ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/7666/25Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/817/290/25 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.1 ст.382 КК України
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2025 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючої - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

з участю:

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі матеріали кримінального провадження, за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 на вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 червня 2025 року, -

Встановила:

Цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Великі Гаї Тернопільського району Тернопільської області, не працюючого, не одруженого, з середньою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України, і призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком один рік.

Строк відбуття покарання ОСОБА_8 визначено рахувати з моменту його затримання на виконання цього вироку.

Згідно вироку суду, ОСОБА_8 , будучи визнаним винним постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у справі 607/15175/24 від 03.09.2024, яка набрала законної сили 04.10.2024 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та якою на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу, в користь держави, у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, діючи умисно, достовірно знаючи про наявність вказаної постанови суду та будучи ознайомленим з нею, з метою невиконання постанов суду щодо позбавлення права керування транспортними засобами, маючи реальну можливість її виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ч. 1 ст. 129-1 Конституції України та ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до якого судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, умисно ухиливсь від виконання постанов суду, що набрала законної сили та продовжував керувати транспортними засобами за наступних обставин.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 не виконуючи рішення суду, яким його позбавлено права керування транспортними засобами, 15.02.2025 близько 17.00 год., в с. Великі Гаї по вулиці Незалежності, Тернопільського району, керував транспортним засобом марки «Audi» модель «80» реєстраційний номер НОМЕР_1 , будучи позбавленим права керування транспортними засобами постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03.09.2024 на строк 1 (один) рік.

15.02.2025 близько 17.00 год., за порушення Правил дорожнього руху України ОСОБА_8 був зупинений працівниками Сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №l (м. Тернопіль) ТРУП ГУНП в Тернопільській області та в ході проведення розгляду справи про адміністративне правопорушення працівниками поліції відносно ОСОБА_8 складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 125 КУпАП, а саме за порушення п.31.4.7 Правил дорожнього руху - керуванням транспортним засобом у якому відсутній вогнегасник, за що на нього винесено постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА №4082166 від 15.02.2025 та відповідно до якої ОСОБА_8 винесено попередження.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого просить вищевказаний вирок суду скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок, яким призначити покарання ОСОБА_8 у виді штрафу.

Вказані вимоги мотивує тим, що призначене покарання є занадто суворим, належно необґрунтованим судом і не відповідає ступеню тяжкості вчиненого правопорушення та особі обвинуваченого.

Зазначає, що обвинувачений є батьком трьох дітей, одна з яких має інвалідність, а злочин вчинив через необхідність доставити батьку ліки.

Крім того обвинувачений щиро розкаявся, сприяв слідству, раніше не судимий, тому вважає, що покарання у виді штрафу буде достатнім для його виправлення.

Заслухавши суддю-доповідача, захисника, яка просить задовольнити апеляцію, з мотивів викладених у ній, прокурора, що вважає за можливе застосувати до призначеного судом першої інстанції ст.75 КК України з встановленням іспитового строку та покладенням на обвинуваченого обов`язків, дослідивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення має бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом, відповідно ст. 94 КПК України, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно статті 392 КПК України рішення суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом з точки зору його законності і обґрунтованості, тобто відповідності нормам матеріального і процесуального закону фактичним обставинам справи, доказам, дослідженим у судовому засіданні.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, передбачених ч.1 ст.382 КК України відповідають фактичним обставинам справи, є обґрунтованими, учасниками судового провадження не оспорюються та не оскаржуються, тому відповідно до вимог ст.404 КПК України апеляційною інстанцією не перевіряються.

Що ж стосується призначеної міри покарання ОСОБА_8 за ч.1 ст.382 КК України, то колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог статті 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності й індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу винного, обставини, що впливають на покарання, ставлення винної особи до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. Домірність покарання за злочин є проявом справедливості як однієї з основоположних засад кримінального провадження.

Як вбачається з вироку, суд першої інстанції, призначаючи покарання ОСОБА_8 , жодним чином не мотивував свого рішення про призначення тяжчого з альтернативних за видом покарання у виді позбавлення волі та не навів жодних мотивів з яких вважав, що менш суворе покарання, передбачене санкцією ч.1 ст.382 КК України буде недостатнє для виправлення ОСОБА_8 та попередження вчинення ним нових злочинів.

Так, суд першої інстанції, призначаючи ОСОБА_8 покарання, врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке у відповідності до ст.12 КК України відноситься до нетяжкого злочину, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання, а також відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання, є повне визнання ОСОБА_8 своєї вини, оскільки як вбачається з матеріалів провадження, останній як на досудовому слідстві, так і в суді визнавав себе винуватим у вчиненні ним інкримінованого йому кримінального правопорушення, давав свої пояснення з приводу його вчинення, вказував, що щиро розкаюється у вчиненні злочину та висловлював щирий жаль.

Також, як вбачається з матеріалів справи, обвинувачений ОСОБА_8 раніше не судимий, він є батьком трьох дітей та має постійне місце проживання, у нього відсутні негативні характеристики, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває.

Крім того, на даний час ОСОБА_8 проходить службу у ЗСУ за мобілізацією.

Так, апеляційним судом враховується визнання обвинуваченим вини та щире каяття, як окремі обставини, що пом`якшують покарання, оскільки, виходячи зі змісту ч.1, 2 ст. 66 КК України, вони є самостійними обставинами, які пом`якшують покарання. Врахування кожної з них при призначенні покарання, за умови встановлення їх наявності у кримінальному провадженні, є обов`язковим для суду, незалежно від тяжкості вчиненого злочину.

Таким чином, враховуючи наявність вищенаведених пом`якшуючих обставин та відсутність обставин, що обтяжують покарання, а також беручи до уваги особу обвинуваченого та конкретні обставини вчинення ним злочину, колегія суддів вважає за можливе змінити вирок суду першої інстанції в частині призначеного обвинуваченому покарання та визначити його у виді штрафу у максимальному розмірі, передбаченому санкцією ч.1 ст.382 КК України.

На думку колегії суддів саме таке покарання буде необхідне й достатнє для виправлення ОСОБА_8 та попередить вчинення нових злочинів як обвинуваченим, так і іншими особами.

Оскільки колегія суддів прийшла до висновку про можливість пом`якшення покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , тому вирок суду у відповідності до ст.408 КПК України підлягає зміні в частині призначеного покарання, а отже апеляційна скарга захисника підлягає до задоволення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 408, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

Ухвалила:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 червня 2025 року щодо ОСОБА_8 за ч.1 ст.382 КК України змінити в частині призначеного покарання.

Вважати ОСОБА_8 засудженим за ч.1 ст.382 КК України до покарання у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з часу проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців.

Головуючий

Судді