Провадження №1-кп/522/972/26
УХВАЛА

27 січня 2026 року Приморський районний суд м. Одеси:

під головуванням судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні об`єднані обвинувальні акти у кримінальних провадженнях №0000495 від 17.07.2021 року та №0000794 від 24.06.2021 року відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Луганськ, з середньою освітою, неодруженого, без місця реєстрації та постійного місця мешкання на території України, раніше судимого:

- вироком Алчевського міського суду Луганської області від 31.07.2007 року за ч. 2 ст.187 КК України до 8 років 6 місяців позбавлення волі,

- вироком Приморського районного суду м. Одеси від 12.04.2021 року за ч. 2 ст. 146 КК України за згодою між сторонами угоди про визнання винуватості до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік, звільнений 24.03.2021 року по відбуттю покарання,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч.3 ст. 185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебувають об`єднані обвинувальні акти у кримінальних провадженнях №0000495 від 17.07.2021 року та №0000794 від 24.06.2021 року відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст.187, ч. 3 ст. 185 КК України.

Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 20.07.2021 року (справа №522/13405/21, провадження №1-кс/522/7284/21) відносно ОСОБА_3 обрана міра запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, розмір застави не визначався.

Ухвалами Приморського районного суду м. Одеси запобіжний захід відносно ОСОБА_3 неодноразово продовжувався.

На теперішній час строк тримання під вартою закінчується.

У судовому засіданні прокурор надав клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання обвинуваченого ОСОБА_3 під вартою, у якому зазначив, що вважав за потрібне продовжити строк тримання під вартою відносно обвинуваченого, оскільки ризики, передбачені у п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були враховані судом при застосуванні запобіжного заходу, ще мають місце, а саме що обвинувачений може переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник заперечували проти продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на відсутність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України. Просили визначити заставу у якості альтернативного запобіжного заходу.

Потерпілий ОСОБА_7 надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, у якій зазначив, що матеріальну шкоду йому не відшкодовано.

Потерпілий ОСОБА_8 надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, у якій підтвердив, що матеріальну шкоду йому відшкодовано.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

При оцінці всіх наявних ризиків, суд також враховує дані про особу обвинуваченого, його вік, задовільний стан здоров`я, те, що він має місце постійного проживання, не одружений, офіційно не працевлаштований.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що ризики та обставини, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не втратили свою актуальність та не змінилися. Жоден із більш м`яких запобіжних заходів, крім тримання під вартою, не забезпечить запобігання цим ризикам.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права обвинувачених, але й високі стандарти охорони загально - суспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, з метою запобігти ризикам, суд не знаходить підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який, а тому суд відмовляє у задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосування щодо нього більш м`якого запобіжного заходу.

На підставі викладеного, суд вважає, що необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , оскільки він обвинувачується у скоєнні особливо тяжкого злочину, за вчинення якого передбачене основне покарання у вигляді позбавлення волі від 8 до 15 років із конфіскацією майна, є не працевлаштованою особою, без місця реєстрації та постійного місця мешкання на території України, доказів на підтвердження перебування у шлюбі та про перебуванні будь-яких осіб на його утриманні не надано, що у цілому свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків у обвинуваченого, а тому є підстави вважати, що при обранні обвинуваченому міри запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, останній може переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Таким чином, суд вважає, що наявні достатні підстави вважати, що продовжують існувати ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та продовжити відносно ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Метою продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому є забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання здійснити дії, передбачені ст. 177 КПК України, а саме, що обвинувачений може переховуватись від суду та вчинити інші кримінальні правопорушення.

Вирішуючи питання щодо можливості визначення альтернативного запобіжного заходу, суд приходить до таких висновків.

Суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_3 утримується під вартою понад 4 роки, та з урахуванням усталеної практики ЄСПЛ відповідно до якої національні суди повинні з`ясувати чи є тримання під вартою під час судового розгляду справи єдиним запобіжним заходом, який забезпечив би належну процесуальну поведінку особи та виконання нею процесуальних обов`язків, а також чи є можливість обмежитися застосуванням менш суворого (альтернативного) запобіжного заходу вважає за можливе визначити ОСОБА_3 альтернативний запобіжний захід у виді застави.

Відповідно доп.2) ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, визначається в межах від 80 до 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Вимогами ч. 4 ст. 182 КПК України встановлено, що розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Вирішуючи питання про розмір застави, суд виходить з того, що приписи КПК України та практика ЄСПЛ орієнтують суд на такі критерії, які слід врахувати при визначенні розміру застави: обставини кримінального правопорушення; особливий характерсправи; майновий стан обвинуваченого, його сімейний стан, у тому числі матеріальне становище близьких осіб; масштаб його фінансових операцій; дані про особу підозрюваного; встановлені ризики, відповідно до ст. 177 КПК України; «професійне середовище» підозрюваного; помірність обраного розміру застави та можливість її виконання, а також за певних обставин шкода, завдана кримінальним правопорушенням.

Водночас, суд додатково зауважує на тому, що запобіжні заходи є попереджувальними, і їх метою є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків в разі, якщо є побоювання здійснення обвинуваченим будь-яких дій, що заважають встановленню істини у кримінальному провадженні.

Відтак, з огляду на фактичні обставини інкримінованого злочину, його характер на невідворотні наслідки у виді смерті потерпілої, відомості про особу обвинуваченого, існування ризику, передбаченого п. 1) ст. 177 КПК України колегія суддів приходить до висновку про те, що застава у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб є необхідною і достатньою для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_3 .

Для запобігання встановленим ризикам у випадку внесення застави доцільним буде покладення на обвинуваченого обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, які будуть додатковою гарантією його належної поведінки поряд з ризиком втрати грошових коштів, внесених в якості застави, у випадку невиконання покладених на нього процесуальних обов`язків.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 8, 9, 12, 176-178, 183, 197, 199, 205, 331, 395 КПК України,

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_4 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити.

Продовжити відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор», а саме до 27.03.2026 року включно.

Визначити відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , розмір застави як запобіжного заходу, достатній для забезпечення виконання підозрюваною обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановленого на 01 січня 2026 року, тобто у сумі 998400,00 (дев`ятсот дев`яносто вісім тисяч чотириста гривень 00 коп.) гривень.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу на розрахунковий рахунок №UA0005435, код отримувача (ЄДРПОУ) - 26302945, банк отримувача - ДКСУ м. Київ, код банку отримувача (МФО) 820172, отримувач - Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Одеській області, призначення платежу: «Прізвище, ім`я, по-батькові обвинуваченого, застава згідно з ухвалою Приморського районного суду м. Одеси (номер справи, дата ухвали)».

Обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави.

У разі внесення застави, покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

-прибувати за першою вимогою до суду;

-не відлучатися з м. Одеси без дозволу прокурора, суду;

-повідомляти прокурора, суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

-утримуватись від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні, вказаними у реєстрі матеріалів досудового розслідування;

-здати на зберігання уповноваженим органам всі свої паспорти для виїзду за кордон, а також інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

-носити електронний засіб контролю.

Строк дії обов`язків, покладених судом, визначити до 27.03.2026 року.

Роз`яснити обвинуваченому наслідки невиконання вказаних обов`язків, а саме: у разі, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомленим, не з`явиться за викликом до суду, без поважних причин не повідомить про причину своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави суддя вирішує питання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.

Строк дії запобіжного заходу обчислюється з моменту винесення ухвали суду, тобто з 27 січня 2026 року.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги зупиняє набрання ухвалою законної сили, але не зупиняє її виконання.

Суддя ОСОБА_1