ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/821/425/25 Справа № 705/4733/25 Категорія: ст. 170 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2025 року Черкаський апеляційний суд в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

за участю:

представника третьої особи,

щодо майна якої вирішується

питання про арешт адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси в режимі відеоконференції апеляційну скаргу представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 22 серпня 2025 року про задоволення клопотання прокурора Уманської окружної прокуратури ОСОБА_8 про накладення арешту на майно в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000368 від 05.03.2025,

в с т а н о в и в:

Старший слідчий СВ Уманського РУП ГУНП в Черкаській області капітан поліції ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим прокурором Уманської окружної прокуратури ОСОБА_8 , поданим в рамках кримінального провадження № 0000368 від 05.03.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, про накладення арешту на майно.

Просив слідчого суддю накласти арешт на легковий автомобіль марки Mitsubishi Pajero з д.н.з. НОМЕР_1 чорного кольору, який є знаряддям вчинення злочину та яким користується ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 22 серпня 2025 року клопотання старшого слідчого задоволено та накладено арешт на легковий автомобіль марки Mitsubishi Pajero з д.н.з. НОМЕР_1 чорного кольору, яким користується ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та який належить ОСОБА_7 .

Не погоджуючись із ухвалою слідчого судді, представник третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_6 оскаржив її в апеляційному порядку, подавши апеляційну скаргу та доповнення до неї, просив скасувати ухвалу слідчого судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 22.08.2025, та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання про накладення арешту.

Вказує, що 19.08.2025 слідчий прийняв постанову про визнання вилученого автомобіля речовим доказом у кримінальному провадженні, обґрунтувавши своє рішення тим, що зазначений автомобіль є засобом вчинення злочину, оскільки ОСОБА_10 зберігав у ньому речовину рослинного походження, схожу на наркотичну.

Зазначає, що відсутні відомості про те, що вилучена в автомобілі марки Mitsubishi Pajero з д.н.з. НОМЕР_1 чорного кольору, речовина рослинного походження є наркотичною речовиною. Досудове розслідування у кримінальному провадженні триває з 05 березня 2025 року, але станом на 19 серпня 2025 року, навіть після проведення обшуку зазначеного автомобіля, ОСОБА_10 та ОСОБА_7 не затримано в порядку ст. 208 КПК України, про підозру їх не повідомлено.

Вказує, що арешт автомобіля Mitsubishi Pajero з д.н.з. НОМЕР_1 чорного кольору, яким володіє ОСОБА_7 обмежує його конституційні права.

Зазначає, що про якісь додаткові дослідження вилученого автомобіля, а також дослідження арештованого автомобіля в подальшому ні в клопотанні слідчого, ні в оскаржуваній ухвалі не йдеться. Наслідки для 69-річного власника автомобіля, у вигляді обмеження можливості пересування, який немає жодного відношення до кримінального провадження, не розглядалися і не враховані.

Вважає, що висновки суду в постановленій ухвалі не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Прокурор в судове засідання не з`явився.

Участь учасників процесу в рамках апеляційного перегляду оскаржуваної скаржником ухвали слідчого судді в контексті вимог процесуального закону не є обов`язковою, у зв`язку із чим колегія суддів прийшла до висновку про можливість розгляду скарги за відсутності прокурора.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника власника майна - адвоката ОСОБА_6 , перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст. 131 КПК, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів, зокрема арешт майна.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

За загальними правилами, передбаченими ч. 3 ст. 132 КПК, застосування заходів забезпечення кримінального провадження допускається лише у разі, якщо слідчий, дізнавач, прокурор доведе, що:

- існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

- потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;

- може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 170 КПК передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 2 ст. 170 КПК України визначено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3 - 1 ) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Виходячи зі змісту зазначеної норми закону, накладення арешту на майно з метою збереження речових доказів та відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, передбачає можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою, щодо якої такий захід застосовується, кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати усі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що зазначених вимог закону слідчим суддею дотримано в повній мірі з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, СВ Уманського РУП ГУНП в Черкаській області здійснюється досудове розслідування по кримінальному провадженню № 0000368, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.03.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

04.03.2025 від оперативного підрозділу ВКП Уманського РУП ГУНП в Черкаській області надійшов рапорт про те, що в ході проведення оперативно-розшукових заходів по ОРС було отримано та перевірено інформацію стосовно того, що особа чоловічої статі на ім`я ОСОБА_11 спільно з особами чоловічої статі на ім`я ОСОБА_12 та ОСОБА_13 зберігають та в подальшому спільно здійснюють збут наркотичної та психотропної речовини, а саме «канабісу» та «амфетаміну» на території м. Умань, м. Жашків та селища Маньківка Уманського району.

19.08.2025 під час обшуку легкового автомобіля марки Mitsubishi Pajero з д.н.з. НОМЕР_1 , який проводився на підставі ухвали слідчого судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 11.08.2025, якою було надано дозвіл на проведення обшуку в даному транспортному засобі, який зареєстрований на ім`я ОСОБА_7 та яким користується ОСОБА_10 , на підлозі заднього ряду виявлено поліетиленовий пакет з речовиною рослинного походження, який вилучено та поміщено до сейф-пакету, також поруч виявлено електронні ваги чорно-білого кольору.

19.08.2025 під час огляду місця події було вилучено вищевказаний автомобіль, який належить ОСОБА_7 та яким користується ОСОБА_10 .

Постановою старшого слідчого СВ Уманського РУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_9 від 19.08.2025 легковий автомобіль марки Mitsubishi Pajero з д.н.з. НОМЕР_1 визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000368 від 05.03.2025.

Після закінчення огляду вказаний автомобіль залишено на зберігання на автомобільному майданчику Уманського РУП ГУНП в Черкаській області.

Норми ст. 98 КПК України передбачають, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

За правилами ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Згідно ч. 5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Як вбачається з клопотання старшого слідчого, ним ставиться питання про накладення арешту на автомобіль марки Mitsubishi Pajero, реєстраційний номер НОМЕР_1 , чорного кольору, який є знаряддям вчинення злочину та яким користується ОСОБА_10 .

Колегією суддів встановлено, що вказаний автомобіль визнаний постановою старшого слідчого СВ Уманського РУП ГУНП в Черкаській області від 19.08.2025 речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000368 від 05.03.2025.

Згідно ч. 1 ст. 64-2 КПК України третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особи.

Частина 3 ст. 64-2 КПК України передбачає, що третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, має права та обов`язки, передбачені цим Кодексом для підозрюваного, обвинуваченого, в частині, що стосуються арешту майна.

Як вбачається з матеріалів справи, власником автомобіля марки Mitsubishi Pajero, чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , є ОСОБА_7 .

Доводи, що викладені в апеляційній скарзі про те, що арешт автомобіля, яким володіє ОСОБА_7 обмежує його конституційні права, на думку колегії суддів, висновків слідчого судді не спростовують і не дають підстав вважати, що під час розгляду клопотання про накладення арешту на майно, слідчим суддею були порушені вимоги закону, які б давали підстави для скасування судового рішення.

На думку колегії апеляційного суду, потреби досудового розслідування, на цьому етапі кримінального провадження, виправдовують таке втручання у права та інтереси ОСОБА_7 як накладення арешту на вказаний автомобіль з метою запобігання його пошкодженню, знищенню, перетворенню, відчуженню та застосування такого засобу буде необхідним, та достатнім для збереження речового доказу в даному кримінальному провадженні.

Апеляційним судом встановлено, що слідчим суддею були дотримані вимоги кримінального процесуального закону України при розгляді клопотання прокурора про накладення арешту на майно, що у свою чергу вплинуло на правильність прийнятого рішення.

Доводи, що викладені в апеляційній скарзі висновків слідчого судді не спростовують і не дають підстав вважати, що під час розгляду клопотання про накладення арешту на майно, слідчим суддею були порушені вимоги закону, які б давали підстави для скасування судового рішення.

При апеляційному розгляді не встановлено істотних порушень норм КПК України, які є підставою для скасування ухвали слідчого судді, і не вбачаються такі підстави і зі змісту апеляційної скарги.

Разом з тим, обраний слідчим суддею захід забезпечення кримінального провадження є тимчасовим, обумовлений метою проведення досудового розслідування, його межі у часі окреслені строками, які в свою чергу чітко регламентуються нормами ст. 219 КПК України, та який в подальшому може бути скасований у визначеному законом порядку.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала слідчого судді від 22.08.2025 є законною та обґрунтованою, а тому апеляційна скарга з викладеними в ній доводами, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 171, 172,173, 376, 404, 405,407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 22 серпня 2025 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4