У Х В А Л А

05.01.2026 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань: ОСОБА_2 ,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор: ОСОБА_3 ,

захисник: ОСОБА_4 ,

потерпіла: ОСОБА_5 ,

представник потерпілої: ОСОБА_6 ,

обвинувачена: ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні залі суду в м. Біла Церква Київської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000765, внесеному 03.09.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань, про обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

У С Т А Н О В И В :

Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається

В провадженні суду перебуває кримінальне провадження за №0000765, внесеному 03.09.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань, про обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Прокурором Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_9 подано до суду клопотання про продовження строків застосування обраного запобіжного заходу відносно ОСОБА_8 у вигляді домашнього арешту не певний період доби терміном на 60 днів посилаючись на те, що ризики, передбачені пунктами 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, враховані судом при обранні та подовженні запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на певний період доби ОСОБА_8, на даний час не зменшились та продовжують існувати, а саме обвинувачена може переховуватися від суду, зважаючи на суворість покарання за тяжкий злочин, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 286 КК України (позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого), що може спонукати обвинувачену до спроб переховування від суду з метою ухилитися від передбаченої законом відповідальності.

Зазначений ризик, серед іншого, обґрунтовується тим, що ОСОБА_8 є громадянкою іншої держави (Республіки Молдова) та безперешкодно може покинути територію України з метою уникнення покарання.

Наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме незаконно впливати на свідків, експертів, спеціалістів у цьому кримінальному провадженні, обґрунтовується тим, що ОСОБА_8 може з метою уникнення кримінальної відповідальності здійснювати протиправний вплив на свідків експертів, спеціалістів у кримінальному провадженні шляхом підбурювання, вмовляння, залякування, підкупу.

Наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме вчинити інше кримінальне правопорушення, обґрунтовується тим, що протягом трьох місяців ОСОБА_8 двічі притягувалася до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху, а саме за керування транспортним засобом із несправностями (ч. 1 ст. 121 КУпАП) та порушення правил проїзду перехресть (ч. 2 ст. 122 КУпАП) що характеризує останню, як особу яка ігнорує встановлені вимоги Правил дорожнього руху.

Позиція сторін та інших учасників.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримала заявлене клопотання про продовження дії обраного запобіжного заходу обвинуваченій ОСОБА_8 у вигляді домашнього арешту на певний період доби, враховуючи обставини, викладені у клопотанні.

Захисник - адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні проти продовження ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на певний період доби не заперечував.

Обвинувачена ОСОБА_8 не заперечувала проти продовження їй запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на певний період доби.

Потерпіла ОСОБА_5 та представник потерпілої ОСОБА_6 , підтримали позицію прокурора.

Встановлення судом обставин із посиланням на докази, а також мотивів неврахування окремих доказів та мотивів, з яких суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, якім він керувався.

Так, суд вислухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали судового провадження, приходить до наступного висновку.

Строк запобіжного заходу відносно обвинуваченої закінчується 06.01.2026, а розглянути та прийняти рішення по справі до вказаного строку не представляється можливим, тому виникло питання про доцільність продовження запобіжного заходу обвинуваченій ОСОБА_8 у вигляді домашнього арешту на певний період доби, терміном на два місяці.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (частина 1 статті 177 КПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому Кримінальний процесуальний кодекс України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Відповідно до ч. ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Виходячи зі змісту диспозицій статей 177, 178, 194, 196, 199 КПК України термін «обрання запобіжного заходу» та «продовження запобіжного заходу» використовуються як синонімічні за своїм правовим значенням. При цьому обрання є первинним при застосуванні запобіжного заходу, який обирається на певний строк, а продовження - вторинна стадія, яка наступає за певних умов, коли строк тримання під вартою закінчується.

Так, у клопотанні прокурором заявлено наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків, експертів, спеціалістів у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Щодо ризику переховування від органів досудового розслідування та/або суду

Ризик переховування від органу досудового розслідування/суду є актуальним безвідносно до стадії кримінального провадження та обумовлений серед іншого можливістю притягненням до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого), особливо сильно підвищує ризик переховування від органу досудового розслідування та/або суду. Крім того ОСОБА_8 є громадянкою іншої держави (Республіки Молдова) та безперешкодно може покинути територію України з метою уникнення покарання.

Щодо ризику незаконного впливу на свідків та потерпілих у цьому ж кримінальному провадженні.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, експертів, спеціалістів, слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначеного статтею 615 цього Кодексу (частина 4 статті 95 КПК України).

В свою чергу, частиною 11 ст. 615 КПК України визначено, що показання, отримані під час допиту свідка, потерпілого, у тому числі одночасного допиту двох чи більше вже допитаних осіб, у кримінальному провадженні, що здійснюється в умовах воєнного стану, можуть бути використані як докази в суді виключно у випадку, якщо хід і результати такого допиту фіксувалися за допомогою доступних технічних засобів відеофіксації. Показання, отримані під час допиту підозрюваного, у тому числі одночасного допиту двох чи більше вже допитаних осіб, у кримінальному провадженні, що здійснюється в умовах воєнного стану, можуть бути використані як докази в суді виключно у випадку, якщо у такому допиті брав участь захисник, а хід і результати проведення допиту фіксувалися за допомогою доступних технічних засобів відеофіксації.

Так, відповідно до п. 16 ч. 1 ст. 7 КПК України, безпосередність дослідження показань є загальною засадою кримінального провадження та повинна застосовуватися за загальним правилом, можливість використання показань, зафіксованих за допомогою технічних засобів відеофіксації, передбачена ч. 11 ст. 615 КПК України, застосовується лише як виключення. При цьому, показання свідків, безпосередньо досліджені в суді, мають пріоритет над показаннями, отриманими у порядку ч. 11 ст. 615 КПК України.

За таких обставин, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Зазначене вказує на існування ризику незаконного впливу на свідків, експертів, спеціалістів, у кримінальному провадженні.

Щодо ризику вчинення іншого кримінального правопорушення.

ОСОБА_8 протягом трьох місяців двічі притягувалася до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху, а саме за керування транспортним засобом із несправностями (ч. 1 ст. 121 КУпАП) та порушення правил проїзду перехресть (ч. 2 ст. 122 КУпАП) що характеризує останню, як особу яка ігнорує встановлені вимоги Правил дорожнього руху, що вказує на схильність ОСОБА_8 до вчинення інших правопорушень, зокрема пов`язаних із порушень Правил дорожнього руху.

Щодо можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Метою застосування запобіжного заходу, відповідно до положень ч.1 ст.177 КПК України, є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити дії, про які зазначав детектив у Клопотанні, на будь-якій стадії кримінального провадження, тобто як на стадії досудового розслідування, так і на стадії судового провадження.

Більш м`якими запобіжними заходами, у порівнянні із домашнім арештом, є застава, особиста порука, особисте зобов`язання.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, суддею серед іншого, приймається до уваги особиста ситуація обвинуваченої, беручи до уваги ризики, наявність яких встановлена суддею, застосування до обвинуваченої більш м`якого запобіжного заходу, ніж домашній арешт не здатне забезпечити виконання ОСОБА_8 покладених на неї процесуальних обов`язків, а також запобігти встановленим суддею ризикам.

Враховуючи викладене, суд вважає, що клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту з забороною залишати житло у певний період доби відносно ОСОБА_8 підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 176-178, 181, 184, 331, 372 КПК України,

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_10 про продовження строків застосування обраного запобіжного заходу відносно ОСОБА_8 у вигляді домашнього арешту не певний період доби - задовольнити.

Продовжити застосований запобіжний захід відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді домашнього арешту, заборонивши останній у період часу з 21:00 год. по 05:00 год. наступного дня залишати житло, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , за виключенням перебування в укритті чи бомбосховищі в період оголошення повітряної тривоги у Київській області, зобов`язавши останню прибувати за кожною вимогою до суду, строком на два місяці, а саме по 05.03.2026 включно.

Покласти на обвинувачену ОСОБА_8 наступні обов`язки:

1. Не відлучатися за межі м. Києва та Київської області, без дозволу суду.

2. Повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

3. Здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити обвинуваченій ОСОБА_8 , що відповідно до ст. 181 КПК України працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за її поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому вона перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконання покладених на неї обов`язків.

Роз`яснити обвинуваченій ОСОБА_8 наслідки невиконання покладених на неї обов`язків, а саме: у разі, якщо обвинувачена, будучи належним чином повідомлена не з`явиться без поважних причин за викликом до суду, не повідомить про причину своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на неї при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, запобіжний захід відносно неї може бути змінено на більш суворий.

Контроль за виконанням запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту ОСОБА_8 покласти на орган національної поліції за місцем її проживання.

Покладені на ОСОБА_8 ухвалою обов`язки діють по 05.03.2026 включно.

Ухвалу направити для виконання до органу Національної поліції за місцем проживання обвинуваченої, контроль за виконанням даного запобіжного заходу покласти на прокурора Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_11 .

Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченому, захиснику, потерпілій.

Судове засідання відкласти на 08.01.2026 о 12:00 год.

Ухвала підлягає оскарженню до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом 7 днів з дня її оголошення.

СуддяОСОБА_12