Справа № 307/3517/25
Провадження № 1-кс/307/595/25
УХВАЛА

про застосування запобіжного заходу

15 вересня 2025 року м. Тячів

Слідчий суддя Тячівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , його захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , України, з повною загальною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого, інваліда ІІІ групи, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України, в кримінальному провадженні, внесеного до ЄРДР за №0000517 від 14 серпня 2025 року,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий СВ Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_4 за погодженням з прокурором Тячівської окружної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 .

В обґрунтування клопотання посилається на те, що в провадженні СВ Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області знаходяться матеріали досудового розслідування, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000517 від 14 серпня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України.

Вказує на те, що досудовим розслідуванням встановлено, що згідно зі ст.1 Закону України «Про оборону України», ст.1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень. На підставі Указу Президента України «Про введення воєнного стану в України» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діє по теперішній час. Так, ОСОБА_7 , за попередньою змовою та в групі разом із наразі невстановленою органом досудового розслідування групою осіб, під час дії воєнного стану, який введено в Україні указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» (з подальшим продовженням Указами Президента України №133/2022 від 14.03.2022, №259/2022 від 18.04.2022, №341/2022 від 17.05.2022, достовірно знаючи про заборону виїзду за кордон громадян України чоловічої статі віком від 23 до 60 років, взяв участь у організації спроби незаконного перетину кордону України громадянина України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_2 , в якого відсутні підстави, для законного виїзду за межі території України а саме: 09 серпня 2025 року, невстановлена наразі органом досудового розслідування особа, встановивши зв`язок з ОСОБА_8 , який мав намір незаконно перетнути державний кордон України, поза офіційними пунктами пропуску, та в ході неодноразових розмов невстановлена особа обумовив з ОСОБА_8 про оплату його послуг в організації даного перетину в сумі 6000 доларів США, за які він організує його переправлення через державний кордон України, надасть необхідні поради, вказівки та вкаже на місце безперешкодного перетину кодону. Так, 08 вересня 2025 року, ОСОБА_8 , отримавши вказівку в телефонному режимі від невстановленої особи прибути 10 вересня 2025 року, в селище Солотвино, Тячівського району Закарпатської області, України, що останній і зробив та близько 18 години 11 хвилин, де по прибуттю ОСОБА_8 , отримав вказівку від невстановленої особи, заселитись до одного з місцевих готелів та очікувати подальших вказівок. 11 вересня 2025 року, з ОСОБА_8 , встановила зв`язок інша наразі невстановлена органом досудового розслідування особа, яка повідомила, що вона буде займатись подальшим незаконним переправленням ОСОБА_8 ,, через державний кордон України, та який в ході неодноразових телефонних розмов за допомогою месенджера «WhatsApp», проводив інструктаж подальших дій ОСОБА_8 , з приводу його незаконного перетину через державний кордон України, та надав вказівку ОСОБА_8 , передати частину обумовлених з попередньою невстановленою органом досудового розслідування особою грошових коштів в сумі 3000 доларів США, в якості гарантії наміру ОСОБА_8 , перетнути державний кордон України та як передоплату за подальшу організацію його незаконного перетину державного кордону України. 12 вересня 2025 року, невстановлена органом досудового розслідування особа, надала вказівку ОСОБА_8 , про необхідність підійти до готелю «Люмініца», та передати вказану передплату особі чоловічої статі на автомобілі марки: «VOLKSWAGEN», моделі «SHARAN», яка його очікує в даному автомобілі. Після вказаної телефонної розмови, близько 19:00 години, 12 вересня 2025 року, ОСОБА_8 , підійшов до готелю «Люмініца», що розташований за адресою селище Солотвино, по вулиці Гагаріна, 98, Тячівського району Закарпатської області, де побачивши автомобіль марки: «VOLKSWAGEN», моделі «SHARAN», державний номерний знак Чеської Республіки « НОМЕР_1 », та почав розмову з водієм даного автомобіля, а саме ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який за вказівкою невстановленої наразі особи, очікував ОСОБА_8 , та який в ході розмови провів інструктаж, щодо незаконного перетинання державного кордону України, запевнивши ОСОБА_8 про безпечність даного переходу та наявність досвіду в організації незаконного перетину, так як займаються цим не вперше, та після надання вказівок про подальші дії під час незаконного перетину кордону, ОСОБА_5 отримав від ОСОБА_8 попередньо обумовлені грошові кошти в сумі 3000 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 12.09.2025, становило 123 938 гривень, після чого в подальшому ОСОБА_5 , був викритий працівниками СКП Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області спільно з працівниками ПОРВ (з місцем дислокації АДРЕСА_1 ) ІНФОРМАЦІЯ_4

Враховуючи викладене ОСОБА_5 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, тобто у організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництво такими діями та сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, вчинені за попередньою змовою групою осіб та з корисливих мотивів.

13 вересня 2025 року, о 00 годині 35 хвилин, ОСОБА_5 був затриманий в порядку ст.208 КПК України.

13 вересня 2025 року, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю та мешканцю АДРЕСА_1 , українцю, громадянину України, з повною загальною середньою освітою, не одруженому, раніше не судимому, інваліду 3 групи, повідомлено, про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченому ч.3 ст.332 КК України.

Вина ОСОБА_5 , повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами: допитами свідків, протоколом огляду місця події, протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, а також іншими матеріалами кримінального провадження.

