Справа № 347/1292/25
Провадження № 1-кп/347/305/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" грудня 2025 р. м.Косів

Косівський районний суд Івано-Франківської області , в складі:

головуючої судді: ОСОБА_1

секретаря: ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3

Адвоката: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Косів кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань № 0000140 від 24.05.2025 року, відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , гр. України, не одружений, раніше не судимий, з середньо освітою, утриманців немає, депутатом не обирався, -

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КК України, суд, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_5 вчинив умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 Кримінального кодексу України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я (умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження) за наступних обставин:

ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуває у сімейних відносинах із ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , які є між собою сином та батьком.

Так, близько 23.00 год. 23.05.2025 у приміщенні житлового будинку за місцем проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , виник словесний конфлікт між ОСОБА_7 та співжителькою її сина ОСОБА_8 , який супроводжувався висловлюваннями у сторони один одного та шарпанням за верхній одяг. У даний конфлікт втрутився ОСОБА_6 , який заступився за дружину ОСОБА_7 , та його син ОСОБА_5 , який відповідно заступився за свою співжительку ОСОБА_8 .

На ґрунті раптово виникнувши неприязних відносин між ОСОБА_6 та сином ОСОБА_5 зав`язався словесний конфлікт. У ході цього конфлікту ОСОБА_5 діючи умисно, усвідомлюючи протиправний та суспільно- небезпечний характер своїх дій, передбачаючи можливість заподіяння шкоди здоров`ю ОСОБА_6 та бажаючи настання таких наслідків, наніс останньому один удар ногою в ділянку лівої гомілки, внаслідок чого ОСОБА_6 , відчувши різку біль, присів.

Після цього ОСОБА_6 продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 наніс йому ще один удар в ділянку обличчя та один удар в ділянку тулуба зліва.

Внаслідок умисного нанесення ОСОБА_5 ударів ОСОБА_6 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому латеральної кісточки лівої гомілки, перелому 7-го ребра зліва, гематоми лівого гомілково ступневого суглобу, у зв`язку із чим останній був госпіталізований до КНП «Косівська ЦРЛ».

Згідно висновку експерта від 16.06.2025 виявлені у ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому латеральної кісточки лівої гомілки, перелому 7-го ребра зліва, відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, які викликали тривалий розлад здоров`я і не є небезпечними для життя в момент спричинення, а тілесні ушкодження у вигляді гематоми лівого гомілково ступеневого суглобу відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 Кримінального кодексу України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я (умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження), що передбачене ч.1ст.122 КК України.

До початку судового розгляду справи по суті, адвокатом ОСОБА_4 подано до суду письмове клопотання про затвердження угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим.

В судовому засіданні адвокат, що діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 підтримала клопотання та просила затвердити угоду про примирення укладену між обвинуваченим та потерпілим ОСОБА_6 .

Відповідно до змісту вказаної угоди, обвинувачений ОСОБА_5 повністю та беззастережно визнав свою вину у вчиненому ним кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 1 ст.122 КК України. У вказаній угоді сторони узгодили покарання обвинуваченому ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 122 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі. Та із врахуванням положення ст. 75 КК України із звільненням від відбування призначеного покарання з випробуванням, іспитовим строком на 1 рік та покладенням обов`язків передбачених ст. 76 КК України .

Також в угоді зазначені наслідки укладення та затвердження угоди сторонами кримінального провадження, а саме для обвинуваченого обмеження права на оскарження вироку відповідно до положень ст. ст. 394 та 424 КПК України та відмова від здійснення прав, передбачених пунктом 1 ч.4 ст. 474 КПК України. Для потерпілого ОСОБА_6 обмеження права оскарження вироку відповідно до ст. ст. 394 та 424 КПК України з позбавленням права вимагати в подальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності за кримінальне правопорушення та вимагати відшкодування шкоди.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 пояснив, що цілком розуміє свої права та наслідки укладення угоди, що передбачені ч.5 ст. 474, ст. 473 КПК України, які були роз`яснені йому судом під час судового засідання.

Також у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 погодився в повному обсязі з обставинами кримінального правопорушення, повністю визнав свою вину у скоєнні вказаного кримінального правопорушення та надав судові згоду на призначення узгодженого покарання.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_4 просила затвердити угоду про примирення укладену між потерпілим в справі та обвинуваченим, та призначити узгоджену ними міру покарання.

Потерпілий ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснив, що цілком розуміє наслідки укладення та затвердження угоди, що передбачені п. 2 ч. 1 ст.473 КПК України, просить затвердити угоду про примирення, яку ними укладено добровільно, без жодного примусу чи тиску.

На підставі пояснень потерпілого а також обвинуваченого суд установив, що укладення угоди між сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Прокурор у судовому засіданні не заперечив щодо затвердження угоди про примирення.

Заслухавши доводи сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, перевіривши умови укладення угоди про примирення, відповідність угоди за змістом вимогам процесуального законодавства, роз`яснивши та з`ясувавши в сторін угоди повне розуміння ними процесуальних прав, добровільності укладення, та відсутності обставин, які примусили їх укласти угоду, характеру висунутого ОСОБА_5 обвинувачення, виду і розміру покарання та наслідки постановлення вироку на підставі угоди про примирення, суд дійшов висновку про те, що у даному кримінальному провадженні можливо затвердити надану угоду про примирення з огляду на наступне :

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 повністю розуміє свої права, визначені в ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди про примирення передбачені п.1 ч. 4 ст. 474 КПК України, характер обвинувачення щодо якого він визнав себе винуватим, вид покарання, а також інші заходи, що будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди.

Також суд переконався, що укладення сторонами угоди про примирення є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Відповідно до ч. 1 п. 1 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно з вимогами ч. 3 ст.469 КПК України за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Під час перевірки угоди встановлено її відповідність вимогам КПК України, що закріплені в ст.471 цього Кодексу, можливість виконання обвинуваченим узятих на себе зобов`язань. Умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

З наданих матеріалів кримінального провадження вбачається, що дії обвинуваченого ОСОБА_5 вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 122 КК України, як умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 Кримінального кодексу України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я (умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження) .

Вказане кримінальне правопорушення відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином.

В силу вимог п.6-1 ч.1 ст. 67 КК України, обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 є вчинення кримінального правопорушення щодо особи з якою винний перебуває у сімейних відносинах.

До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 відповідно до ст. 66 КК України, слід віднести щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, вчинення кримінального правопорушення вперше та примирення із потерпілим, який не має до нього жодних притензій.

Таким чином суд враховуючи дані про особу винного, який повністю визнав свою вину, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, що вказує на те, що він не є особою, небезпечною для суспільства, позитивно характеризується за місцем проживання підтвердженням чого є харектеристика видана Рожнівською сільською радою 11.06.2025 року, на обліку в лікаря нарколога та лікаря-психіатра не перебуває підтвердженням чого є довідка КНП Косівської ЦРЛ за №835/01-05 від 12.06.2025 року, наявність обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 зокрема, щире каяття (а саме повністю усвідомив наслідки свого діяння, зробив для себе відповідні висновки та примирився із потерпілим, який не має до нього жодних притензій), активне сприяння розкриттю злочину, а також думку потерпілого який під час розгляду справи по суті просив затвердити угоду про примирення та призначити обвинуваченому узгоджене між ними покарання, просить врахувати, що він не має жодних притензій до обвинуваченого із яким вони примирились. Вище наведені пом`якшуючі обставини є такими, що істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_5 кримінального правопорушення.

З огляду на викладене, дані обставини істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, і з урахуванням особи обвинуваченого та, виходячи із положень ст.ст.50, 65 КК України, дають підстави прийти до висновку щодо можливості призначення обвинуваченому покарання, передбаченого санкцією ч.1 ст.122 КК України без відбування реального покарання у вигляді позбавлення волі, тобто із застосуванням до нього випробувального терміну з іспитовим строком у відповідності до вимог ст. 75 КК України та із покладенням на останнього обовязків в силу ч.1 п.п.1, 2 та ч.3 п.п. 2, 4 ст. 76 КК України, що найбільше відповідатиме меті його призначення відповідно до ст. 50 КК України, буде необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Суд вважає, що саме таке покарання відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових злочинів як обвинуваченим, так і іншими особами, адже відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

Саме таке покарання, на переконання суду цілком відповідає тяжкості, обставинам вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого, відповідає цілям покарання.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

На підставі вищевикладеного, суд доходить висновку про можливість затвердження угоди про примирення, та призначення ОСОБА_5 узгодженої сторонами міри покарання.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Процесуальні витрати та речові докази в справі відсутні.

Арешт майна не застосовувався.

Запобіжний захід під час досудового розслідування відносно ОСОБА_5 не застосовувався і підстав для його застосування відсутні.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 373-374, 468, 471, 473, 615 КПК України, суд, -

У х в а л и в :

Затвердити угоду про примирення від 19.11.2025 року, укладену між потерпілим ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

В силу ст.75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_5 від відбування призначеного основного покарання у вигляді 2 років позбавлення волі з випробуванням, іспитовим строком на 1 рік, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно з п.п. 1, 2 ч.1 та п.п.2, 4 ч.3 ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_5 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Речові докази в справі відсутні. Арешт майна не застосовувався.

Запобіжний захід не обирався.

Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити учасникам судового розгляду.

Вирок може бути оскаржений з підстав передбачених ст. 394 КПК України до Івано-Франківського апеляційного суду через Косівський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1