ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №953/6231/22 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11кп/818/132/26 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.111-2 КК України
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2026 року м.Харків

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

- головуючого ОСОБА_2 ,

- суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

- при секретарі ОСОБА_5 ,

- за участю прокурора ОСОБА_6 ,

- захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м.Харкова в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на вирок Київського районного суду м.Харкова від 27 грудня 2024 року, -

УСТАНОВИЛА:

Цим вироком

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Вільхівка Харківського району Харківської області, громадянина України, із базовою середньою освітою, одруженого, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

засуджено за ч.1 ст.111-2 КК України на 10 років позбавлення волі, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням функцій держави та місцевого самоврядування на строк 10 років з конфіскацією всього майна, що є власністю засудженого.

Зміст оскаржуваного судового рішення суду першої інстанції

Як установив суд, Згідно з Конституцією України, Україна є суверенною та незалежною державою, а її суверенітет поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною та недоторканною.

24.02.2022 Російською Федерацією, як державою-агресором, було першою застосовано збройну силу проти України і розпочато вчинення агресії, поєднаної з окупацією території держави Україна.

У зв`язку з цим, Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджений Законом України від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.

Указом Президента України від 14.03.2022 № 133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», який затверджено Законом України від 15.03.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26.03.2022 строком на 30 діб.

Указом Президента України від 18.04.2022 № 259/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», який затверджений Законом України від 21.04.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25.04.2022 строком на 30 діб.

Указом Президента України від 17.05.2022 № 341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», який затверджений Законом України від 22.05.2022 № 2263-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25.05.2022 строком на 90 діб.

Військовими формуваннями держави-агресора РФ було тимчасово окуповано частину територій України, перелік яких затверджено Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій від 22.12.2022 №309, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 23 грудня 2022 року за № 1668/39004.

Зокрема, населені пункти Старосалтівської селищної та Вільхівської сільської територіальних громад були окуповані підрозділами держави-агресора у період березня і звільнені Збройними силами України у період з кінця березня та до початку травня 2022 року.

ОСОБА_9 , будучи громадянином України, не маючи патріотичних переконань, у ситуації, що склалася, переслідуючи антидержавницькі мотиви на шкоду інтересам держави Україна, з метою заподіяння шкоди її національній безпеці, оцінивши обстановку в умовах тимчасової окупації, за відсутності фізичного чи психологічного впливу з боку представників окупаційної влади, вирішив стати на шлях вчинення протиправної діяльності проти основ національної безпеки України та вчинив пособництво державі-агресору за таких обставин.

ОСОБА_9 до початку повномасштабного воєнного вторгнення в Україну 24.02.2022 з боку держави-агресора (Російської Федерації), будучи жителем с. Вільхівка Харківського району Харківської області, здійснював свою трудову діяльність у зазначеному населеному пункті в якості водія місцевого м`ясокомбінату.

При цьому ОСОБА_9 , як житель Вільхівської сільської громади, де він був зареєстрований у квартирі АДРЕСА_3 , на початку повномасштабного вторгнення ще не перебував на окупованій території України.

Спочатку ОСОБА_9 , достовірно знаючи про окупацію 08.03.2022 селища Старий Салтів Чугуївського району російськими загарбниками, свідомо, за власним бажанням, 09.03.2022 виїхав до вказаного населеного пункту із с. Вільхівка Харківського району, яке на той час ще перебувало під контролем української влади та її збройних сил. Після цього він з дружиною стали проживати у квартирі АДРЕСА_4 , де мешкала мати останньої.

Отже ОСОБА_9 , добровільно перемістившись на тимчасово окуповану територію в селище Старий Салтів, починаючи з 09.03.2022, із власної ініціативи розпочав своє співіснування з ворогом на одній території, в умовах екстремальної та надзвичайної ситуації. При цьому він, зорієнтувавшись в ситуації, що склалася, заздалегідь побудував модель своєї поведінки з представниками збройних формувань держави-агресора, орієнтовану на підтримку та реалізацію рішень військових збройних формувань держави-агресора, представники яких можуть гарантувати йому та членам його родини безпеку, свободу переміщення і недоторканість на тимчасово окупованій території.

Починаючи з 17.03.2022 ОСОБА_9 , не приховуючи свою лояльність військовим держави-агресора, встановив контакт з особою, яка виражала інтереси і діяла від імені РФ, а саме з представником підрозділу збройних формувань держави-агресора з позивним « ОСОБА_10 ».

Надалі ОСОБА_9 , переслідуючи мету отримання привілейованого ставлення до себе та членів своєї сім`ї з боку військових окупаційних сил, зумів запевнити і переконати представника підрозділу незаконних збройних формувань з позивним « ОСОБА_10 » у своїй прихильності державі-агресору, виказавши готовність співпрацювати з її військовими в частині підтримання рішень держави-агресора, її збройних формувань, а саме: політичних заяв, законів, указів, постанов, наказів, розпоряджень та інших відповідних рішень, що приймаються органами влади РФ, командуванням її збройних формувань, окупаційною адміністрацією.

ОСОБА_9 у двадцятих числах березня, але не раніше 24.03.2022, діючи умисно, маючи антидержавницькі мотиви та з метою отримання довіри з боку представників збройних формувань держави-агресора для забезпечення сприятливих умов проживання на окупованій території, перебуваючи разом з останніми в щойно окупованих с. Вільхівка та с. Верхня Роганка (в даному селі проживав його батько), та, відкрито демонструючи підтримку рішень збройних формувань держави-агресора, в присутності місцевих жителів добровільно, за відсутності фізичного або психічного насилля з боку окупантів, виражаючи солідарність з їх діями та рішеннями, виказав готовність сприяти їм при вирішенні питань щодо розповсюдження так званої «гуманітарної допомоги» серед населення вказаних населених пунктів. При цьому він, звертаючись до місцевих жителів, які вимушено опинилися в окупації, надаючи підтримку і допомогу державі-агресору і її збройним формуванням, стверджував про те, що російська влада прийшла назавжди та закликав місцевих мешканців допомагати державі агресору в усьому, не чинити опір окупантам, відмовитись від будь-якої підтримки захисників України, беззаперечно підкоритися збройним формуванням ворога та виконувати усі їхні вимоги, які слід вважати законними.

В підсумку, ОСОБА_9 своїми умисними, протиправними діями в умовах воєнного стану, приймаючи активну участь у створенні позитивного іміджу загарбників серед жителів окупованих територій с. Вільхівка та с. Верхня Роганка Вільхівської сільської ради Харківського району, постійно комунікуючи разом з військовими збройних сил РФ, вчинив дії, спрямовані на пособництво державі-агресору, які мають політико-ідеологічну мотивацію, з метою спричинити шкоду державі Україна, її патріотам та союзникам, пов`язані з підтримкою ворога в тому, щоб надати оманливу, уявну видимість піклування та турботи держави-агресора та її прибічників по відношенню до населення окупованої території та життєзабезпечення її мешканців, а також розв`язання важливих, з ідеологічної точки зору держави-агресора, питань щодо пропагування нормальної життєдіяльності громад на окупованих територіях.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі, в редакції внесених доповнень, захисник ОСОБА_7 посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та істотні порушення вимог кримінального процесуального закону. Указав, що:

- ОСОБА_9 виїхав з окупованої території с.Вільхівки - на ще не окуповану територію - Старий Салтів, з метою воз`єднання зі своєю родиною: дружиною, донькою, матір`ю та тещею. Отже, судом помилково встановлено обставину про те, що ОСОБА_9 навмисно переїхав на окуповану територію, оскільки такий висновок не відповідає доказам, отриманим під час судового розгляду;

- ОСОБА_9 зустрівся з «Шаманом» не за своєї ініціативи, а виключно з ініціативи самого «Шамана», що підтверджується показаннями свідка ОСОБА_11 ;

-судом не спростовано твердження ОСОБА_9 про те, що він діяв не з метою будь-якої співучасті з представниками країни-агресора, а виключно з метою убезпечення своїх рідних від можливих негативних наслідків у разі відмови від зустрічі. Водночас, судом було проігноровано те, що ОСОБА_9 , одразу після отримання можливості пересуватися без контролю з боку військових рф, з метою уникнення подальшого спілкування з окупантами, разом із родиною виїхав на іншу адресу до дачного кооперативу за межами ОСОБА_12 , з якого в подальшому, коли з`явилася можливість, перетнув лінію розмежування та разом із родиною прибув до Харкова, що було набагато небезпечніше, ніж залишатися під окупацією. Вважає, що вказані дії ОСОБА_9 були спрямовані для уникнення не тільки будь-якого співробітництва, а взагалі, будь-якого спілкування;

-посилання суду на показання свідків сторони обвинувачення, про відсутність проявів будь-якого тиску з боку окупантів стосовно ОСОБА_9 , що нібито підтверджує його «добровільність», спростовуються показаннями свідка ОСОБА_13 , який у судовому засіданні 09.02.2023, відповідаючи на запитання прокурора: «Чи була у ОСОБА_14 , коли він пішов додому 20.03.2022 в с.Велика Роганка можливість перестрибнути через огорожу та сховатися від росіян?, зазначив, що «ні, оскільки вони контролювали територію». Крім того, ці доводи спростовуються показаннями свідка ОСОБА_15 , яка стверджувала, що тільки вигляд озброєних людей іноземної армії мав на цивільних мешканців сильний психологічний вплив. Свідки ОСОБА_16 та ОСОБА_17 стверджували, що ОСОБА_9 дуже хвилювався;

-жоден зі свідків сторони обвинувачення, а саме: ОСОБА_13 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , не підтвердив того, що у с. Велика Роганка ОСОБА_9 закликав мешканців допомагати державі-агресору, не чинити опір окупантам, відмовитися від будь-якої підтримки захисників України;

-показання свідків обвинувачення - мешканців с.Вільхівка свідчать про те, що вся розмова з ОСОБА_9 зводилася до повідомлення про те, що він буде возити від окупантів гуманітарну допомогу, а саме продукти харчування. При цьому жоден зі свідків не підтвердив, що ОСОБА_9 будь-кому говорив про те, що «російська влада прийшла назавжди та закликав місцевих мешканців допомагати державі-агресору в усьому, не чинити опір окупантам, відмовлятися від будь-якої підтримки захисників України, беззаперечно підкоритися збройним формуванням ворога та виконувати всі їхні вимоги, які слід вважати законними;

-свідок ОСОБА_21 у судовому засіданні 24.01.2023 повідомила, що ініціатором спілкування місцевих мешканців з ОСОБА_9 була свідок ОСОБА_22 , яка окликнула його та за власної ініціативи почала розмову. Зазначене підтверджується показаннями свідка ОСОБА_15 , наданими у судовому засіданні 22.03.2023. Таким чином, на думку захисника, під час ухвалення оскаржуваного рішення не було враховано, що розмова ОСОБА_9 з ОСОБА_22 , у присутності ОСОБА_21 та ОСОБА_15 , мала виключно приватний характер і не може бути кваліфікована як заклик до допомоги державі-агресору. Зміст цієї розмови свідчить, що дії ОСОБА_9 були спрямовані виключно на організацію та розповсюдження гуманітарної допомоги. Поради ОСОБА_9 не провокувати представників збройних формувань рф мали на меті виключно забезпечення безпеки присутніх осіб, оскільки для всіх учасників розмови було очевидно, що інша поведінка могла створити загрозу їхньому здоров`ю або життю. При цьому жоден зі свідків не підтвердив, що ОСОБА_9 закликав відмовлятися від будь-якої підтримки захисників України, оскільки таких тверджень під час розмови взагалі не висловлювалося;

-повідомлення про вчинення кримінального правопорушення від 12.05.2023 є недопустимим доказом, оскільки відсутні підтвердження того, що воно потрапило до матеріалів кримінального провадження у процесуально визначений спосіб. Зазначене повідомлення є результатом контррозвідувальної діяльності, яка здійснюється на підставі ЗУ «Про контррозвідувальну діяльність», у межах якої допускається застосування заходів, передбачених ЗУ «Про оперативно-розшукову діяльність». Водночас, відповідно до вимог цього закону, підставою для початку досудового розслідування можуть бути виключно матеріали оперативно-розшукової діяльності, що проводитися за наявності достатньої інформації, одержаної в установленому законом порядку. Проте прокурором не було надано жодних доказів того, що відомості, викладені у вказаному в повідомленні, були отримані саме в законний спосіб, а не є припущенням з боку особи, яка склала цей документ;

-відповідь від 13.05.2022, у якій зазначено, що ОСОБА_9 намагається вчинити заходів, спрямованих на переміщення з території, підконтрольній українській владі, на тимчасово окуповані території України або на територію рф з метою уникнення відповідальності, є недопустимим доказом, оскільки відсутні підтвердження того, що вона була долучена до матеріалів кримінального провадження у процесуально визначений спосіб. Крім того, прокурором не було доведено, що зазначена у відповіді інформація отримана в установленому законом порядку, а не є припущенням з боку особи, яка склала цей документ;

-допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_23 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 не підтвердили інформацію, викладену у повідомленні від 12.05.2022 та у листі від 13.05.2022;

-під час судового розгляду прокурор має право змінити обвинувачення, однак за наявності обов`язкової умови - якщо під час судового розгляду встановлено нові фактичні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа. Проте таких «нових фактичних обставин кримінального правопорушення» в обвинувальному акті від 11.04.2024 прокурором не зазначено. Зауважив, що у день зміни обвинувачення прокурором було подано клопотання про продовження дії запобіжного заходу за ч.2 ст.111 КК України, що, на думку захисника, свідчить про те, що сторона обвинувачення вважає вину ОСОБА_9 за первинним обвинуваченням доведеною, що, у свою чергу, виключає наявність підстав для застосування приписів ст.338 КПК України щодо зміни обвинувачення в суді;

-обвинувальний акт від 11.04.2024 не відповідає вимогам п.5 ч.2 ст.291 КПК України, а саме: виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, не відповідає правовій кваліфікації кримінального правопорушення;

-суд, дослідивши наданий стороною захисту лист-відповідь на адвокатський запит від 09.06.2022 за підписом начальника Східного регіонального управління Держприкордонслужби України, дійшов помилкового висновку про те, що вказаний документ не свідчить про відсутність у діях ОСОБА_9 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.111-2 КК України. На думку захисника, цей лист є переконливим доказом того, що ОСОБА_9 добровільно заявив органам державної влади про наявність у нього інформації, яка може допомогти ЗСУ у боротьбі з російськими загарбниками. Вважає, що зміна обвинувачення з ч.1 ст.111 КК України на ч.1 ст.111-2 КК України, взагалі позбавила суд розглядати обставини, які можуть стати підставою для застосування ч.3 ст.111 КК України та звільнення ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності;

-про відсутність умислу з боку ОСОБА_9 на співпрацю з окупантами також свідчить той факт, що останній виключно з власної ініціативи, нехтуючи власною безпекою, витягнув документи із згорілого БТР російських окупаційних військ у с.Вільхівка з метою подальшої передачі їх до органів влади України. Зауважив, що навіть поведінка ОСОБА_9 свідчить про його прагнення довести помилковість висунутого обвинувачення, зокрема і намір бути мобілізованим та добровільне прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

-судом було достовірно встановлено, що ОСОБА_9 міг приймати участь виключно у заходах окупаційної влади з надання гуманітарної допомоги населенню громадянам України, які опинилися на тимчасово окупованих територіях, зокрема у забезпеченні продуктами харчування. Таким чином, з урахуванням Женевської конвенції, дії ОСОБА_9 , пов`язані з участю в організації доставки гуманітарної допомоги, не можуть вважатися такими, що спричинили шкоди суверенітетові, територіальній цілісності, недоторканості, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України;

Просить вирок скасувати та закрити кримінальне провадження щодо ОСОБА_9 або змінити.

Обвинувачений ОСОБА_9 , будучи повідомленим належним чином про дату, час та місце судового засідання, заяв чи клопотання про особисту участь в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції не надав, у зв`язку з чим апеляційний розгляд проводився за відсутності останнього.

Позиції учасників апеляційного провадження

В судовому засіданні апеляційного суду захисники ОСОБА_7 , ОСОБА_24 підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити вирок суду без змін.

Мотиви суду апеляційної інстанції

Заслухавши суддю доповідача, доводи захисників, думку прокурора, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_9 у вчиненні ним кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, кваліфікація його дій за ч.1 ст.111-2 КК України ґрунтується на зібраних у встановленому законом порядку і належним чином досліджених у судовому засіданні доказах та є правильними.

Доводи апеляційної скарги захисника про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та істотні порушення вимог кримінального процесуального закону не містять у собі необхідних та достатніх підстав для скасування вироку і спростовуються сукупністю доказів:

-показаннями допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_19 , який пояснив, що він проживає в с.Верхня Роганка, де перебував і під час окупації. В період з 17.03.2022 20.03.2022 в обідній час він йшов з батьком по селу та побачив російські військові машини з літерами «V», в кількості до 10. Він побачив, як з однієї з цих машин вийшов ОСОБА_9 ;

-показаннями допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_18 , який пояснив, що він проживає в с.Верхня Роганка, ОСОБА_9 знає, як мешканця села. 20 березня 2022 року він стояв на зупинці в с.Верхня Роганка разом із своїм сином. Він бачив ОСОБА_9 , який стояв біля російських військових машин з літерами «Z». Таких машин стояло близько 6-7. Потім він поїхав за лікарем у с.Вільхівку. Проїжджаючи через Сороківку, він також побачив там російські військові машини з літерою «Z» і ОСОБА_9 , який стояв разом із російськими військовими;

-показаннями допитаної в судовому засіданні свідка ОСОБА_22 , яка пояснила, що вона проживає в с.Вільхівка, де перебувала також на момент вторгнення та під час окупації. В 20-х числах березня 2022 року (приблизно 20.03.2022 після обіду) вона разом з іншими мешканцями с.Вільхівки, у тому числі разом з ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , стояли на вулиці та готували їжу на вогнищі. В цей час до села приїхали на машинах з літерами «Z» російські військові, на руках в них були білі пов`язки. Разом з ними приїхав ОСОБА_9 , що було очевидним для неї, оскільки останній стояв поруч з російськими військовими та йшов з їх боку. Підійшовши до свідка та інших мешканців села, ОСОБА_14 повідомив їм, що він буде тут головним, в залежності від того, як вони приймуть росіян, з ними все буде добре, росіяни все зроблять, місцеві мешканці отримають гуманітарну допомогу, ліки, діти зможуть піти до школи. Далі ОСОБА_22 пішла в підвал, що відбувалося далі не бачила;

-показаннями допитаної в судовому засіданні свідка ОСОБА_28 , яка пояснила, що вона проживає в с.Елітне. 20 березня 2022 року зі змісту листування в групі соцмережі «телеграм» «безпечна громада» вона дізналася про те, що ОСОБА_9 привів російських військових. Маючи до цього з Пазиніним дружні стосунки, вона йому написала в цьому ж месенджері повідомлення, на яке він відповів, що росіяни хочуть налагодити контакт РФ з місцевою владою. Вона йому зателефонувала і в розмові він сказав їй, що привів російських військових, оскільки хоче стати головним у селі та через нього РФ буде привозити гуманітарну допомогу;

-показаннями допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_23 , який пояснив, ОСОБА_9 є сином його однокласника, він ОСОБА_9 знає візуально. В березні 2022 року, точної дати він не пам`ятає, в «Інстаграмі» він бачив відеоролик з ОСОБА_9 , на якому останній сидів за накритим столом, до відео в соцмережі був підпис «так треба зустрічати росіян», також він бачив відеоролік, на якому ОСОБА_9 катався з російськими військовими по території села, на відео були аптечний кіоск, м`ясокомбінат, ферма. На відеоролику ОСОБА_9 розповідав про те, що приїхали добрі люди, яких не треба боятися. На відео було видно обличчя ОСОБА_9 та чути його голос;

-показаннями допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_29 , який пояснив, що він займає посаду оператора газорозподільної системи. В 20-х числах березня 2022 року він з товаришем поїхав до с.Вільхівка за зерном, де його забрали російські військові та привезли його до сільської ради. Біля будинку сільської ради стояв автомобіль «Патріот» та було багато російських військових. Зі слів своєї сестри, ОСОБА_30 , йому стало відомо, що російським військовим про нього розповів ОСОБА_9 , у тому числі, про його місцезнаходження;

-показаннями допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_31 , який пояснив, що ОСОБА_9 є його сусідом, мешканці будинку обладнали підвал для проживання, ОСОБА_9 також приймав в цьому активну участь, однак у подальшому ОСОБА_9 виїхав зі своєю сім`єю з села. 20.03.2022 ОСОБА_9 зайшов до них до підвалу та сказав, що приїхали люди та хочуть побалакати, нічого поганого вони не зроблять. Було зрозуміло, що він розповідає про окупантів. Розмовляти мешканці будинку відмовилися. Приблизно через годину свідок вийшов на вулицю, де біля будинку сільської ради побачив російських військових, російську військову техніку, серед якої був автомобіль «Патріот», в якому перебував ОСОБА_9 .. Він чув, як російські військові позвали ОСОБА_9 та наказали йому привезти людину, яка все знає. При цьому, ніяких погроз в бік ОСОБА_9 він не чув. Після цього, ОСОБА_9 поїхав з російськими військовими;

-показаннями допитаної в судовому засіданні свідка ОСОБА_21 , яка пояснила, що знає ОСОБА_9 як мешканця с.Вільхівка, який проживав у сусідньому будинку. 24.02.2022 свідок бачила ОСОБА_9 , після цього бачила його в другий раз 20.03.2024 в обідній час за таких обставин. До сільської ради приїхало 7-8 російських військових машин з символікою «V», з ними разом приїхав ОСОБА_9 .. В цей час свідок разом із ОСОБА_32 , ОСОБА_33 та іншими були на вулиці. ОСОБА_9 підійшов до них та сказав, щоб вони не переживали, що чіпати їх ніхто не буде в залежності від того, як вони будуть себе погодити. Також сказав, що буде возити гуманітарну допомогу, а діти підуть до школи. Після цього, ОСОБА_9 повернувся до російських військових та поїхав разом з ними. Свідок також зазначила, що при цьому ОСОБА_9 поводив себе вільно, нормально, якихось ознак, які вказували б на те, що ОСОБА_9 діяв під тиском, - вона не побачила;

-показаннями допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_34 , який пояснив, що він проживає в с.Вільхівка, з 24.02.2022 знаходився в с.Вільхівці та розвозив гуманітарну допомогу, у тому числі в с.Верхню Роганку. 20.03.2022 він бачив, що з боку с.Шестаково їхали 6-7 військових машин з символікою «Z» і «V». Коли машини зупинились, з першої машини вийшов ОСОБА_9 та пішов в напрямку свого будинку. Російські військові питали у свідка де головний та хто де знаходиться. Через деякий час ОСОБА_9 повернувся до них та вони поїхали. Як зрозумів свідок, ОСОБА_9 їх супроводжував, при цьому, ніяких погроз з боку російських військових в бік ОСОБА_9 він не чув. В подальшому, свідок бачив ОСОБА_9 з російськими військовими в с.Сороківці та с.Вільхівці в той же день;

-показаннями допитаної в судовому засіданні свідка ОСОБА_15 , яка пояснила, що вона проживає в с.Вільхівка та перебувала там з початку повномасштабного вторгнення. ОСОБА_9 свідок знала як мешканця c.Вільхівки та колегу по роботі в ТОВ «Вільхівський хліб». В березні 2022 року, точної дати вона не пам`ятає, свідок бачила, як до села ОСОБА_9 приїхав з російськими військовими на автомобілі ВАЗ за яким приїхала колонна джипів з літерами «Z». В цей час вона з іншими мешканцями будинку, у тому числі ОСОБА_35 та ОСОБА_36 , стояла на вулиці. Спочатку ОСОБА_9 спустився в підвал сусіднього будинку, а потім підійшов до них та сказав, що приїхали російські військові, з ними треба ладнати та не провокувати їх, також сказав, що росіяни проведуть світло, газ та дадуть гуманітарну допомогу, просив надавати окупантам допомогу. Після цього, ОСОБА_9 повернувся до російських військових та вони всі разом поїхали. Також свідок зазначила, що ОСОБА_9 дуже доброзичливо поводився з російськими військовими, ручкався та обіймався з ними;

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 06 жовтня 2022 року, в ході якого свідок ОСОБА_18 впізнав обвинуваченого ОСОБА_9 ;

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 06 жовтня 2022 року, в ході якого свідок ОСОБА_19 впізнав обвинуваченого ОСОБА_9 ;

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 06 жовтня 2022 року, в ході якого свідок ОСОБА_21 впізнала обвинуваченого ОСОБА_9 ;

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 06 жовтня 2022 року, в ході якого свідок ОСОБА_23 впізнав обвинуваченого ОСОБА_9 ;

-повідомленням про вчинення кримінального правопорушення начальника ГВ ЗНД Управління СБ України в Харківській області полковника ОСОБА_37 від 12.05.2022, зі змісту якого вбачається, що в ході проведення контррозвідувальних заходів, отримано інформацію про можливе вчинення громадянином України ОСОБА_9 кримінального правопорушення. Так, за отриманими даними ОСОБА_9 , проживаючи в с. Вільхівка Харківської області, з початку збройної агресії РФ, активно сприяв РОВ в проведенні наступальних дій на території регіону та протидії ЗС України у обороні України;

-відповіддю начальника ГВ ЗНД Управління СБУ в Харківській області від 13.05.2022 за результатами виконання в порядку ст.ст.40, 41 КПК України доручення старшого слідчого в ОВС 3 відділення СВ УСБУ в Харківській області майора юстиції ОСОБА_38 , зі змісту якої слідує, що ОСОБА_9 надавав допомогу російським військовим при їх перебуванні у с.Вільхівка Харківської області, в тому числі активно сприяв представникам рф у проведенні наступальних дій на території регіону. Зокрема, ОСОБА_9 приховано проводив військову техніку окупаційних військ до населених пунктів Вільхівка та Верхня Роганка Харківської області;

-відповіддю заступника начальника ГВ КР УСБУ в Харківській області від 29.06.2022 за результатами виконання в порядку ст.ст.40, 41 КПК України доручення старшого слідчого в ОВС 3 відділення СВ УСБУ в Харківській області майора юстиції ОСОБА_38 , зі змісту якої слідує, що ОСОБА_9 під час окупації Старосалтівської ОТГ військовими силами рф, працював різноробочим у домоволодінні за адресою: АДРЕСА_5 , який належить громадянину України ОСОБА_39 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . За наявною оперативною інформацією, ОСОБА_40 є фактичним власником автомобілю ГАЗель, який він передав ОСОБА_9 для користування під час окупації Старосалтівської ОТГ з метою забезпечення продуктами харчування окупаційних сил;

-протоколом огляду речей та документів від 19 червня 2022 року з додатками. Об`єктом огляду є публічна відкрита група у меседжері «Telegram», розташована за посиланням « ІНФОРМАЦІЯ_4 » під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_5 ». У листуванні зазначеної групи за 20.03.2022 в період часу з 16 год 11 хв по 20 год 10 хв містяться повідомлення такого змісту: 20.03.2022 о 16 год 11 хв користувач « ОСОБА_41 »: « ІНФОРМАЦІЯ_6 »; ІНФОРМАЦІЯ_7 о 16 год 11 хв користувач « ОСОБА_41 »: «Привез их ОСОБА_42 , что с общежития»; 20.03.2022 о 17 год 06 хв користувач « ОСОБА_43 »: «Почему-то я не видела что б русские стояли во дворах, где живут мирные жители А ОСОБА_44 сделал свой выбор, думаю не нам его судить!»; 20.03.2022 о 20 год 10 хв користувач « ОСОБА_45 »: «Пазынин саша орков привел в ольховку».

Як було вірно відзначено судом першої інстанції, зміст зазначеного листування, хоча прямо і не підтверджує здійснення обвинуваченим певних дій, спрямованих на пособництво державі-агресору, проте свідчить про негативну репутацію ОСОБА_9 серед мешканців територіальної громади, як особи, яка має проросійські настрої та негативно налаштована до української влади.

Вказані докази є належними та допустимими, логічними та послідовними, будь-яких процесуальних порушень при збиранні, дослідженні та оцінці доказів, які б ставили під сумнів правильність висновків суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, колегія суддів не вбачає.

Доводи апеляційної скарги про недопустимість повідомлення про вчинення кримінального правопорушення від 12.05.2022 та відповіді начальника ГВ ЗНД Управління СБУ в Харківській області від 13.05.2022 з підстав нібито відсутності підтверджень їх отримання та долучення до матеріалів кримінального провадження у процесуально визначений спосіб, а також недоведеності законності походження відомостей, викладених у зазначених документах, є безпідставними.

Так, посилання сторони захисту на те, що зазначені документи є результатом контррозвідувальної діяльності, саме по собі не свідчить про їх незаконність, оскільки відповідно до положень ст.10 Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність», матеріали такої діяльності можуть використовуватися як приводи та підстави для початку досудового розслідування, а також як документи у кримінальному провадженні за умови відповідності вимогам кримінального процесуального закону.

Суд першої інстанції надав належну оцінку цим доводам сторони захисту, встановивши, що відповідь від 13.05.2022 була надана за результатами виконання доручення слідчого про проведення слідчих (розшукових) дій у порядку ст.ст.40,41 КПК України, а відомості, отримані за результатами виконання цього доручення, так само як і повідомлення про вчинення кримінального правопорушення від 12.05.2022, оформлені відповідно до вимог ст.99 КПК України, істотних порушень прав та свобод людини при їх отриманні судом не встановлено.

При цьому сторона захисту не навела конкретних обставин, які б свідчили про істотне порушення вимог закону при отриманні зазначених відомостей або про порушення прав і свобод обвинуваченого. Доводи апеляційної скарги зводяться до припущень щодо можливого незаконного походження інформації, що не підтверджено жодними належними та допустимими доказами.

Доводи апеляційної скарги про те, що допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_23 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 не підтвердили інформацію, викладену у повідомленні про вчинення кримінального правопорушення від 12.05.2022 та у відповіді начальника ГВ ЗНД Управління СБУ в Харківській області від 13.05.2022, є також безпідставними.

Як убачається з вироку, суд першої інстанції, дотримуючись вимог кримінального процесуального закону, критично оцінив та не поклав в обґрунтування обвинувачення показання зазначених свідків у тій частині, в якій вони ґрунтувалися на відомостях, отриманих зі слів інших осіб. При цьому зазначені обставини були чітко відмежовані від сукупності інших належних і допустимих доказів, які підтверджують винуватість обвинуваченого.

Таким чином, не прийняття судом першої інстанції окремих фрагментів показань свідків ОСОБА_23 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 не свідчать про недопустимість повідомлення про вчинення кримінального правопорушення від 12.05.2022 та відповіді начальника ГВ ЗНД Управління СБУ в Харківській області від 13.05.2022.

Доводи апеляційної скарги про незаконність зміни обвинувачення у суді з підстав відсутності нових фактичних обставин кримінального правопорушення колегія суддів не бере до уваги з огляду на таке.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження та встановлено судом першої інстанції, кримінальне провадження щодо ОСОБА_9 було розпочато 12.05.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.111 КК України. Разом з тим, Законом України № 2198-IX від 14 квітня 2022 року було запроваджено кримінальну відповідальність за пособництво державі-агресору та доповнено Кримінальний кодекс України спеціальною нормою ст.111-2 КК України, яка конкретизує окремі форми протиправної поведінки, що раніше охоплювалися складом державної зради.

За таких обставин зміна обвинувачення полягала у приведенні правової кваліфікації дій обвинуваченого у відповідність до чинного кримінального закону та застосуванні спеціальної норми щодо загальної, що не погіршувало становище обвинуваченого з огляду на м`якшу санкцію ст.111-2 КК України порівняно з санкцією ст.111 КК України.

З урахуванням наведеного, посилання сторони захисту на положення ст..338 КПК України є помилковими.

Доводи апеляційної скарги про невідповідність обвинувального акта від 11.04.2024 вимогам п.5 ч.2 ст.291 КПК України з підстав нібито невідповідності викладених у ньому фактичних обставин кримінального правопорушення правовій кваліфікації є безпідставними, оскільки обвинувальний акт містить виклад фактичних обставин інкримінованих дій та їх правову кваліфікацію, що дало змогу обвинуваченому чітко усвідомлювати суть пред`явленого обвинувачення та реалізувати своє право на захист.

Доводи апеляційної скарги про те, що лист-відповідь ІНФОРМАЦІЯ_8 на адвокатський запит від 09.06.2022, а також дії ОСОБА_9 щодо зберігання документів, пов`язаних з діяльністю ЗС РФ, та намір бути мобілізованим свідчать про відсутність у його діях умислу на пособництво державі-агресору, колегія суддів не бере до уваги.

Як убачається з вироку, суд першої інстанції надав оцінку зазначеним доказам у їх сукупності та обґрунтовано дійшов висновку, що вони не спростовують вчинення ОСОБА_9 інкримінованих йому дій та не свідчать про відсутність у його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.111-2 КК України.

Зокрема, факт добровільного надання ОСОБА_9 інформації органам Державної прикордонної служби України, як і зберігання ним документів, пов`язаних з діяльністю збройних сил російської федерації, саме по собі не виключає можливості вчинення ним інших умисних дій, спрямованих на надання допомоги державі-агресору. Вчинення дій на користь України та дій, що утворюють склад пособництва державі-агресору, не є взаємовиключними.

Доводи сторони захисту про відсутність умислу також не підтверджуються показаннями свідків, оскільки встановлені судом обставини не свідчать про застосування до ОСОБА_9 фізичного чи психологічного примусу з боку окупаційних військ та не виключають можливості його добровільної згоди на співпрацю з державою-агресором.

Таким чином, наведені в апеляційній скарзі обставини не спростовують висновків суду першої інстанції щодо наявності в діях ОСОБА_9 умислу на пособництво державі-агресору та зводяться до переоцінки доказів.

Що стосується інших доводів апеляційної скарги, зокрема щодо обставин виїзду ОСОБА_9 з окупованої території, ініціативи його спілкування з окремими особами, а також вибіркового тлумачення показань свідків та змісту їх розмов, то, з урахуванням досліджених судом першої інстанції доказів, у тому числі показань свідків, колегія суддів вважає, що вони зводяться до надання власної версії подій та переоцінки доказів, яким суд першої інстанції надав належну оцінку, і не спростовують викладених у вироку висновків.

Таким чином, належним чином дослідивши і оцінивши зібрані у кримінальному провадженні докази, у їх сукупності, суд дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_9 у пособництві державі-агресору, тобто у вчиненні умисних дій, спрямованих на допомогу державі-агресору, збройним формуванням держави-агресора, вчинених громадянином України, з метою завдання шкоди Україні, шляхом реалізації рішень держави-агресора та збройних формувань держави-агресора і правильно кваліфікував його дії за ч.1 ст.111-2 КК України.

Вважати цей висновок неправильним, як про це зазначено в апеляційній скарзі сторони захисту, підстав не вбачається.

Істотних порушень норм кримінального процесуального закону, які могли б вплинути на правильність висновків суду і були б підставою для скасування вироку, також не вбачається.

Покарання ОСОБА_9 призначене відповідно до вимог ст.65 КК України з урахуванням характеру і ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та всіх даних про його особу, воно є необхідним і достатнім для його виправлення і попередження нових злочинів.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Вирок Київського районного суду м.Харкова від 27 грудня 2024 року щодо ОСОБА_9 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного суду протягом трьох місяців з дня її проголошення,а засудженим - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий:

Судді: