Справа № 358/137/26 Провадження № 1-кп/358/125/26
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2026 року м. Богуслав

Богуславський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні, за відсутності учасників судового провадження, матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000004 від 20.01.2026 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Добре Баштанського району Миколаївської області, без зареєстрованого місця проживання, який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , неодружений, непрацюючий, не військовозобов`язаний, з середньою спеціальною освітою, раніше судимого: 09.03.2017 Вознесенським міським судом Миколаївської області за ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 71 КК України засудженого до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років та 6 місяців з конфіскацією майна,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 125 КК України, -

УСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

1.Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_3 , будучи раніше судимим, а саме останнього разу, 09.03.2017 Вознесенським міським судом Миколаївської області за ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 71 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років та 6 місяців з конфіскацією майна, відповідних висновків не зробив, на шлях виправлення не став та вчинив нове кримінальне правопорушення проти життя та здоров`я особи.

2.Так, 16.01.2026 ОСОБА_3 перебував за місцем свого тимчасового проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , де разом із своєю співмешканкою ОСОБА_4 та знайомим ОСОБА_5 в одній кімнаті будинку сидячи за столом розпивали спиртні напої, а саме горілку.

3.В подальшому між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , на ґрунті різко виниклих неприязних відносин відбувся словесний конфлікт.

4.В ході даного конфлікту у ОСОБА_3 виник умисел на протиправне заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_4 .

5.16.01.2026 приблизно о 16 год. 00 хв., ОСОБА_3 перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , реалізуючи свій злочинний умисел на протиправне заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , діючи умисно, протиправно, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, кулаком своєї правої руки наніс ОСОБА_4 один удар в область правої частини обличчя.

6.Згідно з висновком експерта складеним за результатами проведення судово-медичної експертизи, отримані ОСОБА_4 , тілесні ушкодження у вигляді синця в правій виличній ділянці та повіках правого ока, які утворилися від дії тупого(их) предмета(ів) та відносяться до легких тілесних ушкоджень.

7.Встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження, дають суду підстави вважати встановленим, що ОСОБА_3 умисно наніс легкі тілесні ушкодження ОСОБА_4 , тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 125 КК України, яке відноситься до категорії кримінальних проступків.

8.Тому, суд визнає доведеним обвинувачення та кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_3 за ч.1 ст. 125 КК України.

Процесуальні підстави ухвалення судом рішення за наслідками розгляду кримінального провадження у спрощеному порядку.

9.Частиною 2 ст.12 КК України встановлено, що кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачено основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

10.Враховуючи, що санкцією ч. 1 ст. 125 КК України передбачене основне покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк до двохсот годин, або виправних робіт на строк до одного року, то кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 125 КК України є кримінальним проступком.

11.Відповідно до ч.2 ст.381 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.

12.В обвинувальному акті прокурором викладено клопотання, в якому зазначено, що враховуючи те, що підозрюваний беззаперечно визнає свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності, відповідно до положень ч.1 ст. 302 КПК України просить суд розглянути кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

13.До обвинувального акта долучено письмову заяву обвинуваченого ОСОБА_3 , яка складена за участю захисника ОСОБА_6 , в якій ОСОБА_3 зазначає, що свою вину у вчиненні кримінального проступку він беззаперечно визнає, згоден із встановленими досудовим розслідуванням обставинами.

14.Також, у вказаній заяві підозрюваний зазначив, що йому роз`яснено та зрозуміло зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також про його обізнаність у тому, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

15.Крім того, у цій заяві захисником підтверджено добровільність беззаперечного визнання винуватості підозрюваним, його згоду із встановленими в результаті досудового розслідування обставинами і згоду на розгляд обвинувального акта за його відсутності у спрощеному провадженні.

16.Разом з тим, до обвинувального акта надано письмову заяву потерпілої ОСОБА_4 , в якій вона зазначає, що не заперечує проти розгляду обвинувального акта у спрощеному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

17.Відповідно до частини 2 статті 381 Кримінального процесуального кодексу України, суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.

18.Згідно ч. 2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному КПК України, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

19.Враховуючи викладене, те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, заяву ОСОБА_3 , в якій він зазначає, що не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта у спрощеному порядку без його участі, заяву потерпілої ОСОБА_4 , в якій вона зазначає, що згодна з розглядом обвинувального акта у спрощеному порядку без її участі, відсутність сумнівів у добровільності такої позиції обвинуваченого та потерпілої, суд, дослідивши обвинувальний акт щодо ОСОБА_3 та додані до нього матеріали, дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, визначеному статтями 381-382 КПК України.

20.При цьому, відповідно до частини 4 статті 107 КПК України, у разі якщо судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування кримінального провадження за допомогою технічних засобів у суді не здійснюється.

Мотиви призначення покарання.

21.З урахуванням наведеного, вивчивши матеріали обвинувального акту та матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок передбачений ч.1 ст.125 КК України, а саме: умисне легке тілесне ушкодження.

22.При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд відповідно до вимог ст. ст. 65-67 КК України та роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» з додержанням принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини кримінального правопорушення, його наслідки, дані про особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

23.Дослідивши матеріали, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 , суд установив, що він є раніше судимим, а саме останнього разу, 09.03.2017 Вознесенським міським судом Миколаївської області за ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 71 КК України, засуджений до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років та 6 місяців з конфіскацією майна, офіційно не працює, неодружений, неповнолітніх дітей на утриманні немає, невійськовозобов`язаний, свою провину у вчиненому визнає повністю, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває.

24.Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченому, суд визнає щире каяття.

25.Обставинами, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченому, суд визнає: вчинення кримінального правопорушення, особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, а також щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах.

26.Суд не вбачає підстав для призначення обвинуваченому покарання у виді штрафу, з огляду на обставини цього правопорушення, а також беручи до уваги, що ОСОБА_3 не працює, не має офіційного доходу чи майна, за рахунок якого міг би сплатити штраф. Також матеріали справи не містять будь-яких даних про наявність в обвинуваченого інших джерел доходів. За таких умов призначення штрафу призведе до неможливості виконання вироку та суперечитиме меті покарання, визначеній ст. 50 КК України.

27.Санкцією частини 1 статті 125 КК України передбачено, зокрема, покарання у виді громадських робіт на строк до двохсот годин.

28.Відповідно до ч. 2 ст. 56 КК України, громадські роботи встановлюються на строк від шістдесяти до двохсот сорока годин і відбуваються не більш як чотири години на день.

29.Згідно з ч.3 ст.56 КК України, громадські роботи не призначаються особам, визнаним особами з інвалідністю першої або другої групи, вагітним жінкам, особам, які досягли пенсійного віку, а також військовослужбовцям строкової служби.

30.Обвинувачений ОСОБА_3 не відноситься до осіб, визначених ч.3 ст.56 КК України, щодо яких не може бути застосованогромадські роботи.

31.З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_3 ніде не працює, що виключає можливість застосування до обвинуваченого покарання у виді виправних робіт відповідно до положення ч.1 статті 57 КК України.

32.Підстав для застосування положень статі 69 КК України суд не вбачає.

33.Обираючи обвинуваченому ОСОБА_3 вид та міру покарання за вчинення кримінального проступку за ч. 1 ст. 125 КК України, суд виходить із характеру діяння, обстановки, способу, місця і часу вчинення кримінального проступку, з урахуванням форми, виду, ступеня вини, мотивів і мети, обставин, що характеризують поведінку обвинуваченого до вчинення кримінального проступку і обставин, що безпосередньо пов`язані із вчиненням кримінального проступку, та характеризують поведінку останнього після вчинення кримінального проступку, а також враховує дані про особу обвинуваченого, який є раніше судимим, а саме: 09.03.2017 Вознесенським міським судом Миколаївської області за ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 71 КК України, засуджений до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років та 6 місяців з конфіскацією майна.

34.Отже, з урахуванням зазначених обставин, особи обвинуваченого ОСОБА_3 , його ставлення до вчиненого, його майнового стану, а також наявності пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, суд дійшов висновку, що можливість соціальної реабілітації обвинуваченого не втрачена. Відповідно до ч. 1 ст. 125 КК України та з урахуванням вимог ст.56 КК України, суд вважає за доцільне призначити обвинуваченому покарання у виді громадських робіт на строк 200 (двісті) годин.

35.На переконання суду, призначення саме такого покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень. Таке покарання забезпечить досягнення мети його застосування та сприятиме формуванню у ОСОБА_3 готовності до правослухняної поведінки.

36.Процесуальні витрати, у тому числі на залучення експертів, відсутні.

37.Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлений.

38.Запобіжні заходи до обвинуваченого не застосовувались.

39.Речові докази по справі відсутні.

40.На підставі викладеного, керуючись ст.125 КК України, ст. ст.302, 368-371, 373, 374, 381, 382, 394 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

1.ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною 1 статті 125 КК України, призначити покарання у виді громадських робіт строком на 200 (двісті) годин.

2.Запобіжний захід обвинуваченому не обирався .

3.Матеріали кримінального провадження №0000004 від 20.01.2026 залишити при обвинувальному акті, з подальшим зберіганням у справі №358/137/26, провадження №1-кп/358/125/26.

4.Відповідно до ч. 4 ст. 382 КПК України, копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

5.Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Богуславський районний суд Київської області протягом 30 днів з дня його проголошення, з урахуванням особливостей, передбачених частиною першою статті 394 КПК України.

6.Відповідно до частини першої статті 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

7.Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1