МИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 469/1489/25
Провадження № 1-кп/945/650/25
УХВАЛА

Іменем України

19 листопада 2025 року м.Миколаїв

Миколаївський районний суд Миколаївської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 (приймає участь дистанційно), захисника ОСОБА_7 (приймає участь дистанційно) під час розгляду у відкритому підготовчому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, в приміщенні Миколаївського районного суду Миколаївської області в м.Миколаєві кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.115, п.13 ч.2 ст.115 КК України,

встановив:

18.11.2025 року до Миколаївського районного суду Миколаївської області з Миколаївського апеляційного суду в порядку, визначеному п.2 ч.1 ст.34 КПК України, надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.115, п.13 ч.2 ст.115 КК України,

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.11.2025 року вказане кримінальне провадження розподілено головуючому судді ОСОБА_1 , склад колегії суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та 18.11.2025 року передано головуючому судді.

Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 19.11.2025 року кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.115, п.13 ч.2 ст.115 КК України призначено до підготовчого судового засідання.

Разом із обвинувальним актом у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.115, п.13 ч.2 ст.115 КК України надійшло клопотання прокурора Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_8 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 терміном на 60 діб. В обґрунтування заявленого клопотання прокурор посилався на існування ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 підтримав клопотання прокурора ОСОБА_8 та просив суд задовольнити його у повному обсязі.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник адвокат ОСОБА_7 не заперечували щодо задоволення клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Дослідивши клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_9 ,заслухавши учасників процесу, суд дійшов наступного.

Згідно з ч.1, п.4 ч.2 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, і може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до положень ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є, зокрема, забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання спробам, у тому числі: згідно з п.1 ст.177 КПК України переховуватися від суду; згідно з п.3 ч.1 ст.177 КПК України незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженн; згідно з п.5 ч.1 ст.177 КПК України вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Відповідно до ч.ч.2,3 ст.331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

При вирішенні питання про необхідність ув`язнення особи вагомою підставою є ризик переховування цієї особи від правосуддя та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином. При цьому переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують.

Судом встановлено, що

23.08.2025 року слідчим суддею Березанського районного суду Миколаївської області відносно ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор» строком на 60 діб, тобто до 19.10.2025 року, включно.

15.10.2025 керівником Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні продовжено до 3-х місяців, тобто до 22.11.2025 року, включно.

Відповідно до ухвали слідчого судді Березанського районного суду Миколаївської області від 16.10.2025 строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 продовжено до 22.11.2025 року, включно.

При вирішенні питання про продовження строку запобіжного заходу обвинуваченому, судом враховується, що ризики, передбачені п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, продовжують існувати, а саме: можливість переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, можливість вчинити інше кримінальне правопорушення.

Обвинувачений ОСОБА_6 є військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, який на момент вчинення кримінальних правопорушень перебував у статусі військовослужбовця, який самовільно залишив військову частину; проходив військову службу на посаді помічника гранатометника з штурмового відділення 2 штурмового взводу і штурмової роти військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «солдат»; в силу ст.89 КК України раніше не судимий; не одружений, малолітніх дітей на утриманні не має.

ОСОБА_6 обвинувачується у скоєнні особливо тяжких злочинів, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі.

Усвідомлюючи тяжкість інкримінованого злочину, будучи обізнаним про покарання, яке загрожує у разі визнання винним за вироком суду, ОСОБА_6 може вжити заходів до переховування від суду для уникнення від кримінальної відповідальності за вчинені кримінальні правопорушення, здійснити виїзд на непідконтрольні або окуповані території України. Крім того, ОСОБА_6 не має утриманців, що свідчить про відсутність у нього міцних соціальних зв`язків, а тому наявний ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КК України.

Також, суд вважає, що існує велика ймовірність ризику незаконного впливу обвинуваченим ОСОБА_6 на потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні.

Так, ОСОБА_6 обізнаний про анкетні дані потерпілих та свідків, а також їх місце проживання, тому, перебуваючи на волі, може шляхом підкупу, погроз фізичною розправою, знищенням або пошкодженням майна або іншим чином здійснювати тиск на учасників кримінального провадження з метою зміни ними показів на його користь. Крім того, при встановленні наявності ризику впливу на потерпілих та свідків, слід враховувати встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України).

