Провадження №1-кс/523/1126/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2026 року м. Одеса

Слідчий суддя Пересипського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні клопотання слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу Управління Служби Безпеки України в Одеській області ОСОБА_3 в матеріалах досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідування за №0000355 від 06.07.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 190, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 15, ч.ч. 3, 4 ст. 27, ч. 2 ст. 258, ч. 2 ст. 15, ч.ч. 3, 4 ст. 27, п.п. 5, 6, 8, 11, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 111 КК України, про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:

В провадження слідчого судді надійшло клопотання про арешт майна по матеріалам досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідування за №0000355 від 06.07.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 190, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 15, ч.ч. 3, 4 ст. 27, ч. 2 ст. 258, ч. 2 ст. 15, ч.ч. 3, 4 ст. 27, п.п. 5, 6, 8, 11, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 111 КК України, про арешт майна, а саме мобільного телефону «Samsung Galaxy S20 Ultra 5g» s/n: НОМЕР_1 з сім-картою оператора мобільного зв`язку «Водафон» НОМЕР_2

З клопотання встановлено, що Слідчим відділом Управління СБ України в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000355 від 06.07.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 190, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 15, ч.ч. 3, 4 ст. 27, ч. 2 ст. 258, ч. 2 ст. 15, ч.ч. 3, 4 ст. 27, п.п. 5, 6, 8, 11, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 111 КК України.

17.11.2025 підслідність кримінальних правопорушень у вказаному кримінальному провадженні прокурором визначено за слідчим відділом УСБУ в Одеській області.

Нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням здійснюється прокурорами Одеської обласної прокуратури.

Досудовим розслідуванням установлено, що ОСОБА_4 , у період часу до 11 вересня 2025 року, більш точного часу встановити не представилося за можливе, у невстановленому слідством місці, в порушення вимог п. 1,2 ч. 13 «Визначення терміна та здійснення маркування», розділу 3 «Придбання, зберігання, перевезення, облік і використання вибухових матеріалів» Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої Наказом МВС України № 622 від 21.08.1998 де зазначено, що вибухові речовини - це хімічні сполуки чи суміші, здатні під впливом зовнішнього імпульсу до самопоширення з великою швидкістю хімічної реакції із утворенням газоподібних продуктів та виділенням тепла. До них належать амоніти, амонали, тротил, вибухові напівпродукти утилізації - порохи тощо. Усі вибухові матеріали повинні бути промарковані в умовах виробника, підприємства-споживача та містити особисту позначку майстра-підривника під час їх видавання останнім зі складу ВМ для проведення вибухових робіт. Керівники підприємств у триденний термін після проведення маркування чи його оновлення зобов`язані надавати інформацію про вище згадане до територіальних органів поліції, п. 1, 2, 3 ч. 14 «Придбання вибухових матеріалів», розділу 3 «Придбання, зберігання, перевезення, облік і використання вибухових матеріалів» Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої Наказом МВС України № 622 від 21.08.1998 де зазначено, що підставою для видачі дозволів на придбання вибухових матеріалів підприємствам, установам і організаціям, які здійснюють вибухові роботи та виготовляють вибухові речовини, є клопотання керівників цих організацій. Наукові і учбові організації, які використовують вибухові матеріали або вироби з вибуховими матеріалами, на застосування яких у виробничих умовах немає дозволів органів Держпраці, можуть одержувати в органах поліції дозволи на придбання таких ВМ на підставі поданої заяви із зазначенням причин відсутності дозволу органу Держпраці, інших документів і відомостей, а також даних про те, до якої групи за ступенем небезпеки під час зберігання і перевезення належать ВМ, які купуються. Крім того, в заяві зазначаються експлуатаційні документи, у яких містяться вимоги щодо безпеки перевезення і зберігання зазначених вибухових матеріалів. Підприємство не має права передавати (продавати) ВМ іншому підприємству за відсутності в останнього дозволу на придбання вибухових матеріалів, виданого органами поліції, п. 1, ч. 15, розділу 3 «Зберігання вибухових матеріалів», Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої Наказом МВС України № 622 від 21.08.1998, де зазначено, що вибухові матеріали мають зберігатися в призначених для цієї мети приміщеннях і місцях (далі - місця зберігання ВМ), які відповідають встановленим НПАОП 0.00-7.08-07 вимогам. При цьому дозволяється зберігання вибухових матеріалів на спеціально призначених для цього складах Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формуваннях на підставі укладених з командуванням військових частин договорів за умови дотримання на цих об`єктах вимог Єдиних правил безпеки при підривних роботах, затверджених Держгіртехнаглядом України від 25 березня 1992 року, та цієї Інструкції, а також забезпечення доступу і контролю органів поліції та Держпраці. Організація зберігання ВМ повинна виключати їх втрату, а умови зберігання псування, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільні наслідки і бажаючи їх настання, без передбаченого законом дозволу придбав:

- корпус ручної осколкової гранати Ф-1, споряджений в середині, що відноситься до категорії вибухових пристроїв (боєприпасів);

- уніфікований запал ручної гранати модернізований УЗРГМ-2, що відноситься до категорії вибухових пристроїв (боєприпасів).

В подальшому, умисно, протиправно, без передбаченого законом дозволу, в порушення вказаних вище нормативно-правових актів, у період часу до 06 години 29 хвилини 11 вересня 2025 року, ОСОБА_4 , до виникнення нагоди щодо їх використання за цільовим призначенням, після незаконного придбання, без передбаченого законом дозволу незаконно зберігав вибухові пристрої та бойові припаси у приміщенні квартири за місцем свого фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 корпус ручної осколкової гранати Ф-1, споряджений в середині та уніфікований запал ручної гранати модернізований УЗРГМ-2.

08.01.2026 підозрюваний ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , добровільно видав органу досудового розслідування для огляду та долучення до матеріалів кримінального провадження свій мобільний телефон «Samsung Galaxy S20 Ultra 5g» s/n: НОМЕР_1 з сім-картою оператора мобільного зв`язку «Водафон» НОМЕР_2 .

Слідчий подав до суду заяву відповідно до якої підтримав вимоги клопотання.

Також з клопотання вбачається, що підозрюваний ОСОБА_4 , відповідно до заяви доданої до клопотання, добровільно видав свій мобільний телефон для огляду.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України, вилучені предмети можуть бути визнані речовими доказами у кримінальному провадженні, у зв`язку з чим потребують додаткового огляду, проведення криміналістичних та інших експертиз.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п. 2 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у ч. 2 другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

На підставі ч. 2 вищевказаної норми, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:

1.підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;

2.призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

3.є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;

4.одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Згідно п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

Згідно ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Враховуючи зазначені обставини, беручи до уваги, той факт, що вказані предмети можуть містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, так як на вилучених пристроях можуть знаходитись файли (аудіо, відео, фото), які підтверджують або спростовують причетність ОСОБА_4 або інших осіб до вищевказаних кримінальних правопорушень, листування з іншими особами, які на даний період часу переховуються, щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, приховування свої протиправної діяльності, або інформація щодо спростування причетності осіб до вчинення кримінального правопорушення, на підставі чого слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання про арешт майна підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 32, 98, 110, 131, 132, 167, 170-175, 369-372 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу Управління Служби Безпеки України в Одеській області ОСОБА_3 в матеріалах досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідування за № 0000355 від 06.07.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 190, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 15, ч.ч. 3, 4 ст. 27, ч. 2 ст. 258, ч. 2 ст. 15, ч.ч. 3, 4 ст. 27, п.п. 5, 6, 8, 11, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 111 КК України, про арешт майна, - задовольнити.

Накласти арешт на майно, добровільно видане підозрюваним ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: мобільний телефон «Samsung Galaxy S20 Ultra 5g» s/n: НОМЕР_1 з сім-картою оператора мобільного зв`язку «Водафон» НОМЕР_2 .

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з моменту її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1