справа № 563/1603/25
провадження № 1-кп/563/130/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.12.2025 року Корецький районний суд

Рівненської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

захисника, адвоката ОСОБА_6

законного представника

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Корець кримінальне провадження №0000218 від 27 вересня 2024 по обвинуваченню неповнолітнього

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 та проживає в АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, офіційно непрацюючого, не одруженого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.286-1 КК України,

в с т а н о в и в :

26 вересня 2024 року о 23 годині 20 хвилин, в нічну пору доби, ОСОБА_5 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи мотоциклом марки «SPARK» реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по проїзній частині вул. Центральна в межах населеного пункту с. Богданівка, Корецької територіальної громади, Рівненського району, Рівненської області, де організовано двосторонній однорядний рух у кожному напрямку. Рухаючись по правій смузі для руху нерейкових транспортних засобів в напрямку с. Бриків, ОСОБА_5 , в порушення вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001, проявляючи злочинну недбалість, маючи об`єктивну та реальну можливість виявити пішохода ОСОБА_4 , який ведучи руками велосипед, рухався по вул. Центральна в напрямку с. Бриків по краю правої смуги руху, передньою частиною мотоцикла здійснив наїзд на останнього.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження у виді: полі травма, закрита черепно-мозкова травма у вигляді лінійного перелому лобної кістки справа з переходом на крило клиноподібної кістки, перелом виличної кістки справа, багатоуламкових множинних переломів стінок правої орбіти з переходом на решітчастку кістку та стінки правої гайморової пазухи, лінійного перелому верхньої щелепи з обох сторін, множинних переломів стінок лівої гайморової пазухи з переходом на нижню стінку лівої орбіти та крило клиноподібної кістки, переломи дрібних кісточок носу та носової перегородки; закритий уламковий перелом середньої третини правої стегнової кістки зі зміщенням фрагментів; відкритий перелом середньої третини малогомілкової кістки справа, які оцінюються в сукупності як за єдиним механізмом виникнення в результаті дорожньо-транспортної пригоди, які відповідно до «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України від 17.06.1995 №6, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя.

Причиною скоєння дорожньо-транспортної пригоди стало порушення водієм мотоцикла марки «SPARK» реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_5 вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху, які знаходяться в прямому причинному зв`язку з даною подією, а саме:

- п. 12.3 «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди».

Обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненому правопорушенні визнав повністю та дав суду показання про те, що 26 вересня 2025 року він з трьома своїми друзями сиділи в «магазині Американця»( так заклад називають у селі), що у селі Богданівка, Рівненського району, Рівненської області та пили пиво. Згодом, орієнтовно після 23 години пішов додому, а назад повернувся вже за кермом мотоцикла, що належить батьку. Сам посвідчення водія відповідної категорії не отримував. Біля магазину його знайомий, ОСОБА_8 попросив його проїхатися мотоциклом на що він погодився, але посадив знайомого позаду себе. Пам`ятає, що їхали мотоциклом без захисних шоломів у напрямку с. Брикова, по ходу руху бачив пішохода, але під`їхавши до нього не справився з керуванням та допустив наїзд на потерпілого. У вчиненому щиро каявся, просив пробачення у потерпілого, повністю визнав свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні.

Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні показав, що 26 вересня 2025 року близько опівночі повертався з роботи додому, рухався по правому узбіччю вулиці в напрямку с. Брикова, Рівненського району, Рівненської області, в руках вів велосипед. Назустріч йому проїхав автомобіль, після чого через приблизно за хвилину він зрозумів, що позаду хтось їде, оскільки почув звук мотора. Після чого раптово відчув удар та втратив свідомість. Прийшов до тями уже в медичному закладі. Як потім з`ясувалося наїзд скоєно мотоциклістом, а саме ОСОБА_5 . Зазначив, що обвинувачений повністю відшкодував матеріальну та моральну шкоду завдану ДТП. Претензій до обвинуваченого немає, просить суворо його не карати, оскільки обвинувачений є неповнолітнім та призначити йому мінімальне покарання не пов`язане з позбавленням волі.

Обвинуваченим не оспорюються докази стосовно фактичних обставин, які об`єктивно доводять вчинення ним інкримінованого злочину.

Суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються. У суду немає сумніву у добровільності та істинності учасників судового розгляду.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України та за згодою обвинуваченого, його захисника та законного представника, прокурора, потерпілого, суд вважає за можливе визнати недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин справи, які не оспорюються учасниками судового провадження.

