ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/1099/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" грудня 2025 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000661 по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Керчі Автономної Республіки Крим, громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

У С Т А Н О В И В :

Відповідно до ст. 6 Конституції України державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19, ст. 68 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Статтями 5, 72 ч. 1, 73 Конституції України передбачено, що Україна є республікою. Право визначати і змінювати конституційний лад в Україні належить виключно народові і не може бути узурповане державою, її органами або посадовими особами. Питання про зміну території України вирішується виключно всеукраїнським референдумом, який призначається Верховною Радою України або Президентом України відповідно до їх повноважень, встановлених Конституцією України.

Крім того ч. 2 ст. 72 Конституції України передбачено, що всеукраїнський референдум проголошується за народною ініціативою на вимогу не менш як трьох мільйонів громадян України, які мають право голосу, за умови, що підписи щодо призначення референдуму зібрано не менш як у двох третинах областей і не менш як по сто тисяч підписів у кожній області.

Відповідно до ч. 1 ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Згідно ч. 2 ст. 131-1 Конституції України, організація та порядок діяльності прокуратури визначаються законом.

Незважаючи на це, у приміщенні Верховної Ради Автономної Республіки Крим 06.03.2014 у порушення ч. 3 ст. 2, ст. 72, ст. 73, п. 2 ч. 1 ст. 85, ст. 132 Конституції України та п. 2 ч. 3 ст. 3, ст. ст. 18, 27 Закону України «Про всеукраїнський референдум» депутатами Верховної Ради АР Крим прийнято незаконну постанову № 1702-6/14 «О проведении общекрымского референдума», в якій визначено дату такого волевиявлення - 16.03.2014, на яке виносилося питання про входження АР Крим до складу російської федерації на правах суб`єкта федерації.

Відповідно до зазначеної постанови 16.03.2014 на території Автономної Республіки Крим проведено незаконний референдум, результатом якого стала тимчасова окупація території АР Крим і міста Севастополя, а також їх входження до складу російської федерації на правах суб`єкта федерації.

Результати «референдуму» не визнані жодною країною світу, крім Російської Федерації. Відповідно до п. 5 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН 68/262 від 27.03.2014 «Територіальна цілісність України», проведений 16.03.2014 в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі референдум не маючи законної сили не може бути основою для будь-якої зміни статусу Автономної Республіки Крим або м. Севастополя.

Також, в пункті 1 вказаної Резолюції зазначено, що Генеральна Асамблея ООН підтверджує свою прихильність суверенітету, політичної незалежності, єдності і територіальної цілісності України в її міжнародно визнаних кордонах.

У подальшому, 17.03.2014 депутатами Верховної Ради АР Крим прийнято постанову № 1745-6/14 «О независимости Крыма», згідно з якою на підставі, так званої, «Декларації про незалежність Республіки Крим», прийнятої на позачерговому пленарному засіданні Верховної Ради АР Крим 11.03.2014 та позачерговому пленарному засіданні Севастопольської міської ради 11.03.2014, створено нелегітимне державне утворення «Республика Крым».

Крім того, Верховною Радою АР Крим ухвалено постанову № 1748-6/14 від 17.03.2014 «О правоприемстве Республики Крым», пунктом 1 якої передбачено, що «с момента провозглашения Республики Крым как независимого суверенного государства высшим органом власти Республики Крым является Государственный Совет Республики Крым - парламент Республики Крым в депутатском составе шестого созыва Верховной Рады Автономной Республики Крым на срок полномочий до сентября 2015 года».

Надалі, 18.03.2014 між російською федерацією та представниками нелегітимного державного утворення «Республика Крым» ОСОБА_8 , ОСОБА_9 і ОСОБА_10 підписано договір про входження території АР Крим та м. Севастополя до складу російської федерації.

В подальшому з метою забезпечення режиму окупації та придушення спротиву проукраїнського населення Криму прийнято ряд «законів та підзаконних нормативних актів», відповідно до яких слідчі, прокурори та судді підпорядковуються своїм керівникам по висхідній лінії відповідної гілки влади так званої «Республіки Крим», що входить у склад російської федерації.

Водночас, згідно зі ст. 87 «Конституції «Республіки Крим»:

1.Прокуратура Республіки Крим здійснює нагляд за додержанням Конституції російської федерації та виконанням законів, що діють на території Республіки Крим, виконує інші функції, встановлені федеральними законами.

