ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/453/26 Справа № 194/502/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2026 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги прокурора Шахтарської окружної прокуратури ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_6 на вирок Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 29 травня 2025 року у кримінальному провадженні № 0000308, відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тернівка Дніпропетровської області, громадянина України, не працевлаштованого, не одруженого, не маючого на утриманні малолітніх дітей, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , згідно ст. 89 КК України раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 1 ст. 309 КК України, -

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_8

в режимі відеоконференції

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_9

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 29 травня 2025 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, і призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк шість років з конфіскацією майна.

ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, і призначено йому покарання у виді обмеження волі на строк чотири роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень визначено остаточне покарання ОСОБА_7 шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк шість років з конфіскацією майна.

Цим вироком ОСОБА_7 визнаний винним за наступних обставин.

ОСОБА_7 , маючи умисел, направлений на незаконне, з метою збуту, придбання та зберігання наркотичних засобів, та реалізуючи його, діючи умисно, незаконно, на порушення вимог Закону України № 62/95-ВР від 15.02.1995 «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними» та Закону України № 530-V від 22.12.2006 «Про внесення змін до Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів», задля досягнення єдиної протиправної мети - незаконного збагачення при скоєнні злочинів у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, у невстановлений час, однак до 13 год. 15 хв. 03.01.2023, та в невстановленому місці, незаконно, з невстановленого джерела придбав у невстановленої особи наркотичний засіб метадон масою 0,0213 г, 0,0219 г, 0,0221 г.

Продовжуючи реалізовувати свій протиправний умисел, направлений на незаконне зберігання з метою збуту та збут наркотичного засобу, обіг якого обмежено, метадон, ОСОБА_7 за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , о 13 год. 15 хв. 03.01.2023 незаконно збув ОСОБА_10 фрагмент блістера на дві чарунки, які містять дві плоскоциліндричні таблетки з двобічними фасками, маса таблеток 0,4823 г, 0,4955 г, фрагмент блістера на одну чарунку, в блістері одна плоскоциліндрична таблетка з двобічними фасками, масою 0,4959 г, які містять наркотичний засіб, обіг якого обмежено, метадон, маса метадону становить 0,0213 г, 0,0219 г, 0,0221 г відповідно.

Дії ОСОБА_7 кваліфікуються за ч. 1 ст. 307 КК України, як незаконне придбання та зберігання з метою збуту, а також незаконний збут наркотичного засобу.

Крім того, ОСОБА_7 , маючи умисел, направлений на незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів для власного вживання без мети збуту, діючи умисно, незаконно, на порушення вимог Закону України № 62/95-ВР від 15.02.1995 «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними» та Закону України № 530-V від 22.12.2006 «Про внесення змін до Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів», Закону України від 15.02.1995 «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», у невстановлений час, однак до 06 год. 30 хв. 06.02.2023, та в невстановленому місці, незаконно, з невстановленого джерела придбав у невстановленої особи для власного вживання без мети збуту десять пакетів з полімерного матеріалу з фіксаторами, які містять кристалічні речовини білого кольору, в тому числі наркотичний засіб, обіг якого обмежено, метадон (фенадон), загальною масою 0,6466 г, який приніс до квартири, в якій він проживає, за адресою: АДРЕСА_1 .

06.02.2023 в період часу з 06 години 30 хвилин до 09 години 51 хвилини в ході проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 , виявлено та вилучено десять пакетів з полімерного матеріалу з фіксаторами, які містять кристалічні речовини білого кольору масою 0,2856 г, 0,2383 г, 0,2180 г, 0,2027 г, 0,2853 г, 0,3033 г, 0,2168 г, 0,2963 г, 0,2333 г, 0,3286 г, що містять наркотичний засіб, обіг якого обмежено, метадон (фенадон), маса метадону становить відповідно 0,0744 г, 0,0993 г, 0,0534 г, 0,0282 г, 0,0277 г, 0,0788 г, 0,0528 г, 0,0809 г, 0,0909 г, 0,0602 г, загальною масою 0,6466 г, який ОСОБА_7 незаконно придбав та зберігав для власного вживання без мети збуту.

Дії ОСОБА_7 кваліфікуються за ч. 1 ст. 309 КК України, як незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту.

В апеляційній скарзі:

- захисник ОСОБА_6 просить вирок суду скасувати на ухвалити новий, яким закрити кримінальне провадження за ч. 1 ст. 309 КК України, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України, через відсутність доказі вини.

За обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України призначити ОСОБА_7 мінімальний строк покарання у виді позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням з застосуванням положень ст. 75, 76 КК України.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги захисник посилається на те, що суд не прийняв до уваги пояснення ОСОБА_7 , в той час, як прийняв бездоказову обвинувальну позицію прокурора, яка зводилась до того, що під час обшуку в квартирі були знайдені десять пакетиків з метадоном, і ця знахідка є достатнім доказом вини за ч. 1 ст. 309 КК України. Вказує, що ОСОБА_7 ніколи в житті не зберігав такої кількості метадону в своїй квартирі.

Що стосується кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, то в цій частині захисник не оскаржує фактичні обставини, однак просить призначити ОСОБА_7 мінімальне покарання та встановити іспитовий строк.

- прокурор просить вирок суду змінити, виключивши з мотивувальної та резолютивної частини вироку посилання на призначення додаткового покарання у виді конфіскації майна, а в іншій частині вирок суду залишити без змін.

В обґрунтування вказує, що в мотивувальній та резолютивній частинах вироку суд зазначив про призначення додаткового покарання у виді конфіскації майна, що призвело до неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, оскільки такий вид додаткового покарання не передбачений санкцією ч. 1 ст. 307 КК України.

Заслухавши обвинуваченого та його захисника, які просили задовольнити апеляційні скарги захисника та прокурора, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника та підтримав апеляційну скаргу сторони обвинувачення, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і мотивованим. Законним є рішення, постановлене компетентним судом згідно норм матеріального права із дотриманням вимог кримінального провадження, передбаченого цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

За приписами ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Оскільки висновки суду стосовно доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні ним кримінального правопорушення та правильність правової кваліфікації його дій за епізодом ч. 1 ст. 307 КК України, в апеляційних скаргах захисника та прокурора не оспорюються, інші учасники кримінального провадження апеляційних скарг не подавали, то вказані обставини судом апеляційної інстанції не перевіряються.

Доводи захисника про не встановлення достатніх доказів для доведення вини обвинуваченого ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 309 КК України, є безпідставними і необґрунтованими.

Досліджені судом першої інстанції та покладені в основу вироку докази беззаперечно вказують на вину ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, яке виразилося у незаконному придбанні та зберіганні наркотичних засобів без мети збуту.

В обґрунтування свого висновку про винність ОСОБА_7 суд послався на дослідженні в ході судового розгляду письмові докази, зокрема, протокол обшуку квартири від 06 лютого 2023 року, де проживав ОСОБА_7 і зберігав наркотичний засіб метадон.

Так, відповідно до змісту цього протоколу, обшук квартири проводився в присутності спеціаліста та понятих, в ході якого, серед іншого, було виявлено та вилучено десять пакетів з полімерного матеріалу з кристалічною речовиною білого кольору, яка згідно висновків експерта № СЕ-19/104-23/4552-НЗПРАП від 06 лютого 2023 року та № СЕ-19/104-23/5947-НЗПРАП від 29 березня 2023 року, містить наркотичний засіб метадон.

Підстав ставити під сумнів результати слідчої дії та висновки експертиз колегія суддів не вбачає, так само і стороною захисту не надано об`єктивних причин для визнання цих доказів недопустимими.

Наведені вище обставини спростовують версію сторони захисту про не неналежність виявлених за місцем проживання обвинуваченого пакетів з кристалічною речовиною білого кольору саме ОСОБА_7 .

Звертається при цьому увага, що протокол обшуку хоча і містить зауваження зі сторони ОСОБА_7 , що вказані вище пакети йому не належать, однак наявні та досліджені судом докази в їх сукупності спростовують такі ствердження обвинуваченого ОСОБА_7 .

Таким чином, висновок суду першої інстанції про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчинені ним злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, його правова кваліфікація, відповідає фактичним обставинам справи і ґрунтується на зібраних у справі і досліджених в повному обсязі в судовому засіданні усіх доказах в їх сукупності, які не викликають сумнів щодо їх належності та допустимості. Рішення прийнято згідно з критерієм доведеності «поза розумним сумнівом», який застосовується Європейським судом з прав людини (рішення «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року, «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року).

Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість обвинуваченого та на кваліфікацію його дій, колегією суддів під час перевірки кримінального провадження не виявлено.

Колегія суддів не знаходить підстав для скасування вироку в частині обвинувачення ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 309 КК України і закриття кримінального провадження в цій частині, за відсутністю в діянні обвинуваченого складу кримінального правопорушення з тих мотивів, які наведені захисником в апеляції, оскільки судом ухвалено вирок, який є законним, обґрунтованим, з дотриманням вимог кримінального закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог закону, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав.

Доводи апеляційної скарги захисника щодо необхідності призначення обвинуваченому ОСОБА_7 менш суворого покарання за ч. 1 ст. 307 КК України, із застосуванням положень ст. 75 КК України, не є переконливими.

Відповідно до ст. ст. 50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд при призначенні покарання враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи ОСОБА_7 покарання за ст. 307 КК України, судом дотримано наведених вище вимог закону та враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має постійне місця проживання, за яким негативно характеризується, відсутність обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченого.

Таким чином, при призначенні покарання, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання в середньому розмірі санкції, передбаченої ч. 1 ст. 307 КК України, у виді шести років позбавлення волі, вважаючи таке покарання необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Призначене покарання обвинуваченому ОСОБА_7 відповідає принципу індивідуалізації, пропорційності і справедливості, а тому підстав для пом`якшення покарання, як на це вказує захисник, не вбачається.

За загалом вище наведеного, підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 положень ст. 69, 75 КК України, з мотивів, наведених в апеляційній скарзі захисника, не встановлено.

В той же час, слушними є зауваження прокурора щодо виключення з мотивувальної та резолютивної частини вироку посилання на призначення додаткового покарання у виді конфіскації майна, оскільки такий вид додаткового покарання не передбачений санкцією ч. 1 ст. 307 КК України.

Так, санкція ч. 1 ст. 307 КК України передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від чотирьох до восьми років.

Відповідно до ч. 2 ст. 59 КК України, конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини, а також за злочини проти основ національної безпеки України та громадської безпеки незалежно від ступеня їх тяжкості і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині цього Кодексу.

Однак, при призначенні покарання за ч. 1 ст. 307 КК України, суд в мотивувальній та резолютивній частинах вироку суд зазначив про призначення додаткового покарання у виді конфіскації майна, що призвело до неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, оскільки такий вид додаткового покарання не передбачений санкцією ч. 1 ст. 307 КК України, у зв`язку з чим, вирок підлягає зміні в частині призначення покарання.

З огляду на викладене, апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 задоволенню не підлягає, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а вирок суду зміні в частині призначення покарання.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу прокурора Шахтарської окружної прокуратури ОСОБА_5 , - задовольнити.

Вирок Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 29 травня 2025 року у кримінальному провадженні № 0000308, відносно ОСОБА_7 , - змінити в частині призначення покарання.

Виключити з мотивувальної та резолютивної частини вироку посилання на призначення додаткового покарання у виді конфіскації майна.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, - у той же строк з моменту вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4