Справа № 203/511/26
Провадження № 1-кс/0203/818/2026
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2026 року Центральний районний суд міста Дніпра у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

слідчого ОСОБА_3 ,

представників власника майна адвоката ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі клопотання старшого слідчого в ОВС третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Полтаві, ОСОБА_3 , погоджене прокурором Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_5 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0026690, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.12.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 369-2, ч.5 ст. 426-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

23 січня 2026 року слідчий за погодженням з прокурором звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0026690. Заявлені вимоги обґрунтовані тим, що у даному кримінальному провадженні повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 369-2 КК України ОСОБА_6 . Оскільки санкцією зазначеної статті передбачено покарання з конфіскацією майна, слідчий в порядку п.3 ч.1 ст. 170 КПК України просить накласти арешт на автомобіль Renault Megane д.н.з. НОМЕР_1 , vin НОМЕР_2 , який належить підозрюваній, а також на її особисті грошові кошти в сумі 42 500,00 грн та 1 купюру номіналом 100 доларів США, 2 купюри номіналом 100 Євро, які були в неї вилучені під час затримання.

Слідчий у судовому засіданні заявлене клопотання підтримав, просив його задовольнити.

Представник власника майна не заперечувала проти задоволення клопотання в частині накладення арешту на автомобіль в частині заборони його розпорядження, відчуження, в іншій частині в задоволенні клопотання просила відмовити.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення слідчого, представника власника майна, слідчий суддя дійшов висновку про те, що заявлене клопотання підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Слідчим суддею встановлено, від 01.12.2025 у провадженні третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Полтаві, перебували кримінальні провадження №0026690 за ч.5 ст. 426-1 КК України та №0026691 за ч.3 ст. 368 КК України, які постановою заступника керівника Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_7 від 01.12.2025 об`єднані в одне кримінальне провадження №0026690.

Постановою старшого слідчого в ОВС третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Полтаві, ОСОБА_3 від 22.01.2026 перекваліфіковані дії фігурантів у кримінальному провадженні №0026690 від 01.12.2025 з ч.3 ст. 368, ч.5 ст. 426-1 КК України на ч. 3 ст. 369-2, ч. 5 ст. 426-1 КК України.

22.01.2026 за підозрою у вчиненні даного кримінального правопорушення було затримано ОСОБА_6 .

Згідно з протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 22.01.2026, під час особистого обшуку при затриманні у ОСОБА_6 було виявлено та вилучено, зокрема, грошові кошти в сумі 42 500,00 грн, які опечатано до сейф-пакету ДБР №S1018208; 1 (одну) купюру номіналом 100 доларів США та 2 купюри номіналом 100 Євро, які опечатано до сейф-пакету ДБР №S1018209. Протокол затримання не містить зауважень, що вилучені грошові кошти не належать ОСОБА_6 .

23.01.2026 ОСОБА_6 вручено повідомлення про підозру за ч. 3 ст. 369-2 КК України.

Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду міста Дніпра від 23.01.2026 застосовано до підозрюваної ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань (№4)» строком на 59 (п`ятдесят дев`ять) днів, в межах строку досудового розслідування, тобто до 22.03.2026 року включно; одночасно визначено альтернативний запобіжний захід у виді застави, а саме у розмірі 250 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 832 000,00 грн.

Слідчим суддею встановлено, що згідно з реєстраційною карткою транспортного засобу автомобіль марки Renault Megane, д.н.з. НОМЕР_1 , на праві власності належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до ч. 3 ст. 369-2 КК України прийняття пропозиції, обіцянки або одержання неправомірної вигоди для себе чи третьої особи за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, поєднане з вимаганням такої вигоди, караються позбавленням волі на строк від трьох до восьми років з конфіскацією майна.

Обґрунтовуючи заявлене клопотання, слідчий зазначив, що наявні підстави для накладення арешту на майно відповідно до п. 3 ч.1 ст. 170 КПК України, оскільки санкцію ч. 3 ст. 369-2 КК України передбачено покарання з конфіскацією майна, тому наявні підстави для вжиття заходів для його збереження.

Відповідно до частин 1, 2 статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Враховуючи наведене, а також встановлені судом обставини, слідчий суддя доходить висновку про наявність підстав для задоволення заявленого слідчим клопотання в частині накладення арешту на грошові кошти підозрюваної ОСОБА_6 в сумі 42 500,00 грн та 1 купюру номіналом 100 доларів США, 2 купюри номіналом 100 Євро, які були в неї вилучені під час затримання та на автомобіль Renault Megane, д.н.з. НОМЕР_1 , в частині заборони його розпорядження, відчуження.

В іншій частині заявлене клопотання задоволенню не підлягає, оскільки слідчим не доведено необхідності накладення арешту на автомобіль в частині заборони його користування. При цьому, слідчий суддя враховує, що згідно з практикою ЄСПЛ, який, проаналізувавши питання пропорційності втручання в право на мирне володіння майном, дійшов висновку, що ст.1 Протоколу №1 до Конвенції передбачає втручання в право мирного володіння майном за умови існування розумного взаємозв`язку пропорційності між використаними засобами, якими обмежується право, та ціллю заради досягнення якої застосовуються такі засоби (п.203 рішення ЄСПЛ від 05.03.2019 у справі «Узан та інші проти Туреччини»/Uzan and others v. Turkey, заяви №19620/05, 41487/05, 17613/08, 19316/08).Тобто, обмежити особу в праві мирно володіти майном можна не просто, коли існує необхідність здійснення такого втручання в її право з метою виконання завдань кримінального провадження, а виключно, якщо виконати завдання кримінального провадження в інший спосіб, аніж через застосування такого обмеження, за наявних обставин неможливо.

Керуючись статтями 167, 168, 170, 171, 369, 372 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого в ОВС третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Полтаві, ОСОБА_3 , погоджене прокурором Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_5 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0026690, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.12.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 369-2, ч.5 ст. 426-1 КК України, - задовольнити частково.

Накласти арешт на автомобіль марки Renault Megane, д.н.з. НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в частині заборони його розпорядження, відчуження.

Накласти арешт на грошові кошти ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що були вилучені у неї під час особистого обшуку при затриманні 22.01.2026, а саме: 42 500,00 грн, які опечатано до сейф-пакету ДБР №S1018208; 1 (одну) купюру номіналом 100 доларів США та 2 купюри номіналом 100 Євро, які опечатано до сейф-пакету ДБР №S1018209, шляхом заборони користування, розпорядження, відчуження.

В іншій частині у задоволенні клопотання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів.

Повний текст ухвали складений та проголошений 04.02.2026 о 17.15 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1