При цьому, суд переконався у тому, що обвинувачений правильно розуміє зміст всіх обставин справи, які б підлягали б доказуванню і ним не заперечуються. Сумніву у добровільності та істинності його позиції не має. Обвинуваченому роз`яснено, що він при відмові від дослідження доказів щодо фактичних обставин справи буде позбавлений можливості оспорювати їх в апеляційному порядку. Усвідомивши це, обвинувачений наполіг на істинності позиції у визнанні винуватості і викладених обставинах справи.

При визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню, суд обмежився показаннями обвинуваченого, потерпілого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого.

Допитавши обвинуваченого та потерпілого, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 доведена, його дії правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 286-1 КК України.

Таким чином, суд встановив, що ОСОБА_5 своїми діями, які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що заподіяло потерпілому тяжкі тілесні ушкодження, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286-1 КК України.

При призначенні неповнолітньому обвинуваченому покарання, суд у відповідності до ст.ст. 65, 103 КК України враховує сукупність обставин, при яких вчинено кримінальне правопорушення, характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого, особу обвинуваченого, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання, умови життя неповнолітнього обвинуваченого та виховання, вплив дорослих, рівень розвитку та інші особливості особи неповнолітнього.

Відповідно до ст.12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.286-1 КК України, відносяться до категорії тяжких злочинів.

Пом`якшуючими покарання обставинами обвинуваченому ОСОБА_5 суд визнає вчинення кримінального правопорушення вперше, щире розкаяння, визнання вини, активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування шкоди потерпілому та лікувальному закладу, вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім.

Обтяжуючих покарання обставин судом не встановлено.

На обліку у лікарів психіатра та нарколога за місцем проживання обвинувачений не перебуває. (а.п.161)

Згідно із характеристики Бриківського старостинського округу Корецької міської ради від 17.06.2025, неповнолітній обвинувачений ОСОБА_5 за місцем проживання характеризується позитивно. (а.п.156)

В акті обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 13.06.2025 року зазначено, що неповнолітній ОСОБА_5 виховується в сім`ї де створені всі необхідні умови, вихованням та його сестри займається батько, так як мати померла. (а.п.139)

Рівненській районний сектор №3 Філії ДУ «Центр пробації» у Рівненській області у своїх досудовій доповіді зазначив, що неповнолітній обвинувачений ОСОБА_5 має низький рівень ймовірності вчинення повторного правопорушення, а тому вважають, що його виправлення без позбавлення волі на певний строк та не становить високої небезпеки для суспільства. (а.п.24-27)

Представник сектору превенції Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області пояснила, що неповнолітній обвинувачений ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності не притягувався, позитивно характеризується, його перевиховання можливе без позбавлення його волі.

Представник Служби у справах дітей Корецької міської ради суду пояснила, що сім`я неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_5 не перебуває на обліку служби у справах дітей як неблагополучна сім`я, жодних претензій до поведінки обвинуваченого в них не виникало. Вважає, що неповнолітнього обвинуваченого можливо перевиховувати без призначення покарання пов`язаного з позбавленням волі.

Законний представник обвинуваченого, його батько ОСОБА_7 пояснив, вихованнням сина займається самостійно, оскільки мати загинула. Син має самостійний дохід та повністю відшкодував матеріальну та моральну шкоду потерпілому. Також, законний представник в засіданні просив вибачення у потерпілого за дії сина, запевнив, що надалі більше уваги приділятиме вихованню сина. Запевнив суд, що його син зробив правильні висновки після вчинення кримінального правопорушення, подібних дій вчиняти не буде.

Обставини, що негативно впливали на виховання неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_5 відсутні, так само відсутні і повнолітні підмовники, які втягнули його у злочинну діяльність.

Відповідно до ст. ст. 50 і 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи із вказаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Визначені у ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях (зокрема й у справі Довженко проти України) зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду.

Відповідно до вимог ст. 69 КК України і роз`яснень п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 Про практику призначення судами кримінального покарання, призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання, та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

При цьому, у кожному такому випадку суд зобов`язаний у мотивувальній частині вироку зазначити, які саме обставини справи або дані про особу обвинуваченого він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, і впливають на пом`якшення покарання.

Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність. Мета покарання - це те, чого прагне досягти держава, застосовуючи його щодо особи, яка вчинила злочин. Закон чітко визначає такі цілі покарання, як: кара як відплата засудженому за вчинений злочин; виправлення засудженого; запобігання вчиненню нових злочинів самим засудженим; запобігання вчиненню нових злочинів з боку інших осіб.

При призначенні неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, суд виходить із встановленої ст.50 КК України його мети - кари, виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості, і враховує, як фактичну тяжкість вчиненого злочину та його підвищену суспільну небезпеку, так і особу самого неповнолітнього обвинуваченого, який вчинив кримінальне правопорушення вперше, вчинене з необережності та будучи неповнолітнім, також не притягувався і до адміністративної відповідальності, щиро кається, активно сприяв розкриттю злочину, по місцю проживання обвинувачений характеризується позитивно, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, добровільне повне відшкодування завданої шкоди потерпілому, який не має претензій до ОСОБА_5 і просить не позбавляти його волі, відшкодування комунальним закладам витрат на лікування потерпілого, внаслідок чого провадження в частині цивільного позову було закрито, зважаючи на позицію прокурора, який просив призначити покарання із застосуванням ст.69 КК України, суд прийшов до висновку, що зазначені обставини у своїй сукупності вказують на формування в обвинуваченого позитивних настанов та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, що дає підстави для застосування статті 69 КК України з призначенням більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч.2 ст. 286-1 КК України.

Таким чином, призначення обвинуваченому основного покарання у даному кримінальному провадженні у виді пробаційного нагляду строком на 2 роки з встановленням обов`язків, передбачених ст. 59-1 КК України (відповідно до ст. 101 КК України) відповідатиме вимогам ст. 50 КК України, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень як обвинуваченим, так і іншими особами, не становитиме особистий і надмірний тягар для обвинуваченого, що є складовим елементом принципу верховенства права відповідно до практики Європейського суду з прав людини (справа «Скополла проти Італії» від 17 вересня 2009 року, справа «Ізмайлов проти росії» від 16 жовтня 2008 року).

Щодо призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, суд виходить з такого.

Санкцією частини другої статті 286-1 КК України передбачено додаткове покарання позбавлення права керування транспортними засобами строком від п`яти до восьми років.

З цього приводу, суд застосовує відповідний висновок об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду, зроблений в постанові від 04.09.2023 року в справі №702/301/20, згідно якого особі, яку визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого відповідною частиною статей 286, 286-1 КК України, суд може призначити додаткове покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами незалежно від того, чи мала така особа на момент вчинення кримінального правопорушення отримане у передбаченому законом порядку посвідчення на право керування транспортними засобами.

У цьому зв`язку додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами необхідно залишити та застосувати строком на п`ять років.

Враховуючи наведене, суд вважає за можливе призначити ОСОБА_5 покарання за ч. 2 ст.286-1 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді пробаційного нагляду строком на 2 роки з встановленням обов`язків, передбачених ст. 59-1, 101 КК України з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на п`ять років.

Саме таке покарання буде співмірним діянню і характеристиці особи, упередить вчинення обвинуваченим нових злочинів, сприятиме досягненню мети його виправлення та перевиховання.

Ухвалою суду від 26.11.2025 провадження по цивільному позову у кримінальному провадженні, пред`явлений Здолбунівською окружною прокуратурою в інтересах держави в особі Комунального підприємства "Рівненська обласна клінічна лікарня імені Юрія Семенюка" Рівненської обласної ради до ОСОБА_5 про стягнення витрат, понесених лікувальним закладом на лікування потерпілого ОСОБА_4 закрито.

Процесуальні витрати за проведення судових експертиз відповідно до ч.2 ст.124 КПК України необхідно покласти на обвинуваченого.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна, а тому вважає за необхідне скасувати заходи забезпечення у виді арешту, застосованого ухвалами слідчого судді Корецького районного суду Рівненської області від 30.09.2024.

Питання речових доказів необхідно вирішити згідно ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід до обвинуваченого не обирався та підстав для його обрання не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст. 65-69,128, 368-371, 373-374 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_5 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України, та призначити йому покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді пробаційного нагляду на строк 2 (два) роки, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 59-1 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

4) виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Строк покарання обчислювати з дня постановки засудженого на облік уповноваженим органом з питань пробації.

Скасувати арешти накладені ухвалами слідчого судді Корецького районного суду Рівненської області від 30.09.2024.

Речові докази у кримінальному провадженні:

- мотоцикл марки «SPARK» реєстраційний номер НОМЕР_1 , синього кольору повернути власнику ОСОБА_5 ;

- велосипед невстановленої марки чорного кольору повернути власнику ОСОБА_4 .

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати за проведення експертиз у загальному розмірі 11460 (одинадцять тисяч чотириста шістдесят) грн 90 коп.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду на протязі 30 (тридцяти) днів з моменту його оголошення через Корецький районний суд Рівненської області, а обвинуваченим в такому ж порядку і в такий же строк, але з моменту вручення йому копії вироку.

Суддя