Суд вважає, що продовжує існувати ризик вчиненя ОСОБА_6 інше кримінальне правопорушення (п.5 ч.1 ст.177 КПК України). Так, ОСОБА_6 вчинив кримінальні правопорушенні, які відносяться до категорії особливо тяжких злочинів. Дані щодо офіційного працевлаштування підозрюваного відсутні. Відсутність будь-яких засобів для існування: офіційних джерел доходів, постійного або тимчасового місця роботи, заощаджень, міцних соціальних зв`язків є неспростовним ризиком вчинення кримінальних правопорушень ОСОБА_6 у майбутньому.

За вказаного, суд вважає, що продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 є необхідним за конкретних обставин вказаного кримінального провадження, оскільки у підготовчому судовому засіданні підтверджено достатніми та відповідними доводами, що є підстави вважати, що у обвинуваченого ОСОБА_6 наявні ризики переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що матеріали клопотання прокурора містять достатньо обґрунтувань необхідності про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 та неможливості обрати відносно нього більш м`який запобіжний захід.

Відповідно доч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно з п.1, п.2 ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування та щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Отже, враховуючи те, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочинів із застосуванням насильства, які спричинили смерть двох людей, суд вважає за необхідне не визначати йому розмір застави у даному кримінальному провадженні.

Крім того, у підготовчому судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 заявив клопотання про повернення обвинувального акта прокурору. В обґрунтування заявленого клопотання посилався на те, що обвинувальний акт не відповідає вимогам п.5 ч.2 ст.291 КПК України, оскільки не містить достатньо чіткого формулювання, висунутого ОСОБА_6 обвинувачення та суперечить кваліфікації діяння. У зв`язку із чим просив суд повернути прокурору обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.115, п.13 ч.2 ст.115 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав клопотання свого захисника та наполягав на поверненні обвинувального акта прокурору.

Прокурор ОСОБА_5 у підготовчому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання захисника обвинуваченого, вказавши, що дане клопотання безпідставне та необґрунтоване, оскільки обвинувальний акт складений у відповідності до вимог ст.291 КПК України.

Вислухавши позиції сторін кримінального провадження, додатково вивчивши в нарадчій кімнаті обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, заявлене захисником клопотання, суд дійшов наступного.

Пунктом 3 частини третьої статті 314 КПК України передбачено, що у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Відповідно до положень ст.291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, імя, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, імя, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); прізвище, імя, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи помякшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); дату та місце його складення та затвердження.

Зазначений перелік вимог до обвинувального акту є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.

Згідно з дефінітивним визначенням, яке міститься в п.13 частини першої ст.3 КПК України обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до вимог частини четвертої ст.110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.

Обвинувальний акт є результатом оцінки прокурором отриманих протягом досудового розслідування доказів вчинення кримінального правопорушення, які будуть перевірені судом в межах судового розгляду.

При перевірці дотримання вимог ст.291 КПК України при складанні обвинувального акту, суд перевіряє лише з наявності необхідного переліку вимог, передбачених законом.

Положеннями пункту а) частини 3 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має, у тому числі, право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.

На переконання суду, в обвинувальному акті у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.115, п.13 ч.2 ст.115 КК України викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважав встановленими, зазначена правова кваліфікація з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та викладено формулювання обвинувачення; виконані інші вимоги, встановлені ст.291 КПК України.

Таким чином, обвинувальний акт в цьому провадженні не містить таких недоліків, які б суперечили положенням статті 291 КПК України та положень п.а) ч.3 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому, враховуючи вищевикладене, суд вважає клопотання захисника обвинуваченого таким, що не підлягає задоволенню.

Також, у підготовчому судовому засіданні учасники судового провадження проти призначення кримінального провадження до судового розгляду не заперечували.

Заслухавши прокурора, обвинуваченого, захисника, вивчивши обвинувальний акт, суд вважає, що кримінальне провадження підлягає призначенню до судового розгляду з таких підстав.

