Провадження №1-кп/761/4204/2025
В И Р О К

Іменем України

12 листопада 2025 року, Шевченківський районний суд міста Києва у складі

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0003334 від 30.09.2025 відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не працевлаштованого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , без постійного місця проживання у м. Києві, не судимого,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 (участь якого забезпечена шляхом відеоконференції),

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

Так, у невстановлений час та місці, за невстановлених обставин, однак, не пізніше 13 год. 40 хв. 30.09.2025 у ОСОБА_3 , виник прямий умисел на відкрите викрадення чужого майна в умовах воєнного стану, який введено на підставі Указу Президента України, затверджений Законом України № 2102-IX від 24.02.2022, та строк якого продовжено відповідно Указом Президента України, затверджений Законом України № 4524-IX від 15.07.2025 - товару з магазину «Аврора», що розташований у торгівельному центрі «Променада» за адресою: м. Київ, вул. Загорівська, 17/21.

Реалізуючи свій прямий умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, керуючись корисливим мотивом, діючи умисно, ОСОБА_3 , 30.09.2025 о 13 год. 40 хв., прибув у магазин «Аврора», що розташований у торгівельному центрі ТЦ «Променада» за адресою: м. Київ, вул. Загорівська, 17/21, де на торгівельній полиці побачив упаковки із кавою. В подальшому, ОСОБА_3 взяв із торгівельної полиці три упаковки кави смаженої зернової «Кава старого Львова», вартістю 232 грн. за одну упаковку, без ПДВ, та тримаючи їх в руках попрямував до виходу, пройшов каси, не розплатився, та хотів залишити магазин. В цей час співробітники магазину намагалися зупинити ОСОБА_3 на виході, однак, останній оминув їх та вибіг із трьома упаковками кави смаженої зернової «Кава старого Львова», залишивши місце злочину, розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив ТОВ «Вигідна покупка» майнову шкоду на загальну суму 697 грн. 50 коп. без ПДВ.

Кримінальна відповідальність за вказане кримінальне правопорушення передбачена ч. 4 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене в умовах воєнного стану.

Допитаний у судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення беззаперечно визнав, дав вичерпні показання по суті справи, які повністю відповідають обставинам, викладеним у даному вироку щодо часу, способу, місця вчинення злочину та мотивів, розміру завданої шкоди, та інших обставин вчинення злочину. Вказав, що він 30.09.2025 перебував у торгівельному центрі ТЦ «Променада» за адресою: м. Київ, вул. Загорівська, 17/21, в цей час вирішив придбати собі каву, з цією метою зайшов до магазину «Аврора» де взяв з полиць каву та вирішив покинути магазин не розрахувавшись за неї, водночас працівники магазину його помітили і сказали йому зупинитися, водночас він не зупинився та залишив магазин з викраденим товаром. Зазначив, що щиро розкаюється у вчиненому, просив призначити мінімальне покарання.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, при обставинах, викладених в обвинувальному акті, беручи до уваги, що всі учасники судового розгляду не оспорювали фактичні обставини справи, і судом встановлено, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності його позиції, роз`яснивши ОСОБА_3 положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, вислухавши думку прокурора, обвинуваченого, які не заперечували проти розгляду кримінальної справи в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження інших доказів щодо тих обставин справи, які усіма учасниками судового розгляду визнані та ніким не оспорюються.

Отже, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, суд дійшов висновку, що подія кримінального правопорушення мала місце, вина обвинуваченого ОСОБА_6 у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненому в умовах воєнного стану, доведена повністю, а дії обвинуваченого ОСОБА_6 обґрунтовано кваліфіковані за ч. 4 ст. 186 КК України.

Вирішуючи питання про покарання, суд враховує положення ст. 65 КК України, відповідно до якої особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне і достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Призначене покарання за своїм видом та розміром повинно бути відповідним характеру вчинених дій їх небезпечності та даним про особу винного.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що останній не судимий, на обліку у лікаря нарколога, психіатра не перебуває, постійного місця проживання у м. Києві не має.

Обставиною, яка відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття.

Обставин, які згідно з ст. 67 КК України обтяжують покарання, судом не встановлено.

З врахуванням наведеного, конкретних обставин справи, особи винного, який не судимий, його ставлення до вчиненого, який щиро розкаювався в скоєному, суд реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції статті кримінального закону, за якою визнав його винуватим, яке, на думку суду, є необхідним й достатнім покаранням для його виправлення і попередження вчинення ним нових злочинів.

При цьому, суд враховує, що мінімальна межа санкції ч. 4 ст. 186 КК України становить сім років позбавлення волі, а тому, за переконанням суду, таке покарання в умовах його реального відбування, є цілком достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів.

Також суд не знаходить підстав для застосування при призначенні покарання обвинуваченому вимог ст. 69 КК України, оскільки судом не встановлено сукупність обставин що пом`якшують покарання та істотно знижують ступень тяжкості вчиненого ним злочину.

Відповідно до протоколу затримання від 30.09.2025, ОСОБА_3 затримано 30.09.2025 о 14 год. 00 хв., в порядку ст. 208 КПК України, як особу підозрювану у вчиненні кримінального правопорушення за ознаками ч. 4 ст. 186 КК України.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 02.10.2025 до ОСОБА_6 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який в подальшому продовжувався.

З урахуванням обставин справи та висновків суду, щодо виду та розміру призначеного покарання, запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 до набрання вироку законної сили необхідно залишити без змін, а саме, тримання під вартою.

За положеннями ч. 5 ст. 72 КК України зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Таким чином, у строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_3 необхідно зарахувати строк його попереднього ув`язнення, з 30.09.2025 по день ухвалення вироку суду, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 374-376, 475 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років.

Строк покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту проголошення вироку, а саме з 12.11.2025.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_3 у строк покарання попереднє ув`язнення за період з 30.09.2025 до 11.11.2025 включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили - залишити без змін.

Речові докази:

-3 (три) пачки кави «Старого Львова» вагою 450 г., бежевого та помаранчевого кольору із зображенням чашки кави з зернами на фоні міста Лева, які повернуті на відповідальне зберігання потерпілому - залишити у користуванні потерпілого.

-грошові кошти у сумі 150 грн., купюрами 1-50 грн., 5-20 грн., які передані на відповідальне зберігання до банківської скриньки АБ «Укргазбанк» - повернути ОСОБА_3 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд міста Києва протягом тридцяти діб з дня його проголошення, а засудженим, що перебуває під вартою, - в той самий строк з моменту отримання копії вироку.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1