Житомирський апеляційний суд
Справа №274/7081/24 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-кп/4805/616/25
Категорія ч.4 ст.185 КК Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2025 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі матеріали судового провадження №274/7081/24 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 31.03.2025 відносно

ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрованого у АДРЕСА_1 , проживаючого у АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України,

в с т а н о в и в :

зазначеним вироком ОСОБА_7 визнано винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 05 років.

Початок строку відбування призначеного покарання ОСОБА_7 обчислено з дня приведення вироку до виконання.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави 9960 грн 50 коп. процесуальних витрат, пов`язаних із залученням експертів при проведенні Житомирським НДЕКЦ МВС України чотирьох судових товарознавчих та однієї судової трасологічної експертиз.

Арешт, накладений відповідно до ухвали слідчого судді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 29.07.24 - скасовано.

Арешт, накладений відповідно до ухвали слідчого судді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 24.07.24 - скасовано.

Арешт, накладений відповідно до ухвали слідчого судді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 07.01.25 - скасовано.

Питання про речові докази вирішено у відповідності до норм ст.100 КПК України.

Згідно вироку суду, 12 червня 2024 року близько 03 год. 30 хв. у ОСОБА_7 , який перебував за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , виник злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, вчинене в умовах воєнного стану.

Реалізуючи свій єдиний злочинний умисел, спрямований на таємне повторне викрадення чужого майна, 12 червня 2024 року близько 04 години ОСОБА_7 прийшов до будинку АДРЕСА_3 та, підійшовши до вхідних дверей підвального приміщення вказаного будинку, за допомогою невстановленого досудовим слідством предмету відкрив дверну штабу вхідних дверей підвального приміщення. Перебуваючи у підвальному приміщенні, ОСОБА_7 підійшов до вхідних дверей підвальної кімнати, розташованої праворуч відносно входу до підвального приміщення під № 6, та за допомогою невстановленого досудовим слідством предмету пошкодив навісний замок вхідних дверей, внаслідок чого проник до середини підвальної кімнати, де виявив велосипед марки «Gepida» моделі «Reptila», належний ОСОБА_8 . Після цього ОСОБА_7 , діючи умисно, керуючись корисливим мотивом, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи їхні суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їхнього настання, в період дії воєнного стану, запровадженого на території України Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, неодноразово продовженого, востаннє Указом Президента України № 271/2024 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 06.05.2024, таємно повторно викрав належний ОСОБА_8 велосипед марки «Gepida» моделі «Reptila», вартістю 4566 грн 66 коп.

Після цього, продовжуючи свій єдиний злочинний умисел, в цей же час ОСОБА_7 , перебуваючи у вказаному підвальному приміщенні, підійшовши до вхідних дверей підвальної кімнати, розташованої праворуч відносно входу до підвального приміщення під № 2, за допомогою невстановленого досудовим слідством предмету пошкодив металеву штабу вхідних дверей, внаслідок чого проник до середини підвальної кімнати, де виявив велосипед марки «TREK 3900», належний ОСОБА_9 . Після цього ОСОБА_7 , діючи умисно, керуючись корисливим мотивом, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи їхні суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їхнього настання, в період дії воєнного стану, запровадженого на території України Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, неодноразово продовженого, востаннє Указом Президента України № 271/2024 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 06.05.2024, таємно повторно викрав належний ОСОБА_9 велосипед марки «TREK 3900», вартістю 6762 грн 63 коп.

Після цього, ОСОБА_7 з місця вчинення кримінального правопорушення зник та викраденим майном розпорядився на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_8 матеріальної шкоди на загальну суму 4566 грн 66 коп. та потерпілій ОСОБА_9 матеріальної шкоди на загальну суму 6762 грн 63 коп.

Крім того, 03 січня 2025 року близько 05 год. 00 хв. у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, спрямований на повторне таємне викрадення чужого манна, що знаходилось у підвальному приміщенні № 68 у будинку АДРЕСА_4 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, у період дії воєнного стану, запровадженого на території України Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, ОСОБА_7 , діючи умисно, з корисливих мотивів, перебуваючи за вказаною вище адресою, з метою особистого незаконного збагачення, шляхом зриву навісного замка за допомогою невстановленого органом досудового розслідування предмета зламав навісний замок та проник до підвального приміщення № 68, звідки таємно викрав генератор інверторний торговельної марки Konner&Sohnen BASIC, вартістю 21849 грн 05 коп., та полірувальну машину торговельної марки «RZTK» модель «FS 1800», вартістю 1232 грн 08 коп., що належать ОСОБА_10 .

У подальшому ОСОБА_7 з місця вчинення злочину зник та викраденим майном розпорядився на власний розсуд. Своїми умисними діями ОСОБА_7 заподіяв потерпілому ОСОБА_10 матеріальний збиток на загальну суму 23081 грн 13 коп.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить змінити вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання, як незаконний, а своїм рішенням застосувати при призначенні йому покарання ст.ст.75, 76 КК України. При цьому, звертає увагу, що визнання судом обтяжуючої обставини, передбаченою ст.67 КК України рецидив злочинів, є незаконним, що в подальшому унеможливило застосування при призначенні йому покарання ст.75 КК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, думку прокурора, яка просила залишити вирок суду першої інстанції без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, а також вирок суду першої інстанції в межах, передбачених ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_7 , правильність встановлених фактичних обставин кримінального провадження та правова кваліфікація його дій за ч.4 ст.185 КК України, ніким з учасників судового розгляду не оскаржується, визнавались обвинуваченим під час судового розгляду в суді першої інстанції, тому наведені обставини апеляційним судом не перевіряються.

При цьому, у відповідності до апеляційних вимог обвинуваченого ОСОБА_7 , останній фактично не погоджується з визначенням судом першої інстанції при призначенні йому покарання обтяжуючої обставини, передбаченої ст.67 КК України рецидив злочинів, що в подальшому унеможливило застосування положень ст.75 КК України.

Разом з цим, відповідно до норм гідно ст. 34 КК України та положень п.п.3, 15, 19 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив та їх правові наслідки» від 04.06.2010 року №7, рецидивом злочинів визнається вчинення нового умисного злочину особою, яка має судимість за умисний злочин.

Як встановлено судом апеляційної інстанції за результатами перевірки матеріалів провадження №274/7081/24, обвинувачений ОСОБА_7 вчинив інкриміновані умисні злочинні дії, передбачені ч.4 ст.185 КК України, будучи судимим за ч.2 ст.309 КК вироком Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 26.05.2017, судимість за яким відповідно не погашена та знята у встановленому законом порядку (ст.89 і ст.91 КК).

Таким чином, суд першої інстанції в порушення з дотриманням вимог кримінального Закону належно врахував рецидив злочинів як обставину, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_7 . За даних обставин, обтяжуюча обставина, передбачена ст.67 КК України - рецидив злочинів, підтверджена і в суді апеляційної інстанції.

В свою чергу, згідно з ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи із вказаної мети і принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню. Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують та обтяжують, відповідно до положень статей 66, 67 КК України.

На думку суду апеляційної інстанції, суд першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 дотримався вище наведених вимог закону та правильно керувався не лише ступенем тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, але й даними про особу обвинуваченої, наявністю обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, таким чином, керувався не лише принципами законності, але й принципом індивідуалізації та справедливості покарання.

Так, суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_7 прийняв до належної уваги ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення тяжке (ч.4 ст.185 КК України), фактичні обставини їх вчинення, особу обвинуваченого, її ставлення до вчиненого, як і суспільну небезпеку вчиненого.

Також, судом першої інстанції встановлено та відповідно враховано при призначенні покарання ОСОБА_7 обставини, що пом`якшують покарання, згідно ст.66 КК України: визнання вини, щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, добровільне відшкодування завданого збитку, за обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст.67 КК України рецидив злочину.

В свою чергу, в даному випадку, належно враховано і те, що обвинувачений раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних корисливих правопорушень, знову вчинив умисне тяжке кримінальне правопорушення (що свідчить про стійку антисоціальну позицію та явну суспільну небезпечність останнього), не має сім`ї та утриманців, має місце реєстрації та проживання, за яким характеризується посередньо (схильний до зловживання спиртними напоями, громадський порядок та спокій громадян не порушує, з сусідами дружніх стосунків не підтримує, схильний до конфліктних ситуацій).

Таким чином, як вважає апеляційний суд, судом першої інстанції правильно враховано конкретні обставини справи, особу обвинуваченого, встановлені пом`якшуючи обставини - щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, добровільне відшкодування завданого збитку, у зв`язку з чим апеляційний суд переконаний, що суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання за ч.4 ст.185 КК України у виді 5-и років позбавлення волі (мінімальна межа санкції цієї статті), та яке, на думку апеляційного суду, буде цілком достатнім для корекції соціальної поведінки останнього та запобігання продовженню злочинної діяльності.

В свою чергу, обвинуваченим не наведено в апеляційній скарзі жодних переконливих обставин, які не були враховані судом першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_7 та могли б свідчити про беззаперечну явну суворість або несправедливість призначеного покарання.

Як вважає апеляційний суд, вище наведені обставини - тяжкість вчиненого правопорушення, фактичні обставини вчинення, дані про особу обвинуваченого в своїй сукупності виключають будь-які обґрунтовані підстави, як для пом`якшення останній покарання призначеного судом першої інстанції, так і застосування процесуального інституту звільнення від відбування покарання з випробуванням (ст.75 КК України).

На думку апеляційного суду, призначене судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, за видом та мірою є необхідним й достатнім для її виправлення та попередження вчинення нових правопорушень, що відповідає справедливості і меті покарання.

Саме такий захід примусу внесе відповідні корективи в соціально-психологічні властивості обвинуваченого, нейтралізує негативні настанови та змусить додержуватись положень закону про кримінальну відповідальність і позбавить можливості вчиняти нові злочини.

Отже, вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання є законним та обґрунтованим, підстав для його зміни з мотивів викладених в апеляційній скарзі не встановлено.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 31.03.2025 відносно ОСОБА_7 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення.

Судді :