2.Прокурор Республіки Крим призначається на посаду президентом російської федерації за поданням Генерального прокурора російської федерації, погодженим із главою Республіки Крим і Державною Радою Республіки Крим. Прокурор Республіки Крим звільняється з посади президентом російської федерації.

3.Прокурори районів, міст і прирівняні до них прокурори призначаються на посаду і звільняються з посади Генеральним прокурором російської федерації.

Окрім того, 20.03.2014 Державною Думою російської федерації прийнято «Федеральний конституційний закон» від 21.03.2014 за № 6-ФКЗ «О принятии в российскую федерацию Республики Крым и образовании в составе российской федерации новых субъектов - Республики Крым и города федерального значения Севастополя».

Вищезазначене свідчить про проведення представниками російської федерації та її федеральних органів підривної діяльності проти України.

Здійснюючи підривну діяльність проти України, представники органів прокуратури, суддівського корпусу та інших органів державної влади іноземної держави утворили на окупованій території України федеральні органи державної влади, місцевого самоврядування, правоохоронні органи та судову систему російської федерації з метою зміцнення та посилення заходів тимчасової окупації території Автономної Республіки Крим.

Відповідно до ст. 8 «Федерального конституційного» закону від 21.03.2014 № 6-ФКЗ «О принятии в российскую федерацию Республики Крым и образовании в составе российской федерации новых субъектов - Республики Крым и города федерального значения Севастополя», під час перехідного періоду Генеральна прокуратура російської федерації створює на території Республіки Крим і міста федерального значення Севастополя органи прокуратури Республіки Крим міста федерального значення Севастополя, що мають статус суб`єкту російської федерації. Прокурор Республіки Крим і прокурор міста федерального значення Севастополя назначаються президентом російської федерації за поданням Генерального прокурора російської федерації, погодженому відповідно з Республікою Крим і містом федерального значення Севастополя.

Інші прокурори, які виконують свої повноваження на території Республіки Крим і міста федерального значення Севастополя, призначаються у відповідності до законодавства російської федерації.

Працівники органів прокуратури України, які заміщують посади у вказаних органах, що діють на території Республіки Крим і міста федерального значення Севастополя на день прийняття у склад російської федерації нових суб`єктів, мають переважне право на прийняття на службу в органи прокуратури російської федерації, що створені на цих територіях, за умови наявності в них громадянства російської федерації, а також за умови здачі ними екзамену на знання законодавства російської федерації і їх відповідності вимогам, що ставляться законодавством російської федерації до працівників органів прокуратури.

До завершення формування органів прокуратури російської федерації на території Республіки Крим і міста федерального значення Севастополя відповідні повноваження на цих територіях здійснюють органи прокуратури, що діяли на день прийняття в російську федерацію Республіки Крим и створення у складі російської федерації нових суб`єктів.

Створення та діяльність органів іноземної держави, у тому числі системи органів прокуратури на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим, призвели до заходів посилення тимчасової окупації невід`ємної території України.

В той же час, Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014, зокрема ст. ст. 1-3 визначено, що сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя є тимчасово окупованою внаслідок збройної агресії російської федерації з 20 лютого 2014 року.

Генеральна Асамблея ООН своєю Резолюцією 71/205 від 19.12.2016 «Положення в області прав людини в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі (Україна)» засудила тимчасову окупацію російською федерацією частини території України - Автономної Республіки Крим та міста Севастополя.

В подальшому, Резолюціями 72/190 від 19.12.2017, 73/194 від 17.12.2018 та 74/168 від 18.12.2019 «Положення в області прав людини в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі (Україна)», Генеральна Асамблея ООН вчергове засудила нинішню тимчасову окупацію російською федерацією частини території України - Автономної Республіки Крим та міста Севастополя.

Як зазначено вище, сам факт окупації засуджений як міжнародною спільнотою, так і законодавством України, та був широко висвітлений в офіційних виданнях та медійному просторі.

Одночасно, згідно до ст. 54 Конвенції «Про захист цивільного населення під час війни» 1949 року (далі - Конвенція), яка є частиною національного законодавства України, окупаційній державі забороняється змінювати статус посадових осіб чи суддів на окупованих територіях або вживати стосовно них будь-яких заходів примусу, якщо вони утримуватимуться від виконання своїх обов`язків з міркувань совісті.

Крім того, згідно ст. 64 Конвенції, кримінальне законодавство окупованої території залишається чинним, за винятком випадків, коли дія його скасовується або призупиняється окупаційною державою, якщо це законодавство становить загрозу безпеці окупаційної держави або є перешкодою виконання цієї Конвенції. Враховуючи згадане вище, та з огляду на необхідність забезпечення ефективного судочинства, суди окупованої території продовжуватимуть виконувати свої функції стосовно розгляду правопорушень, визначених цим законодавством.

