Справа № 951/335/25
Провадження №1-кп/951/41/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2025 року селище Козова

Козівський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

представника потерпілого - адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000125 від 25.04.2023 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с.Купчинці Козівського району Тернопільської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 із середньою освітою, одруженого, на утриманні дітей, осіб похилого віку чи інвалідів не має, пенсіонера, несудимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

22 жовтня 2022 року біля 11 год. 20 хв., водій ОСОБА_4 керував технічно справним автомобілем «3A3-DAEWOO-SENS» реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2005 року випуску, червоного кольору, який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить ОСОБА_8 , із двома пасажирами ( ОСОБА_9 та ОСОБА_10 ), без вантажу, рухався автомобільною дорогою М-30 сполученням «Стрий Тернопіль - Кропивницький Знам`янка - Луганськ - Ізварине», у напрямку від смт Козова до м. Тернопіль, Тернопільського району, Тернопільської області, із швидкістю 60 км/год.

Рухаючись у вказаному напрямку, 115 км + 300 м, вказаної автомобільної дороги, що у межах с. Теофіпілка Козівської територіальної громади Тернопільського району Тернопільської області водій ОСОБА_4 не був достатньо уважний належно не стежив за дорожньою обстановкою умовами та відповідно не реагував на їх зміну, чим порушив вимоги пунктів: 1.5 ч.1, 1.10 (в частині визначення понять: «дорожні умови», «дорожня обстановка», і належне виконання їх вимог), 2.3 (б, д), 12.4, 12.9 (б) Правил дорожнього руху , затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року зі змінами та доповненнями (надалі ПДР), а також вимоги , які наведені у абзацах 1, 2 частини 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух» (№3353-ХІІ від 30 червня 1993 року), із змінами та доповненнями (надалі Закон України «Про дорожній рух»), які зобов`язували його рухатися у даних дорожніх умовах та обстановці із швидкістю не більше 50 км/год., тобто дозволеною в межах населеного пункту, із своїми діями не створювати загрозу безпеці дорожнього руху , небезпеку чи перешкоду для руху , загрожувати життю чи здоров`ю громадян , завдавати матеріальних збитків .

В цей час попереду нього у попутному напрямку по траєкторії , що проходила у межах смуги руху м.Тернопіль, Тернопільської області, керуючи технічно справним трактором «МТЗ-80» реєстраційний номер НОМЕР_3 , 1989 року випуску , із приєднаним напівпричепом «1ПТС-2» реєстраційний номер НОМЕР_4 , 1988 року випуску, які належать відповідно до свідоцтв про реєстрацію машин ОСОБА_6 , рухався водій ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Так водій ОСОБА_6 , під`їжджаючи до перехрестя головної (автодороги М-30) із другорядною дорогою, що примикає з лівого боку відносно руху останнього, та маючи на меті виконати маневр повороту ліворуч з метою об`їзду на вказану другорядну дорогу, у порушення вимог пунктів: 1.5 ч.1, 1.10 ( в частині визначення понять: «дорожні умови», «дорожня обстановка», «дати дорогу», «маневрування (маневр)», і належного виконання їх вимог), 2.3 (б, д), 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху, які зобов`язують водія своїми діями не створювати загрозу безпеці дорожнього руху, небезпеку чи перешкоду для руху , загрожувати життю чи здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків, не переконавшись, що це буде безпечним, і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, розпочав змінювати напрямок свого руху ліворуч, шляхом здійснення маневру повороту ліворуч з виїздом на зустрічну смугу руху, тим самим створив небезпеку для руху водію автомобіля «ЗАЗ-DAEWOO-SENS» р.н. НОМЕР_5 , ОСОБА_4 , який в цей момент рухався у попутному напрямку, зустрічною смугою руху, і здійснював маневр обгону трактора «МТЗ-80» р.н. НОМЕР_3 , із напівпричепом «1ПТС-2» р.н. НОМЕР_4 .

У свою чергу , водій автомобіля «ЗАЗ-DAEWOO-SENS» р.н. НОМЕР_5 , ОСОБА_4 , з моменту виникнення небезпеки для свого руху - початку зміни напрямку руху трактора «МТС-80» р.н. НОМЕР_3 , із напівпричепом «1ПТС-2» р.н. НОМЕР_4 , в ході виконання повороту ліворуч , що він об`єктивно спроможний був виявити, негайно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, хоча мав для цього технічну можливість шляхом застосування своєчасного гальмування, а продовжив рух, чим порушив вимоги пунктів: 1.10 (в частині визначення поняття: «небезпека для руху», і належного виконання його вимог), 12.3 Правил дорожнього руху.

Унаслідок порушення водіями ОСОБА_6 та ОСОБА_4 вказаних пунктів ПДР, відбулося зіткнення передньої правої частини автомобіля «ЗАЗ-DAEWOO-SENS» р.н. НОМЕР_5 , із заднім лівим колесом трактора «МТС-802 р.н. НОМЕР_3 , із напівпричепом «1ПТС-2» р.н. НОМЕР_4 , у результаті чого :

- пасажир автомобіля «ЗАЗ-DAEWOO-SENS» р.н. НОМЕР_5 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , отримала тілесні ушкодження у вигляді: підшкірної гематоми лобової та скроневої ділянок голови справа, садин обличчя справа та закритих переломів кісток лицевого черепа справа - виличної дуги та тіла виличної кістки, які у своєму клінічному перебігу супроводжується тривалим (більш як 21 день) розладом здоров`я, і за цією ознакою належить до середньої тяжкості - п.п. 2.2.1, 2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (МОЗ України, Київ, 1995);

- водій трактора «МТЗ-80» р.н. НОМЕР_3 , із напівпричепом «1ПТС-2» р.н. НОМЕР_4 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримав тілесні ушкодження у вигляді: травми правого плечового поясу - травматичного вивиху акроміального (надплечового) кінця ключиці, закритою черепно -мозкової травми - струсу головного мозку, дві «гематоми» лобової ділянки волосистої частини голови, який у своєму клінічному перебігу супроводжується тривалим (більш як 21 день) розладом здоров`я, і за цією ознакою належать до середньої тяжкості - п.п.2.2.1, 2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (МОЗ України, Київ, 1995).

Порушення водієм автомобіля «ЗАЗ-DAEWOO-SENS» р.н. НОМЕР_5 ОСОБА_4 вимог пунктів: 1.5 ч.1, 1.10, (визначення понять: «дорожні умови», «дорожня обстановка», «небезпека для руху», і належне виконання їх вимог), 2.3 (б, д), 12.3, 12.4, 12.9 (б) Правил дорожнього руху , затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року із змінами та доповненнями, а також вимог, які наведені у абзацах 1, 2 частини 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух» (№3353-ХІІ від 30 червня 1993 року ), із змінами та доповненнями, перебуває у прямому причинному зв`язку із настанням даної дорожньо-транспортної пригоди та заподіяні середньої тяжкості тілесних ушкоджень потерпілим чайці ОСОБА_12 та ОСОБА_6 . Дії обвинуваченого ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.1 ст.286 Кримінального кодексу України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілим середньої тяжкості тілесні ушкодження.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 та захисник ОСОБА_5 заявили клопотання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, та просили суд закрити кримінальне провадження в зв`язку із закінченням строків давності притягнення його до кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України.

Прокурор вважає, що клопотання підлягає до задоволення, та кримінальне провадження слід закрити в зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та звільнити обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

Потерпілий ОСОБА_6 та його представник адвокат ОСОБА_7 не заперечували щодо звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності з підстав, передбачених ст.49 КК України, та закриття кримінального провадження на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України.

Потерпіла ОСОБА_11 в судове засідання не з`явилася, проте подала до суду заяву, відповідно до якої не заперечує щодо закриття кримінального провадження із наведених вище підстав.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, суд вважає, що клопотання слід задовольнити з таких підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до ч.2 ст. 284, ч.3 ст.288 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності; суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, та санкцією частини вказаної статті передбачено покарання у виді штрафу від трьох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до трьох років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років.

Згідно з положеннями ст.12 КК України, кримінальні правопорушення, передбачені ч.1 ст.286 КК України, класифікуються як нетяжкі злочини.

Відповідно до обвинувального акта, кримінальне правопорушення ОСОБА_4 було вчинено 22.10.2022, та з дня його вчинення минуло більше трьох років.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 49 КК України визначено підстави звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, зокрема, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років, минуло три роки.

Таким чином, на час розгляду справи судом та подання згаданого клопотання строки давності притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності за кримінальним правопорушенням, передбаченим ч.1 ст. 286 КК України, сплинули.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» №12 від 23 грудня 2005 року, особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого.

У постанові Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 18.02.2025 справа №712/8174/23, суд дійшов висновку, що у результаті закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності на підставіст.49КК України за ініціативою та згодою особи, яка притягується до кримінальної відповідальності, суд не може і не повинен констатувати факт вчинення цією особою кримінально-караного діяння. Адже кримінальний процесуальний закон зобов`язує суд розглянути клопотання сторони захисту про таке звільнення невідкладно. У разі розгляду такого клопотання без проведення повного судового розгляду суд не може констатувати винуватість або навпаки невинуватість особи у вчиненні інкримінованого діяння.

У постанові Верховного Суду від 12.11.2019 у справі № 566/554/16-к вказується про те, що у випадку встановлення передбачених у ст. 49 КПК України підстав та відсутності заперечень з боку обвинуваченого, закривається кримінальне провадження та звільняється особа від кримінальної відповідальності. Визнання винуватості не є умовою для звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі статті 49 КК України.

Звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України (сплив строків давності) є безумовним і здійснюється судом незалежно від факту примирення з потерпілим, відшкодування обвинуваченим шкоди потерпілому, щирого каяття тощо (постанова Великої Палати Верховного Суду у справі № 598/1781/17 від 17.06.2020).

Судом під час судового розгляду обвинуваченому роз`яснено наслідки звільнення від кримінальної відповідальності, зокрема те, що ці підстави є нереабілітуючими та з`ясовано думку останнього щодо можливості закриття кримінального провадження за цих умов.

З`ясувавши позицію обвинуваченого ОСОБА_4 та впевнившись у його добровільності та усвідомленні наслідків закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав, суд вважає що клопотання захисника адвоката ОСОБА_5 та обвинуваченого про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження підлягає до задоволення, та ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, підлягає звільненню від кримінальної відповідальності в зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000125 від 25.04.2023, підлягає закриттю.

Згідно правового висновку об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладеному в постанові від 12.09.2022 у справі №203/241/17 (провадження №51-4251кмо21), якщо особа звільняється від кримінальної відповідальності на підставіст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, в тому числі й витрати на проведення експертизи, не стягуються з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на цій підставі, а відносяться на рахунок держави, окрім витрат, пов`язаних, зокрема, із залученням експерта стороною захисту.

З огляду на викладене процесуальні витрати на залучення експертів слід віднести на рахунок держави.

Інші процесуальні питання на вирішення суду учасниками кримінального провадження не виносилися.

На підставі наведеного, керуючись ст. 49 КК України, статтями 284-286, 288 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 та захисника ОСОБА_5 про звільнення від кримінальної відповідальності задовольнити.

ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, звільнити від кримінальної відповідальності в зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000125 від 25.04.2023, закрити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом семи днів з дня її оголошення до Тернопільського апеляційного суду через Козівський районний суд Тернопільської області.

Головуючий суддя ОСОБА_1