Обвинувальний акт складено у відповідності до вимог Кримінального процесуального кодексу України, при його затвердженні прокурором дотримані вимоги закону. Угод укладених у кримінальному провадженні до суду не надійшло. Підстав для повернення обвинувального акта прокурору, а також підстав для закриття кримінального провадження чи його направлення прокурору для проведення досудового розслідування не вбачається. Підсудність вказаного кримінального провадження визначена Миколаївським апеляційним судом за Миколаївським районним судом Миколаївської області.

Судове засідання, з урахуванням принципу гласності та відкритості, належить проводити відкрито. Обмеження щодо цього, передбачені ч.2 ст.27 КПК України судом не встановлені.

Відповідно до положень ч.3 ст.31 КПК України кримінальне провадження в суді першої інстанції щодо злочинів, за вчинення яких передбачено довічне позбавлення волі, здійснюється колегіально судом у складі трьох суддів.

Так, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.115, п.13 ч.2 ст.115 КК України, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі. А тому, судове провадження у вказаному кримінальному провадженні слід здійснювати колегіально судом у складі трьох суддів.

Склад осіб, які братимуть участь у судовому розгляді є таким: прокурор, обвинувачений, захисник, потерпілі, свідки.

Таким чином, в наявності достатні підстави для призначення даного кримінального провадження до судового розгляду.

Поміж інше, частиною 2 статті 336 КПК України передбачено, що суд ухвалює рішення про здійснення дистанційного судового провадження за власною ініціативою або за клопотанням сторони чи інших учасників кримінального провадження. У разі якщо сторона кримінального провадження чи потерпілий заперечує проти здійснення дистанційного судового провадження, суд може ухвалити рішення про його здійснення лише вмотивованою ухвалою, обґрунтувавши в ній прийняте рішення. Суд не має права прийняти рішення про здійснення дистанційного судового провадження, в якому поза межами приміщення суду перебуває обвинувачений, якщо він проти цього заперечує, крім випадків здійснення дистанційного судового провадження в умовах воєнного стану.

Так, відносно обвинуваченого ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. На сьогодні, останній перебуває в Державній установі «Миколаївський слідчий ізолятор.

У зв`язку з оголошенням 24.02.2022 року воєнного стану в Україні, з метою запобігання загрози життю та здоров`ю учасників судового провадження, у тому числі обвинуваченого, який тримається під вартою, а також осіб, які здійснюють конвоювання до приміщення суду, суд вважає за необхідне здійснювати судове провадження з обвинуваченим ОСОБА_6 у режимі відеоконференції з приміщення Державної установи Миколаївський слідчий ізолятор.

Керуючись ст.ст. 177, 182, 183, 194, 196, 197, 199, 203, 314-316, 331, п.5 ч.1 ст.336, 350, 369, ч.1 ст.370 Кримінального процесуального кодексу України, суд,

постановив:

Клопотання прокурора Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_8 задовольнити.

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 продовжити строк тримання під вартою на 60 діб, до 17 січня 2026 року (включно), без визначення розміру застави.

Строк дії даної ухвали закінчується 17 січня 2026 року (включно).

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 про повернення обвинувального акта у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.115, п.13 ч.2 ст.115 КК України прокурору відмовити.

Призначити кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.115, п.13 ч.2 ст.115 КК Українидо судового розгляду у відкритому судовому засіданні на 13 годину 30 хвилин 27 листопада 2025 року в приміщенні Миколаївського районного суду Миколаївської області.

Розгляд кримінального провадження здійснювати колегіально у складі трьох суддів.

У судове засідання викликати прокурора, обвинуваченого, захисника, потерпілих, свідків.

Судове провадження у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.115, п.13 ч.2 ст.115 КК України здійснювати у приміщенні Миколаївського районного суду Миколаївської області, з обвинуваченою ОСОБА_6 , у режимі відеоконференції з Державною установою Миколаївський слідчий ізолятор.

Зобов`язати відповідальних осіб, згідно з вимогами ч.4 ст.336 КПК України, вручити обвинуваченому ОСОБА_6 пам`ятку про його процесуальні права та обов`язки та перебувати поряд із ним до закінчення судового засідання.

Копію ухвали направити до Державної установи Миколаївський слідчий ізолятор, для виконання.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду протягом 5 днів з дня оголошення ухвали.

Повний текст ухвали проголошений 19 листопада 2025 року о 16 годині 00 хвилин.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3

19.11.2025