Згідно з Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованою Верховною Радою України 17.07.1997, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Таким чином, здійснення правосуддя на території України та зокрема території Автономної Республіки Крим повинно здійснюватися виключно у порядку та на підставі чинного законодавства України.

Вищезазначене свідчить про проведення представниками російської федерації та її федеральних органів підривної діяльності проти України.

Також, самопроголошеною владою так званої «Республіки Крим» за сприяння російської федерації були незаконно створені, у тому числі органи прокуратури.

Здійснюючи підривну діяльність проти України, представники органів державної влади іноземної держави утворили на окупованій території України федеральні органи державної влади, місцевого самоврядування, органи прокуратури та інші правоохоронні органи російської федерації з метою зміцнення та посилення заходів тимчасової окупації території Автономної Республіки Крим.

Незважаючи на наявність легітимного керівництва прокуратури Автономної Республіки Крим, колишнім старшим прокурором відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_11 у взаємодії з керівництвом Президії Верховної Ради Автономної Республіки Крим та представниками незаконних військових формувань здійснено самовільне протиправне присвоєння владних повноважень виконувача обов`язків прокурора Автономної Республіки Крим з подальшими незаконними діями, у тому числі проведенням кадрових призначень та звільненням працівників прокуратури.

У подальшому, з метою остаточного становлення на території АР Крим органів державної влади російської федерації, придушення проявів незгоди з окупацією, незаконно утвореними правоохоронними органами, у тому числі прокуратурою, відносно громадян України, які мешкали на території АР Крим та мали проукраїнську налаштованість, порушено низку кримінальних справ, у яких в порушення вимог ст.ст. 54, 64 Конвенції «Про захист цивільного населення під час війни» незаконно утвореними на території АР Крим судами російської федерації постановлені вироки.

Статтями 1-3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 № 1207-VII визначено, що сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій, внутрішні морські води і територіальне море України навколо Кримського півострова, територія виключної (морської) економічної зони України вздовж узбережжя Кримського півострова та прилеглого до узбережжя континентального шельфу України, на які поширюється юрисдикція органів державної влади України відповідно до норм міжнародного права, Конституції та законів України є тимчасово окупованою територією внаслідок збройної агресії російської федерації з 20 лютого 2014 року.

Згідно з ч. 1 ст. 3 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 за № 1789-ХІІ, який діяв до 15.07.2015, повноваження прокурорів, організація, засади та порядок діяльності прокуратури визначаються Конституцією України, цим Законом, іншими законодавчими актами.

Крім того, ст. 4 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що діяльність органів прокуратури спрямована на всемірне утвердження верховенства закону, зміцнення правопорядку і має своїм завданням захист від неправомірних посягань: закріплених Конституцією України незалежності республіки, суспільного та державного ладу, політичної та економічної систем, прав національних груп і територіальних утворень; гарантованих Конституцією, іншими законами України та міжнародними правовими актами соціально-економічних, політичних, особистих прав і свобод людини та громадянина; основ демократичного устрою державної влади, правового статусу місцевих Рад, органів самоорганізації населення.

Частиною 1 ст. 6 Закону України «Про прокуратуру» визначено, що органи прокуратури України становлять єдину централізовану систему, яку очолює Генеральний прокурор України, з підпорядкуванням нижчестоящих прокурорів вищестоящим.

Згідно з ч. 1 ст. 13 Закону України «Про прокуратуру» систему органів прокуратури становлять: Генеральна прокуратура України, прокуратури Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва і Севастополя (на правах обласних), міські, районні, міжрайонні, районні в містах, а також військові прокуратури.

ОСОБА_5 відповідно до ч. 2 ст. 46 Закону України «Про прокуратуру» та Порядку прийняття Присяги працівника прокуратури України, затвердженого наказом Генерального прокурора України від 21.01.2011 № 5, прийняла Присягу працівника прокуратури, відповідно до змісту якої вона, присвячуючи свою діяльність служінню Українському народові і Українській державі, урочисто присягнула: неухильно додержуватися Конституції, законів та міжнародних зобов`язань України; сумлінним виконанням своїх службових обов`язків сприяти утвердженню верховенства права, законності та правопорядку; захищати права і свободи людини та громадянина, інтереси суспільства і держави; постійно вдосконалювати свою професійну майстерність, бути принциповою, чесно, сумлінно і неупереджено виконувати свої обов`язки, з гідністю нести високе звання працівника прокуратури.

