Провадження № 1-кп/742/151/26
Єдиний унікальний № 742/2968/25
ВИРОК

Іменем України

21 січня 2026 року м. Прилуки

Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 та сторін кримінального провадження:

-прокурора Прилуцької окружної прокуратури ОСОБА_3 ,

-обвинуваченого ОСОБА_4

-потерпілого ОСОБА_5 ,

-представника потерпілого адвоката ОСОБА_6

розглянувши обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000349 від 09.04.2025 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Прилуки Чернігівської області, українець, громадянин України, одружений, не працюючий, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий 16.04.20225 вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області за ч. 1 ст. 382 КК України до покарання у виді 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю у 2 роки

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

I. Формулювання обвинувачення, яке визнане судом доведеним.

1. ОСОБА_4 , 09.04.2025 близько 10 год 10 хв, перебуваючи в стані наркотичного сп`яніння, керуючи автомобілем марки ЗАЗ 110307, реєстраційний номер НОМЕР_1 та рухаючись проїзною частиною вул. Незалежності м. Прилуки в напрямку вул. Київська м. Прилуки Чернігівської області, поблизу будинку № 60, розташованого по вул. Незалежності, діючи необережно, проявив неуважність, кримінальну протиправну недбалість, не передбачив настання суспільно-небезпечних наслідків своїх дій, хоча повинен був і міг їх передбачити, неправильно оцінив дорожню обстановку, яка склалась, тим самим створив своїми діями загрозу безпеці дорожнього руху, у результаті чого допустив зіткнення з велосипедом марки ARDIS під керуванням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який їхав попереду автомобіля яким керував ОСОБА_4 , в попутному з ним напрямку.

2. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди водій велосипеда ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, закритої травми грудної клітки, правобічного гемо-пневмотораксу, переломів 6-7 ребер справа, закритого перелому акроміального кінця правої ключиці, закритого перелому правої гомілки, чисельних саден та синців обличчя, правої верхньої та нижньої кінцівок, передньої поверхні грудної клітки та живота справа, які згідно висновку судово-медичної експертизи №117 від 29.05.2025 відноситься до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, як такий, що спричинив тривалий розлад здоров`я більше 21 дня.

3.У даній дорожній обстановці ОСОБА_4 порушив вимоги Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001, а саме п. 12.3 у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, з урахуванням терміну «перешкода для руху», що зазначено в п. 1.10 перешкода для руху нерухомий об`єкт у межах смуги руху транспортного засобу, що рухається назустріч загальному потоку транспортних засобів) і змушує водія маневрувати або зменшувати швидкість аж до зупинки транспортного засобу. Порушення водієм ОСОБА_4 п. 12.3 Правил дорожнього руху України, з урахуванням терміну «перешкода для руху», що зазначено в п. 1.10 Правил дорожнього руху України, перебуває в прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.

4.Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України,тобто у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані наркотичного спяніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

ІІ. Позиції учасників кримінального провадження.

5.В обґрунтування винуватості ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення сторона обвинувачення посилалася на визнання ОСОБА_4 своєї провини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК Українита визначений сторонами обсяг доказів, що підлягають дослідженню згідно з ч. 3 ст. 349 КПК України. Під час судових дебатів прокурор вважав зазначені обставини достатніми для того, щоб поза розумним сумнівом довести винуватість ОСОБА_4 у висунутому обвинуваченні в повному обсязі.

6.Потерпілий ОСОБА_5 , представник потерпілого ОСОБА_6 підтримав позицію прокурора щодо порядку дослідження доказів та їх обсягу.

7.Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому, погодився на недоцільність дослідження доказів у кримінальному провадженні відповідно до ч. 3 ст. 249 КПК України.

ІІІ. Встановлені судом фактичні обставини та докази на їх підтвердження.

8.Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у висунутому звинуваченні визнав у повному обсязі, дав показання, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення злочину, показавши, що 09.04.2025 зранку їхав по вул. Незалежності у м. Прилуки в напрямку вул. Київська в м. Прилуки. Поблизу будинку № 60 по вул. Незалежності він не помітив на дорозі велосипедиста, який рухався в попутному напрямку, в результаті чого здійснив наїзд на велосипедиста, від чого останній отримав травми. Під час цієї дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_4 перебував у стані наркотичного сп`яніння.