Слідчий зазначив, що підозрюваний ОСОБА_5 , вчинив кримінальне правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, за яке Законом про кримінальну відповідальність передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 9 років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України, під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме встановлено, що: ОСОБА_5 , може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання за вчинений злочин, так як усвідомлює тяжкість покарання, яке йому загрожує, адже санкцією ч.3 ст.332 КК України, передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна. Крім того, ОСОБА_5 , з метою уникнення покарання за вчинений злочин може виїхати з України офіційно через пункти пропуску державного кордону України, що в подальшому унеможливить притягнення його до кримінальної відповідальності; може незаконно впливати на інших підозрюваних, яких ще не встановлено та не допитано у даному кримінальному провадженні, так як поки не встановлено всіх осіб, що спільно з ОСОБА_5 , займаються наданням послуг з незаконного перетину громадянами державного кордону України за грошові кошти; може вчинити інше кримінальне правопорушення, або продовжити вчиняти аналогічні злочини, оскільки добре обізнаний з місцями де можна переправити осіб через державний кордон України в обхід прикордонних нарядів.

Беручи до уваги викладене та враховуючи неможливість запобігання зазначених ризиків застосуванням більш м`яких запобіжних заходів, слідчий просить клопотання задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні зазначив, що є достатні підстави щодо підозри ОСОБА_5 у вчинені інкримінованого йому злочину та відсутність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, у зв`язку з чим йому необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Просить клопотання задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечили щодо вказаного клопотання та просили суд відмовити в задоволенні клопотання про обрання підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Захисник зазначив, що жодний із ризиків не існує, оскільки у слідчого немає законних підстав вважати, що підозрюваний буде переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки його попередня поведінка говорить про інше. Крім того зауважив, що підозрюваний після служби в ЗСУ перебуває на обліку у психіатра та являється інвалідом ІІІ групи.

Вивчивши матеріали клопотання, заслухавши учасників провадження, суд дійшов наступного висновку.

Однією із гарантій забезпечення законних інтересів осіб, які залучаються до участі в кримінальному провадженні (п.18 ст.3 КПК України) є саме судовий контроль законності обмеження конституційних прав і свобод людини при здійсненні кримінального провадження, який на досудовому розслідуванні здійснюється слідчим суддею.

У відповідності до ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Згідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1, 2, 4, ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті. Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Крім того, згідно з положеннями ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд зобов`язанні оцінити, в тому числі вагомість доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, розмір майнової шкоди, а також дані, що характеризують особу підозрюваного, обвинуваченого.

Встановлено, що 13 вересня 2025 року слідчим СВ Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області було складено повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення за ч.3 ст.332 КК України та цього ж дня було вручено ОСОБА_5 .

Також встановлено, що ОСОБА_5 підозрюється у вчинені тяжкого злочину, санкція статті якого передбачає покарання в виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років, і за матеріалами провадження підозра ОСОБА_5 обґрунтовано підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами.

Крім того, досудовим слідством встановлено наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме встановлено, що ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинене ним кримінальне правопорушення, адже усвідомлює, що йому загрожує реальна міра покарання, може незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Також, судом під час розгляду клопотання встановлено, що ОСОБА_5 був учасником бойових дій та під час виконання обов`язків військової служби по захисту Вітчизни отримав поранення тв. травми, що підтверджується довідкою військової частини НОМЕР_2 від 14.09.2024 року №09/310, довідкою про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України від 06 лютого 2025 року №09/65.

Беручи до уваги те, що прокурором в судовому засіданні не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів щодо підозрюваного ОСОБА_5 не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, враховуючи стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_5 , оскільки останній являється інвалідом ІІІ групи, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_3 , суд вважає, що відносно підозрюваного ОСОБА_5 слід застосувати більш м`який запобіжний захід.

У відповідності до ч. 2 ст. 181 КПК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це слідчому або суду. Працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Таким чином, беручи до уваги наведене, вважаю, що відносно підозрюваного ОСОБА_5 є достатнім застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний час доби, який забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного та виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків, а тому клопотання підлягає частковому задоволенню.

Визначаючи адресу, за якою обирається домашній арешт, слідчий суддя виходить із того, що згідно наданого заперечення захисником до клопотання та пояснень ОСОБА_5 на даний час фактично проживає в АДРЕСА_1 .

Разом з цим, при обранні запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, вважаю за необхідне покласти на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язки, визначені ч. 5 ст. 194 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 131-132, 176-178, 181, 183, 193-194, 196 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В :

Клопотання задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши йому залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , у період з 22 години по 6 годину наступного дня.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 процесуальні обов`язки:

1) прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді або суду за першою вимогою, а в разі неможливості прибути через поважні причини, завчасно повідомити про це;

2) у період з 22 по 6 годину не залишати місце постійного проживання - АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну місця проживання або роботи;

4) утримуватися від спілкування зі свідками;

5) носити електронний засіб контролю.

В задоволенні клопотання слідчого СВ Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області щодо застосування відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді триманні під вартою, - відмовити.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.

Контроль за виконанням ухвали про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту покласти на прокурора Тячівської окружної прокуратури ОСОБА_3 .

Встановити строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту строком до 24 години 00 хвилин 11 листопада 2025 року.

Негайно звільнити з під варти в залі суду підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 .

Ухвала підлягає негайному виконанню органом Національної поліції після її оголошення.

Копію ухвали для контролю за поведінкою ОСОБА_5 направити до Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області.

Копію ухвали про застосування запобіжного заходу вручити підозрюваному ОСОБА_5 після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено та оголошено 17 вересня 2025року.

Слідчий суддя ОСОБА_1