Наказом прокурора Автономної Республіки Крим від 11.12.2012 № 3253к ОСОБА_5 призначено на посаду старшого прокурору прокуратури міста Керчі Автономної Республіки Крим, а наказом Генерального прокурора України від 06.06.2012 № 685к їй присвоєно класний чин - юрист 3 класу.

Поряд з цим, рішенням Верховної Ради Автономної Республіки Крим від 11.03.2014 № 1729-6/14, тобто всупереч установленому чинним законодавством України порядку, ОСОБА_11 призначено на посаду прокурора Автономної Республіки Крим.

За допомогою не встановлених слідством осіб ОСОБА_11 у березні 2014 року запропонувала ОСОБА_5 продовжити працювати в органах прокуратури Автономної Республіки Крим та виконувати лише розпорядження та накази, надані нею.

У подальшому у березні 2014 року, більш точну дату встановити не виявилось за можливе, не встановленими слідством особами ОСОБА_5 запропоновано перейти до незаконно створеної прокуратури Республіки Крим, яка увійшла до складу прокуратури російської федерації.

Нехтуючи вищевказаними вимогами Конституції і законів України, Присягою працівника прокуратури, ОСОБА_5 , будучи службовою особою, яка займає відповідальне становище, працівником правоохоронного органу, достовірно знаючи про незаконність призначення ОСОБА_11 на посаду так званого «прокурора Республіки Крим», а також незаконного проведення на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя референдуму, достовірно знаючи, що Автономна Республіка Крим є невід`ємною частиною України, на території якої діють виключно закони України та міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, у 2014 року, точну дату та час органом досудового розслідування не встановлено, бажаючи допомогти в проведенні цієї підривної діяльності, посиленні окупації півострову та утворенні в АР Крим системи незаконних органів прокуратури Російської Федерації, погодилася на незаконну пропозицію про продовження роботи у складі прокуратури Автономної Республіки Крим, а згодом - прокуратури Республіки Крим, без підпорядкування Генеральній прокуратурі Україні.

Продовжуючи свої умисні дії, ОСОБА_5 перебуваючи у м. Керчі Автономної Республіки Крим та будучи старшим прокурором прокуратури міста Керчі Автономної Республіки Крим, достовірно знаючи, що Автономна Республіка Крим є невід`ємною частиною України, на території якої діють виключно закони України та міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, у березні-грудні 2014 року, більш точну дату досудовим розслідуванням не встановлено, погодилася на призначення її на посаду старшого помічника прокурора міста Керчі незаконно створеної прокуратури Республіки Крим, де виконувала вказівки і розпорядження так званих керівників зазначеної прокуратури.

Зокрема, продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_5 діючи добровільно та умисно на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності України, в порушення вимог Конституції та законів України, маючи стаж роботи в органах прокуратури, а тому достовірно знаючи, розуміючи та усвідомлюючи незаконність своїх дій, з метою зміцнення та посилення заходів тимчасової окупації території Автономної Республіки Крим, перебуваючи на посаді старшого помічника прокурора міста Керчі незаконно створеної прокуратури Республіки Крим, в приміщенні так званого «Керченського міського суду Республіки Крим» по вул. Свердлова, 4 у м. Керчі Автономної Республіки Крим, діючи в інтересах російської федерації: 19.09.2014, точний час досудовим розслідуванням не встановлено, взяла участь у справі № 5-613/2014; 10.12.2014, точний час досудовим розслідуванням не встановлено, взяла участь у справі № 5-1056/2014; 25.12.2014, точний час досудовим розслідуванням не встановлено, взяла участь у справі № 5-1052/2014; 22.04.2015, точний час досудовим розслідуванням не встановлено, взяла участь у справі № 1-226/2015; 29.06.2015, точний час досудовим розслідуванням не встановлено, взяла участь у справі № 2-1502/2015, де висловлювала позицію щодо прийняття «судом» рішень російською мовою та відповідно до російського законодавства, чим надала допомогу представникам іноземної держави у переході судової та правоохоронної системи України, яка діяла на території півострова Крим, на відправлення правосуддя на підставі законодавства іноземної держави - російської федерації, що призвело до забезпечення належного функціонування незаконно створених органів прокуратури та посилили заходи тимчасової окупації півострова.

Указаними діями ОСОБА_5 надала допомогу іноземній державі та її представникам у створенні та функціонуванні органів прокуратури російської федерації на території Автономної Республіки Крим, що призвело до посилення заходів тимчасової окупації півострова Крим і завдяки чому окупація триває.

Відповідно до ухвали Дарницького районного суду м. Києва від 23.04.2025 року судовий розгляд у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України, у відповідності до ст. 323 КПК України, здійснювався у формі спеціального судового провадження.

Судовий розгляд проводився за обов`язкової участі захисника, який був забезпечений державою та користувався процесуальними правами обвинуваченої.

Аналіз наявних в матеріалах справи численних документів на підтвердження завчасних належних викликів ОСОБА_5 до слідчого (прокурора) та суду, направлених їй й повідомлень з приводу її прав та обов`язків, оголошеної підозри, висунутого обвинувачення та руху спеціального судового провадження свідчить про те, що вона мала підстави усвідомлювати, що проти неї розпочато кримінальне провадження, вона отримала чи мала би отримати оголошену підозру, відповідні виклики та пред`явлене обвинувачення, мала можливість бути обізнаною із усіма своїми правами, в тому числі, на захист та доступ до правосуддя. Відтак, держава Україна під контролем сторони захисту та суду використала всі можливості для того, щоб обвинувачена мала право під час судового провадження як мінімум на такі гарантії: а) бути терміново і докладно повідомленою мовою, яку вона розуміє, про характер і підставу обвинувачення; б) мати достатній час і можливості для підготовки свого захисту, обрати самостійно захисника; в) бути судженим в її присутності і захищати себе особисто або за посередництвом обраного нею захисника, бути повідомленою про це право і мати призначеного захисника безплатно.

Така ситуація узгоджується із взятими на себе зобов`язаннями, яких повинна дотримуватися держава Україна з тим, щоб забезпечити реальне використання права, яке гарантується статтею 6 Європейської Конвенції з прав людини та ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права.

Суд вважає, що наявні у справі документи свідчать про відмову ОСОБА_5 , яка повинна знати про розпочате кримінальне провадження, від здійснення свого права предстати перед українським судом за діяння вчинені на території суверенної України, юрисдикцію якої над собою вона не визнає, та захищати себе безпосередньо в такому суді, а так само свідчать про її наміри ухилитися від правосуддя держави Україна. Ухилення обвинуваченої від правосуддя суд оцінює як реалізацію останньою її невід`ємного права на свободу від самозвинувачення чи самовикриття (п/п. «g» п. 3 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, ст. 63 Конституції України), як одну з ключових гарантій презумпції невинуватості.

Зважаючи на специфіку спеціального судового провадження (ч. 3 ст. 323 КПК України), суд, зберігаючи неупередженість та безсторонність, надає особливого значення охороні прав та законних інтересів обвинуваченої як учасника кримінального провадження, яке відбувається за її відсутності, забезпеченню повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб до обвинуваченої була застосована належна правова процедура в контексті приписів ст. 2 КПК України з дотриманням всіх загальних засад кримінального провадження з урахуванням особливостей, встановлених виключно законом. Ці особливості вимагають від суду прискіпливої оцінки кожного поданого доказу обвинувачення, відтак поріг вимогливості до доказування у даному випадку має бути підвищений.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1)подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини, вчинення кримінального правопорушення; 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання. Відповідно до ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, передбачених ст. 91 КПК України покладається на прокурора.

Суд же відповідно до ст. 26 КПК України у кримінальному провадженні вирішує питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень, а ч. 1 ст. 337 КПК України передбачає, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, крім випадків, передбачених цією статтею.

Тобто обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, покладається на сторону обвинувачення безпосередньо у судовому засіданні.

Вина обвинуваченої ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України, за результатами судового розгляду, доведена у повному обсязі та підтверджується наступними доказами.

Комплексом даних, відображених у протоколі огляду інтернет видань від 09.04.2015 року (т. 2 а.п. 113-17) та додатку до нього з яких вбачається, що на ноутбуці ACER Aspire 5520G через пошукову систему «Google Chrom» здійснено пошук інформації за адресою: kerch.fm. Після відкриття зазначеної інтернет-адреси встановлено: на вказаному інформаційному агентстві міститься розділ під назвою: «новости» (мовою оригіналу), де виявлено статтю під назвою «В Керчи создан общественный совет по защите малого и среднего бизнеса» (мовою оригіналу), у тексті якої ідеться про те, що в прокуратурі міста Керч створено Суспільну раду з захисту малого та середнього бізнесу. Відповідальним секретарем ради є старший помічник прокурора міста Керчі - ОСОБА_5 .