9.Під час допиту у судовому засіданні ОСОБА_4 негативно оцінив вчинене ним діяння, та висловив жаль з приводу скоєного. Запевнив, що зробив висновки з вчиненого.

10.Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини, які підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні і викладені в обвинувальному акті, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі.

11.Отже,суд вважає доведеним в судовому засіданніте,що ОСОБА_4 09.04.2025,близько 10 год 10 хв, керуючи автомобілем марки ЗАЗ 110307, реєстраційний номер НОМЕР_1 та рухаючись проїзною частиною вул. Незалежності м. Прилуки в напрямку вул. Київська м. Прилуки Чернігівської області, поблизу будинку № 60, розташованого по вул. Незалежності, діючи необережно, проявив неуважність, кримінальну протиправну недбалість, не передбачив настання суспільно-небезпечних наслідків своїх ді, хоча повинен був і міг їх передбачити, неправильно оцінив дорожню обстановку, яка склалась, тим самим створив своїми діями загрозу безпеці дорожнього руху, у результаті чого допустив зіткнення з велосипедом марки ARDIS під керуванням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який їхав попереду автомобіля, яким керував ОСОБА_4 , в попутному з ним напрямку. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди водій велосипеда ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості.

ІV. Правова кваліфікація дій обвинуваченого.

12.Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані наркотичного спяніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження, тобто як кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286-1 КК України.

V. Мотиви призначення покарання та обставини, які суд враховує при призначенні покарання.

13.Відповідно до ч. 1 ст. 65 КК України суд призначає покарання: 1) у межах санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Ступінь тяжкості вчиненого злочину.

14.За вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України передбачене покарання у видіпозбавлення волі на строк до трьох років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від трьох до п`яти років. Відтак, в силу ст. 12 КК України зазначене кримінальне правопорушення належить до нетяжких кримінальних правопорушень.

Обставини, які характеризують особу обвинуваченого

15. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , одружений, не працюючий, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий 16.04.2025 вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області за ч. 1 ст. 382 КК України до покарання у виді 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю у 2 роки, має на утриманні доньку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на обліку у лікаря психіатра не перебуває, знаходиться на диспансерному обліку в Прилуцькому наркологічному відділенні КНП «Чернігівська обласна психоневрологічна лікарня» Чернігівської обласної ради з 01.2017 р. з діагнозом «психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання опіоїдів. Синдром залежності». За місцем проживання характеризується позитивно.

Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

16.В обвинувальному акті зазначено як обставину, яка обтяжує покарання рецидив злочину.

17. Відповідно до ст. 34 КК України рецидивом кримінальних правопорушень визнається вчинення нового умисного кримінального правопорушення особою, яка має судимість за умисне кримінальне правопорушення.

18. З матеріалів справи слідує, що ОСОБА_4 судимий 16.04.2025 вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівськоїобласті за ч. 1 ст. 382 КК України до покарання у виді 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю у 2 роки.

19. Натомість кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286-1 КК України з суб`єктивної сторони характеризується необережною формою вини, що виключає онаки рецидиву злочину. Крім того, на час вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч 1 ст. 286-1 КК України ОСОБА_4 не був засуджений за попередній злочин за ст. 382 КК України.

20. За таких обставин, суд не визнає рецидив злочину як обставину, що обтяжує покарання.

21.Обставини, які пом`якшують покарання щире каяття обвинуваченого, який у судовому засіданні різко негативно оцінив вчинене ним діяння та висловив щирий жаль з приводу цього, активне сприяння розкриттю злочину.

22.При призначенні ОСОБА_4 покарання суд враховує обставини, що вказані в п.п. 13-21 вироку.

23.Відповідно до ч. 1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбаченестаттями 403,405,407,408,429,437-439,442,442-1цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті)Особливої частиницього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частиницього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частиніцього Кодексу. За вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суд з підстав, передбачених цією частиною, може призначити основне покарання у виді штрафу, розмір якого не більше ніж на чверть нижчий від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

24.На підставах, передбачених у частині першій цієї статті, суд може не призначати додаткового покарання, що передбачене в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу як обов`язкове, за винятком випадків призначення покарання за вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (ч. 2 ст. 69 КК України).

