Справа № 683/3389/25
УХВАЛА
06 листопада 2025 року м. Старокостянтинів
Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області
в складі: головуючої судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у підготовчому засіданні в залі суду в місті Старокостянтинів кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України,
До Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області в порядку ст.291 КПК України надійшов для розгляду обвинувальний акт у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_4 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.
У підготовчому засіданні прокурор просить призначити справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні, посилаючись на те, що підстав для прийняття рішень, передбачених п.п.1-4 ч.3 ст.314 КПК України, не має.
Також прокурор заявив клопотання про продовження ОСОБА_4 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 діб, посилаючись на те, дія раніше обраного запобіжного заходу закінчується 09 листопада 2025 року, що на даний час закінчити розгляд провадження завершити неможливо, продовжують існувати ризики, передбачені ст.177 КПК України, зокрема, ризик переховування від суду, продовження вчинення інших кримінальних правопорушень.
Крім того, прокурором заявлено клопотання про арешт майна, зокрема на транспортний засіб марки «PEUGEOT» моделі «CITROEN» моделі «C2», д.н.з. НОМЕР_1 , 2004 року випуску, який на праві власності належить обвинуваченому, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, заборонивши право користування та його відчуження (продаж, дарування тощо) іншим особам.
В обґрунтування клопотання прокурор вказував, що санкція ч.2 ст. 307 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі з конфіскацією майна, а тому у разі визнання ОСОБА_6 винним у вчиненні вказаного злочину з метою забезпечення виконання вказаного покарання, слід накласти арешт на належне йому майно.
Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 проти призначення справи до судового розгляду не заперечують. Щодо продовження тримання під вартою ОСОБА_4 заперечують та просять застосувати відносно нього більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту, оскільки обвинувачений вину у скоєному визнає, має постійне місце проживання, наміру ухилятись від суду не має. Також з урахуванням майнового стану обвинуваченого просили зменшити розмір застави. Указаний в клопотанні прокурора про арешт майна автомобіль знищений після дорожньо-транспортної пригоди, тому у вирішенні цього клопотання покладаються на розсуд суду.
Заслухавши учасників процесу, суд вважає, що справа підсудна Старокостянтинівському районному суду Хмельницької області. Підстав для прийняття рішень, передбачених п.п.1-4 ч.3 ст.314 КПК України, немає. Справа може бути призначена до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.
Відповідно до положень ч.1-3 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Обвинуваченому ОСОБА_4 під час досудового розслідування обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, строк дії якого закінчується 09 листопада 2025 року.
До спливу цього строку судове провадження завершити не представляється можливим.
Так, з матеріалівсправи вбачається,що ОСОБА_4 обвинувачується у вчинені тяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, який визначається високим ступенем небезпечності для суспільства та за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років.
Крім того, ОСОБА_4 є особою молодого віку, не одружений, інформація про отримання ним будь-якого офіційного доходу відсутня, будь-яких осіб на утриманні не має, оскільки рішенням Старокостянтинівського районного суду від 25 лютого 2025 року він позбавлений батьківських прав відносно своїх малолітніх дітей, не має міцних соціальних зв`язків, а тому, перебуваючи на волі, та зважаючи на покарання, яке йому загрожує у випадку доведення винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, може ухилятись від суду, продовжувати вчиняти інші кримінальні правопорушення.
Також у справі не з`ясовані обставини, встановлені під час кримінального провадження, не перевірено їх доказами, а відтак обвинувачений, знаходячись на волі, зможе незаконно на них впливати та схиляти до зміни або відмови від показань.
Зважаючи на те, що заявлені ризики, які були враховані при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не зменшилися та вони виправдовують тримання обвинуваченого під вартою, суд вважає, що слід продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_4 , адже лише такий найсуворіший запобіжний захід на даний час зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.
Застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, на думку суду, не зможе запобігти відповідним ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
При цьому, обвинуваченим та його захисником не доведено, як змінилися обставини, які були взяті до уваги при обранні запобіжного заходу обвинуваченому, які нові обставини виникли після прийняття рішення про застосування запобіжного заходу.
Посилання захисника на наявність у обвинуваченого постійного місця проживання в даному випадку не є визначальним.
Оскільки судом не встановлено обставин, які б свідчили про те, що необхідність у раніше обраному обвинуваченому запобіжному заході у виді тримання під вартою відпала, тому вважає за необхідне продовжити тримання його під вартою на строк по 04 січня 2026 року включно.
Визначаючи на підставі п.2 ч.5 ст.182 КПК України розмір застави, вважаю, що з урахуванням тяжкості злочину, у якому обвинувачується ОСОБА_4 та його майнового стану застава в розмірі 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 121120 грн, буде достатньою для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України.
При вирішенні клопотання прокурора про арешт майна суд зважає на таке.
Згідно положень ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, яке, серед іншого, підлягає можливій конфіскації (абз.1 ч.1). Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. (абз. 2 ч. 1). Арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, конфіскації майна як виду покарання (п.3 ч. 2). У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна (ч. 5). Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів (абз. 2 ч. 10).
Згідно ч. 1 ст. 59 КК України конфіскація майна - це покарання, що полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, є власністю засудженого, якщо конфіскується частина майна, суд повинен зазначити, яка саме частина майна конфіскується, або перелічити предмети, що конфіскуються.
Відповідно до ч. 2 ст. 59 КК України конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини, а також за злочини проти основ національної безпеки України та громадської безпеки незалежно від ступеня їх тяжкості і може бути призначена у випадках, спеціально передбачених в особливій частині цього Кодексу.
Відповідно до вимог ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, серед іншого, правову підставу для арешту майна; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Установлено, що згідно Єдиного державного реєстру транспортних засобів 11.04.2008 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровано транспортний засіб марки «CITROEN» моделі «C2», д.н.з. НОМЕР_1 , 2004 року випуску.
Доказів того, що вказаний автомобіль знищено стороною захисту не надано.
Ураховуючи викладене, з метою забезпечення можливої конфіскації майна як додаткового покарання, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 307 КК України, суд уважає за необхідне накласти арешт на належне ОСОБА_4 майно.
Керуючись ст.314-316, 170, 331 КПК України, суд
Кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, прийняти до провадження Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області і призначити до судового розгляду суддею одноособово у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні суду (вул. Миру,9 м. Старокостянтинів Хмельницької області) на 15 годину 13 листопада 2025 року.
Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу задовольнити.
Строк тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, продовжити на 60 днів до 04 січня 2026 року включно.
Визначити у даному кримінальному провадженні заставу у розмірі 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 121120 грн, в разі внесення якої, покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 на строк по 04 січня 2026 року включно наступні обов`язки:
- прибувати до суду за кожною вимогою;
- не відлучатися з населеного пункту за місцем проживання без дозволу суду;
- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;
- утриматись від спілкування із свідками у даному кримінальному провадженні;
- за наявності здати до відповідного органу на зберігання паспорт громадянина України для виїзду за кордон.
У разі невиконання даних обов`язків, застава звертається в дохід держави.
У судове засідання доставити обвинуваченого, повідомити прокурора, захисника.
Роз`яснити учасникам судового провадження їх право ознайомитись з матеріалами кримінального провадження, робити з них необхідні виписки та копії.
Клопотання прокурора на накладення арешту на майно задовольнити.
Накласти арешт на транспортний засіб марки «PEUGEOT» моделі «CITROEN» моделі «C2», д.н.з. НОМЕР_1 , 2004 року випуску, який на праві власності належить обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою забезпечення можливої конфіскації майна, заборонивши право користування та його відчуження (продаж, дарування тощо) іншим особам.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення і оскарженню не підлягає.

Ухвала в частині продовження строку застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та накладення арешту на майно підлягає негайному виконанню після її оголошення, однак може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя: