїжджати за межі Дніпропетровської області без дозволу слідчого, прокурора, або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця проживання

- утримуватись від спілкування зі свідками у вказаному кримінальному провадженню.

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

-носити електронний засіб контролю.

Ухвала слідчого судді діє, в межах строку досудового розслідування, тобто по 17.11.2025 року включно та підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали направити до ГУНП в Дніпропетровській області за місцем проживання підозрюваної, для забезпечення контролю за поведінкою підозрюваної ОСОБА_4 під час дії відносно нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1