25. ОСОБА_4 судимий судимий 16.04.2025 вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області за ч. 1 ст. 382 КК України до покарання у виді 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю у 2 роки, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286-1 КК України він вчинив після вчинення ним попереднього правопорушення, але до постановлення вироку в цій справі.

26. Згідно з постановою ККС ВС у справі № 760/26543/17 якщо особа, щодо якої було застосоване звільнення від відбування покарання з випробуванням, вчинила до постановлення вироку у першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.

27.Тому, з урахуванням особливостей вказаного кримінального правопорушення і обставин його вчинення, особи обвинуваченого та його ставлення до скоєного, за наявності кількох пом`якшуючих покарання обставин, та відсутності обставин, які обтяжують його, суд дійшов висновку про можливість призначення ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі, оскільки саме таке покарання буде співмірним меті його застосування та повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, конкретним його обставинам, обставинам, що пом`якшують покарання, даним про особу обвинуваченого, його ставлення до скоєного.

28.Санкцією частини першої статті 286-1 КК України також передбачене обов`язком додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк до пяти років. Обвинувачений погодився з призначенням йому додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортним засобом. Враховуючи вищевикладені обставини та керуючись ч. 1 ст. 55 КК України, суд вважає за необхідне призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами в межах санкції статті.

29. Враховуючи те, що ОСОБА_4 засуджений 16.04.2025 вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області за ч. 1 ст. 382 КК України до покарання у виді 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю у 2 роки, покарання у виді позбавлення волі та позбавлення права керування за цим вироком слід виконувати самостійно.

VI. Процесуальні витрати.

30. Вирішуючи питання щодо розподілу процесуальних витрат у відповідності дост. 124 КПК України, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави документально підтвердженні витрати на проведення експертиз, які складають 16045 грн 20 коп. (інженерно-транспортна експертиза на суму 5348,40 грн, інженерно-транспортна експертиза на суму 4457,00 грн, інженерно-транспортна експертиза на суму 6239,80 грн).

VIІ. Речові докази

31.Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимогст. 100 КПК України.

32.Приймаючи до уваги, що речовими доказами в кримінальному провадженні визнано автомобіль марки ЗАЗ 110307, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ключі від нього та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , належні обвинуваченому ОСОБА_4 , а також велосипед марки ARDIS, належний потерпілому ОСОБА_5 , їх слід повернути відповідно обвинуваченому ОСОБА_4 та потерпілому ОСОБА_9 .

Заходи забезпечення кримінального провадження.

33.Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 не обирався. Оскільки обвинувачений з`являвся на судові засідання та виконував покладені на нього процесуальні обов`язки під час судового розгляду справи, а також приймаючи до уваги, що прокурором не заявлялось клопотання про обрання запобіжного заходу, доцільності обирати ОСОБА_4 запобіжний захід до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ч. 3 ст. 349, 368, 373-376, 615 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286-1 КК України, та призначити йому покарання у виді одного року позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк чотири роки.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу - не обирати.

Вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 16.04.2025, яким ОСОБА_4 засуджено за ч. 1 ст. 382 КК України до покарання у виді позбавлення я волі на строк 2 роки, на підставі ст. 75 КК звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком, тривалістю 2 роки, та покладено обов`язки, передбачені ст. 76 КК, - виконувати самостійно.

Стягнути з засудженого ОСОБА_10 на користь держави в рахунок відшкодування витрат понесених на проведення експертиз у даному кримінальному провадженні в сумі 16045 (шістнадцять тисяч сорок п`ять ) грн. 20 коп.

Речові докази у справі: автомобіль ЗАЗ 110307, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ключіф від нього та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 повернути володільцю ОСОБА_4 ; велосипед марки ARDIS повернути володільцю ОСОБА_5 .

Арешт на майно, накладений ухвалою слідчого судді від 11.04.2025 - скасувати.

Вирок суду не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст. 349 КПК України.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду через Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня проголошення даного вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_11