Даними, відображеними у протоколі огляду інтернет видань від 26.06.2017 року та додатку до нього (т. 3 а.п. 198-200) з яких вбачається, що після заходу в мережу Інтернет за допомогою браузера «Chrome», та пошукової системи «Google» і введенням словосполучення « ОСОБА_5 , встановлено дані щодо ОСОБА_5 , а саме:

-На сайті Центру дослідження ознак злочинів проти національної безпеки України, миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку «Миротворець» о 18:47 14.05.2015 р. за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_7 розміщено інформацію стосовно місця її проживання: АДРЕСА_2 ;

-На сайті «Телерадиокомпания «Крым»» 07.03.2017 р. за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_6 опубліковано відео у якому зазначається теперішня посада ОСОБА_5 , а саме: - прокурор відділу по нагляду за дотриманням прав та свобод громадян Прокуратури РК.

Фактичними даними, відображеними у протоколі огляду інтернет видань від 19.06.2017 року (т. 3 а.п. 202-203) та додатку до нього з яких вбачається, що при моніторингу мережі Інтернет, встановлено запис в мережі, пов`язаний із ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , за веб-посиланням ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим встановлено можливу адресу проживання ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , є АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 .

Даними, відображеними у протоколі огляду інтернет видань від 02.10.2023 року та додатку до нього (т. 4 а.п. 25-27) вбачається, що оглядом встановлено здійснення пошуку інформації за адресою: https//zakon.rada.gov.ua/laws/, де за вказаною адресою знайдено Постанову Верховної Ради України «Про самоусунення Президента України від виконання конституційних повноважень та призначення позачергових виборів Президента України» від 22.02.2014 № 757-VII (посилання https//zakon.rada.gov.ua/laws/show/757-18#Text) та Постанову Верховної Ради України «Про покладення на Голову Верховної Ради України виконання обов`язків Президента України згідно із статтею 112 Конституції України» від 23.02.2014 № 764- VII (посилання https//zakon.rada.gov.ua/laws/show/764-18#Text).

Фактичними даними, відображеними у протоколі огляду інтернет видань від 02.10.2023 року (т. 4 а.п. 28-29) та додатку до нього з яких вбачається, що за адресою: https://old.gp.gov.ua/ у розділі «Новини та публікації» знайдено повідомлення для ЗМІ від 02.03.2014 про те, що виконувач обов`язків Генерального прокурора України ОСОБА_12 надіслав листа прокуророві Автономної Республіки Крим ОСОБА_13 , в якому закликав «не піддаватися на провокації, зберігати спокій та неухильно дотримуватися Конституції України та Законів України» (посилання на новину: ІНФОРМАЦІЯ_9/

Також у вказаному розділі знайдено повідомлення від 25.03.2014, яким опубліковано звернення колегії Генеральної прокуратури України до працівників прокуратури АР Крим щодо можливості подальшого продовження роботи в органах прокуратури інших регіонів України та відповідний наказ виконувача обов`язків Генерального прокурора України ОСОБА_14 від 21.03.2014 № 36 «Про тимчасовий порядок прийняття, переміщення та звільнення прокурорів, слідчих прокуратури та інших спеціалістів прокуратури Автономної Республіки Крим, міста Севастополя та прокуратури Кримського регіону з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері» (посилання на новину: ІНФОРМАЦІЯ_8).

Фактичними даними, відображеними у протоколі огляду інтернет видань від 02.10.2023 року (т. 4 а.п. 34) та додатку до нього з яких вбачається, що за адресою: http://www.kremlin.ru у розділі «Документы» знайдено «Федеральный конституционный закон от 21 марта 2014 года № 6-ФКЗ «О принятии в Российскую Федерацию Республики Крым и образовании в составе Российской Федерации новых субъектов - Республики Крым и города федерального значения Севастополя» посилання: http://static.kremlin.ru/media/acts/files/210014/pdf).

Зазначеним актом Республіка Крим приймається до складу Російської Федерації у відповідності до Конституції Російської Федерації та ст.. 4 Федерального конституційного закону від 17 грудня 2001 року № 6-ФКЗ «О порядке принятия в Российскую Федерацию и образования в её составе нового субъекта Российской Федерации».

Даними відображеними у протоколі огляду інтернет - видань від 02.10.2023 року є сайт httpps://rk.gov.ru на якому розміщено статтю «Конституцию Республики Крым», прийняту «Государственным Советом Республики Крым» 11.04.2014 (посилання httpps://rk.gov.ru/structure/acf7b684-df3d-4dbb-9662-454a9868eb72). Зазначеним актом визначаються основи конституційного устрою незаконно створеної «Республіки Крим», державний устрій, статус судової влади, органів прокуратури тощо. При натисканні на дану статтю відкривається сторін із розміщеним в режимі перегляду та доступним для завантаження PDF-файлу на 156 аркушів, де вказаний документ опубліковано російською, українською і кримсько-татарською мовами.

Даними відображеними у протоколі огляду інтернет-видань від 18.04.2024 року (т. 4 а.п. 83-84) є сайт «Ютуб» де виявлено посилання - https:www//youtube.com та введено текс для пошуку: «прокуратура республики крым». Результат пошуку посилання - ІНФОРМАЦІЯ_10 в якому міститься відеозапис з назвою: «ІНФОРМАЦІЯ_11 » В ході огляду відеозапису було встановлено: запис розміщено на каналі ІНФОРМАЦІЯ_14 та має опис «ІНФОРМАЦІЯ_12 », відео має тривалість 11 хв. 37 сек.. Запис зроблено на телеканалі «1 Крым», назва програми - «ІНФОРМАЦІЯ_13». У ОСОБА_5 бере інтерв`ю ведучий ОСОБА_16 . Ведучий програми представляє ОСОБА_5 як « ОСОБА_5 юрист 1 класса, прокурор отдела по надзору за соблюдением прав и свобод граждан управления по надзору за исполнением федерального законодательства прокуратуры республики «Крым».

Фактичними даними, відображеними у протоколі огляду інтернет видань від 27.09.2024 року (т. 4 а.п. 137-139) за допомогою браузера «Google Chrome» через пошукову систему «Google» використовуючи розширення «Free VPN» здійснено пошук інформації на Інтернет-ресурсі «АКТОФАКТ» за адресою: https://actofact.ru/, яке являє собою архів судових справ та рішень судів російської федерації. Під час аналізу судових актів, які розміщені на вказаному сайті, виявлені судові рішення у справах, в яких ОСОБА_5 приймала участь, як сторона представляючи інтереси незаконно створеної прокуратури «Республіки Крим» у судових засіданнях судів так званої «Республіки Крим», а саме за посиланням:

https://actofact.ru/case-91RS0012-5-613-2014-2014-08-28-1-0/ міститься постанова Керченського міського суду «Республіки Крим» від 19.09.2014 у справі № 5-613/2014 в якій ОСОБА_5 зазначена як сторона прокурор;

https://actofact.ru/case-91RS0012-5-1056-2014-2014-11-26-1-0/ міститься постанова Керченського міського суду «Республіки Крим» від 10.12.2014 по справі № 5-1056/2014 в якій ОСОБА_5 зазначена як прокурор;

https://actofact.ru/case-91RS0012-5-1052-2014-2014-11-26-1-0/ міститься постанова Керченського міського суду «Республіки Крим» від 25.12.2014 по справі № 5-1052/2014 в якій ОСОБА_5 зазначена як прокурор;

https://actofact.ru/case-91RS0012-1-226-2015-2015-04-02-2-0/ міститься постанова Керченського міського суду «Республіки Крим» від 22.04.2015 по справі № 1-226/2015 в якій ОСОБА_5 помічник прокурора як державний обвинувач помічник прокурора;

https://actofact.ru/case-91RS0012-2-1502-2015-m-1322-2015-2015-04-27-0-0/ міститься рішення Керченського міського суду «Республіки Крим» від 29.06.2015 по справі № 2-1502/2015 в якій ОСОБА_5 зазначена як прокурор.

Крім того, вказане підтверджується інформацію, розміщеною на сайті «Лента новостей Крыма» за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_15, де виявлено публікацію від ІНФОРМАЦІЯ_16 про те, що Керчі створено Громадську раду із захисту малого та середнього бізнесу», до складу якого увійшла старший помічник прокурора м. Керч ОСОБА_5 .

Крім того, в результаті пошуку в мережі Інтернет виявлено оприлюднений протокол № 3 засідання «Общественного совета при государственном комитете дорожного хозяйства Республики Крым» в форматі проведення круглого столу на тему Придорожній сервіс траси «Таврида» та проблеми екології, участь у якому прийняла ОСОБА_5 - помічник прокурора.

