Справа № 334/5120/25
Номер провадження № 1-кс/334/2401/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2025 року слідчий суддя Дніпровського районного суду міста Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого ВР ЗСТ СВ Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.06.2025 за №0001243, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст 286 КК України

про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов'язання до підозрюваного:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, українця, громадянина України, маючого середню освіту, офіційно не працевлаштованого, одруженого, який має на утриманні повнолітню доньку інваліда І групи ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за участю: прокурора ОСОБА_6 , підозрюваного ОСОБА_4 (особисто), захисника - адвоката ОСОБА_7 (діє на підставі Ордеру про надання правничої допомоги АР №1266402 від 24.09.2025)

ВСТАНОВИВ:

Слідчий за погодженням з прокурором звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання до підозрюваного у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.06.2025 за №0001243, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст 286 КК України ОСОБА_4 .

Клопотання обґрунтовано наступним: у провадженні СВ Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області, перебувають матеріали кримінального провадження № 0001243 від 25 червня 2025 року, за ознаками кримінальних правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 24 червня 2025 року, приблизно о 12 годині 15 хвилин, водій ОСОБА_4 , керуючи технічно справним автомобілем «Daimler-Benz» реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух по проїзній частині вул. Чарівної зі сторони вул. Кутузова в напрямку просп. Моторобудівників в м. Запоріжжі, зі швидкістю не менше 60.06 км/год, що перевищує максимально дозволену швидкість руху в населеному пункті міста Запоріжжя 50 км/год.

В цей час, попереду, на нерегульований пішохідний перехід, що позначений дорожньою розміткою 1.14.1 (Пішохідний перехід) та дорожніми знаками 5.38.1, 5.38.2 (Пішохідний перехід) Правил дорожнього руху, та розташований в районі буд. 107 по вул. Чарівній в м. Запоріжжі, із-за припаркованого вздовж правого краю автомобіля «Nissan Qashqai» р.н. НОМЕР_2 , вийшла пішохід ОСОБА_8 , яка почала перетинати проїзну частину вул. Чарівної справа-наліво відносно руху автомобіля «Daimler-Benz» реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Під час руху по зазначеній проїзній частині, водій ОСОБА_4 , наближаючись до вищевказаного нерегульованого пішохідного переходу, діючи зі злочинною недбалістю, в порушення вимог Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, а саме п.п. 12.4, 12.9 (б), 18.1 ПДР, відповідно до яких:

п. 12.4 «У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.»;

п. 12.9 «Водієві забороняється

б) перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4, 12.5, 12.6 та 12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29 , 3.31 або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил».

п. 18.1: «Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека»,

маючи об`єктивну можливість своєчасно виявити нерегульований пішохідний перехід та пішохода ОСОБА_8 , яка рухалась по ньому, не зменшив швидкість свого руху аж до зупинки транспортного засобу, та, не надавши перевагу в русі останній виїхав на пішохідний перехід, де передньою частиною кузова керованого ним автомобіля «Daimler-Benz» реєстраційний номер НОМЕР_1 , скоїв наїзд на потерпілу.

Порушення водієм ОСОБА_4 вимог п. 18.1 Правил дорожнього руху, з технічної точки зору знаходяться у причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_8 отримала наступні тілесні ушкодження:

«Забійна рана м/т потиличної ділянки. Забої та садно м/т голови, тулуба кінцівок. ВЧМТ: Забій головного мозку середнього ступеню. Перелом кісток склепіння та основи черепу. Гостра площинна епідуральна гематома над правою півкулею головного мозку. Травматичний САК. Пневмоцефалія», що кваліфікується як тяжке тілесне ушкодження за ознакою небезпеки для життя. «Закритий перелом правої ключиці, та рукоятки грудини», що кваліфікується як тілесні ушкодження середньої тяжкості за ознаками тривалого розладу здоров?я.

22.09.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, а саме у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні вказаного правопорушення повністю підтверджується зібраними по кримінальному провадженні доказами, а саме:

-протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, в ході проведення якого зафіксовано слідову інформацію, погодні та дорожні умови, положення автомобіля «Daimler-Benz» реєстраційний номер НОМЕР_1 , його механічні пошкодження, які утворилися в результаті наїзду на пішохода;

-протоколом допиту потерпілої ОСОБА_8 ;

-висновком судово-медичної експертизи №1271п від 03.07.2025, відносно ОСОБА_8 ;

-протоколом огляду відеозапису з обставинами ДТП;

-протоколом проведення слідчого експерименту за участі потерпілої ОСОБА_8 ;

-протоколом додаткового огляду місця ДТП за участі водія ОСОБА_4 ;

-висновком судової інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю: «Дослідження технічного стану транспортних засобів» № СЕ-19/108-25/14943-ІТ від 10.07.2025;

-висновком судової фототехнічної експертизи № СЕ-19/108-25/15972-ФП від 03.09.2025;

- висновком судової інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю: «Дослідження обставин та механізму дорожньо-транспортних пригод» № СЕ-19/108-25/20619-ІТ від 15.09.2025, складеного на підставі вихідних даних встановлених під час проведення слідчих дій.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України є тяжким злочином, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.

Згідно вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час проведення досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених пп. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ОСОБА_4 :

- може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

- незаконно впливати на потерпілу та експертів у цьому ж кримінальному провадженні;

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Наявність вказаних ризиків підтверджується вивченням особи підозрюваного ОСОБА_4 , який не є військовозобов`язаний, не має обмежень щодо виїзду за кордон, тому може покинути території України.

Вищевказане говорить про те, що підозрюваний ОСОБА_4 має можливість змінити місце свого проживання, номер контактного телефону та у подальшому взагалі не з`являтись до слідчого, слідчого судді та суду, тобто переховуватись від органів досудового розслідування та суду, що являється ризиком, передбаченим п. 1 ч. 1 ст.177 КПК України.

При встановленні наявності ризику впливу на потерпілу слід враховувати передбачену статтями 23 та 224 КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, потерпілими у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні.

При цьому, відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

За таких обставин ризик впливу на потерпілу існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при збиранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від потерпілої та дослідження їх судом.

Також, ОСОБА_4 набувши статус підозрюваного має право на ознайомлення з зібраними матеріалами кримінального провадження, серед яких містяться повні анкетні дані потерпілої, експертів, що дає можливість незаконно на них впливати та являється ризиком, передбаченим п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

З метою забезпечення дієвості кримінального провадження та належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_4 , виконання ним процесуальних обов`язків, слідчий просить застосувати відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

В судовому засіданні прокурор підтримав доводи та вимоги, викладені у клопотанні, просив його задовольнити,

Захисник підозрюваного, як і він сам, не заперечили проти клопотання.

Заслухавши сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання та додані до нього докази, слідчий суддя доходить наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів клопотання, ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 Кримінального процесуального кодексу України (далі -КПК України) до повноважень слідчого судді належить здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ч.ч. 1 - 2 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

За змістом ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною 2 ст. 177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Суд ураховує, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві, проте зважаючи на вимоги, закріплені у статті 9 КПК України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд в цьому контексті враховує позиції Європейського суду з прав людини викладені в його рішеннях.

Зокрема, за змістом п. 175 рішення ЄСПЛ від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року).

Обґрунтованість підозри повинна бути визначена враховуючи положення ст. 94 КПК України, а саме, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Як свідчать матеріали провадження, повідомлення про підозру відповідає вимогам ст. 277 КПК України за своїм змістом та на даному етапі сумнівів щодо її законності або порушення порядку вручення не викликає.

На даному етапі судового провадження суд не вирішує питання про оцінку доказів для визнання підозрюваного винуватим чи невинуватим у вчиненні злочину, адже судове провадження наразі не завершено, докази сторін в повному обсязі судом не досліджено, і відповідно до ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, має оцінити після завершення дослідження кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Враховуючи вимоги чинного кримінального процесуального законодавства, під час розгляду клопотань на стадії досудового розслідування слідчий суддя має переконатись, що сукупність матеріалів на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі є достатньою для висновку про обґрунтованість підозри, яка не є сама по собі актом притягненням особи до відповідальності, а є лише сукупністю даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

За таких умов, дослідивши матеріали клопотання та долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів щодо пред`явленої підозри, з точки зору достатності та взаємозв`язку, слідчий суддя приходить до висновку про наявність у провадженні доказів, передбачених параграфами 3-5 Глави 4 КПК України (показання, речові докази і документи та інші), які свідчать про обґрунтованість підозри у вчиненні кримінального правопорушення, які могли б об`єктивно зв`язувати його з ними, тобто підтвердити існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрювана могла вчинити дане кримінальне правопорушення.

Разом з тим, слідчий суддя зауважує, що згідно вимог чинного законодавства сама по собі наявність обґрунтованою підозри не може бути єдиною підставою для застосування до підозрюваного запобіжного заходу, оскільки їх застосування потребує наявність існування хоча б одного із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Слідчий суддя вважає такими, що заслуговують на увагу доводи прокурора про те, що оскільки ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, який віднесено до категорії тяжких злочинів, та наявні ризики, передбачені п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, то застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання забезпечить належну поведінку підозрюваного.

Частиною 1 ст. 179 КПК України визначено, що особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

З урахуванням зазначених ризиків у кримінальному провадженні, обставин кримінального правопорушення та даних про особу підозрюваного слідчий суддя вважає, що на даний час для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків, є достатнім застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання з покладенням на підозрюваного наступних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК:

1) прибувати до слідчого, який здійснює досудове розслідування даного кримінального провадження, прокурора, суду за першою вимогою;

2) не відлучатися з м. Запоріжжя, в якому ОСОБА_4 проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) утримуватися від спілкування з потерпілим, свідками та експертами в даному кримінальному провадженні з приводу обставин вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення;

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

При цьому, слідчим суддею враховано, що строк досудового розслідування спливає 22.11.2025, а тому строк обрання запобіжного заходу має бути визначений в межах строку досудового розслідування, тобто до 22.11.2025 включно в межах строку досудового розслідування.

Також, слідчий суддя вважає за необхідне роз`яснити підозрюваному що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі визначеному КПК України

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 176-179, 184, 193-196 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого ВР ЗСТ СВ Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.06.2025 за №0001243, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст 286 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

Застосувати запобіжний захід у виді особистого зобов`язання до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 такі обов`язки:

1) прибувати до слідчого, який здійснює досудове розслідування даного кримінального провадження, прокурора, суду за першою вимогою;

2) не відлучатися з м. Запоріжжя, в якому ОСОБА_4 проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) утримуватися від спілкування з потерпілим, свідками та експертами в даному кримінальному провадженні з приводу обставин вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення;

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Термін дії ухвали визначити до 22.11.2025 року у межах строку досудового розслідування.

Попередити підозрюваного ОСОБА_4 , що в разі невиконання покладених обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1