Всі перелічені джерела інформації суд оцінює за правилами документа (ст. 99 КПК України), а відомості, що вони містять, визнає належними та допустимими зважаючи на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 223КПК слідчими (розшуковими) діями є дії, спрямовані на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні.

Згідно з ч. 1 ст. 237 КПК з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей та документів.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, на підтвердження винуватості ОСОБА_5 сторона обвинувачення посилається, зокрема, на протоколи огляду сайтів та протоколи огляду інтернет-видань, якими підтверджується, що остання почала свою роботу в незаконно створенних на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим органах прокуратури та булла призначена на посаду помічника прокурора міста Керчі незаконно створеної прокуратури «Республіки Крим».

Правовий акт індивідуальної дії розміщений в мережі «Інтернет», сам по собі не є переконливим доказом його фізичного існування, тим більше реалізації, однак підстав для визнання таких доказів недопустимими і неналежними не вбачається, оскільки інформація взята з офіційних інтернет-сайтів органів державної влади рф, які загальнодоступні в мережі «Інтернет».

Огляд зазначених інтернет-сайтів здійснено уповноваженою особою з дотриманням вимог ст. 237 КПК та зафіксовано (за допомогою функцій скріншоту та друку) зміст відображеної у них, як електронних документах, інформації, що підтверджує існування обставин, які підлягають доказуванню у цьому кримінальному провадженні.

Враховуючи логічність, послідовність, узгодженість між собою вказаних доказів за змістом, їх єдність та взаємозв`язок за часом та характером подій, суд визнає наведені та проаналізовані задокументовані дані про діяльність ОСОБА_5 , як «прокурора» окупаційних органів влади рф, достовірними доказами обвинувачення.

Будь-яких інших належних та допустимих доказів в ході судового розгляду сторонами з боку обвинувачення та захисту, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України, враховуючи, що суд зберігаючи об`єктивність та неупередженість у ході розгляду даного кримінального провадження створив їм необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, надано не було.

Отже, дослідивши, оцінивши та перевіривши зібрані у кримінальному провадженні докази, з точки зору належності, допустимості, достовірності, та їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що винність обвинуваченої ОСОБА_5 «поза розумним сумнівом» знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження.

За результатами судового розгляду кримінального провадження судом здобуті категоричні та беззаперечні докази державної зради ОСОБА_5 , а саме у наданні іноземній державі та її представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України.

Дії обвинуваченої ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 111 КК України, як державна зрада, тобто діяння, вчинене громадянином України на шкоду суверенітету, територіальній цілісності та недоторканості України, а саме: надання іноземній державі та її представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України.

Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченій згідно ст. 66 КК України не встановлено.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченій згідно ст. 67 КК України не встановлено.

Згідно з ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

При призначенні виду та міри покарання обвинуваченій ОСОБА_5 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого нею злочину, який кримінальний закон відносить до найважчих злочинів та є злочином проти основ національної безпеки України, особу обвинуваченої та приходить до висновку, що покарання ОСОБА_5 слід призначити у виді позбавлення волі з конфіскацією майна у межах санкції ч. 1 ст. 111 КК України, і саме таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченої та для запобігання вчиненню нею нових кримінальних правопорушень у майбутньому.

Окрім цього, відповідно до ст.55 КК України, ОСОБА_5 слід позбавити права обіймати посади в державних органах та органах місцевого самаврядування, а також займатися діяльністю пов"язаною із виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій.

Процесуальні витрати відсутні.

Цивільний позов не заявлявся.

Питання речових доказів суд вирішує у відповідності до ст.100 КПК України.

Вирок у справі у відповідності до ст. 323 КПК України слід вручити захиснику обвинуваченої ОСОБА_7 , а інформацію про його ухвалення опублікувати в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті суду.

Підсумовуючи вищенаведене, керуючись ст.ст. 65,66,67 КК України, ст.ст. 323, 342-380 КПК України,

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 визнати винною у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України та призначити їй покарання у виді 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Відповідно до ст.55 КК України позбавити ОСОБА_5 права обіймати посади в державних органах та органах місцевого самаврядування, а також займатися діяльністю пов"язаною із виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій.

Речові докази - оптичний диски (протокол від 18.04.2024 року)- залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Дарницький районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Після проголошення копію вироку вручити захиснику, а інформацію про його ухвалення опублікувати в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті суду.

Головуючий суддя:

Судді: