Справа № 643/8730/20
Провадження № 1-кп/643/53/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.01.2026 м. Харків

Салтівський районний суд міста Харкова у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001072 від 24.02.2020, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вольск Саратовської області Російської Федерації, громадянина Російської Федерації, із середньо-спеціальною освітою, який тимчасово не працює, неодружений, раніше не судимий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України

ВСТАНОВИВ

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_6 подав клопотання, згідно з яким просить закрити кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 (обвинувачений) на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

В обґрунтування клопотання зазначив, що кримінальне провадження розглядалось у відповідності до обвинувального акту, згідно з яким дії обвинуваченого були кваліфіковані за ч. 1 ст. 155 КК України. Обвинувальний акт із зміненим обвинуваченням, відповідно до якого дії обвинуваченого були кваліфіковані за ч. 3 ст. 152 КК України, був отриманий судом 20.02.2025, а копії обвинувального акту вручені захиснику ОСОБА_6 та обвинуваченому нарочно прокурором під час судового засідання 25.02.2025. Станом на момент отримання захисником та обвинуваченим копії обвинувального акту із зміненим обвинуваченням (обов`язкова вимога для зміни обвинувачення в суді, передбачена ч. 2 ст. 338 КПК України) пройшло 9 днів з дня закінчення строку притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності за вчинення нетяжкого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 155 КК України. Сторона захисту наголошує на тому, що і після вручення прокурором копій обвинувального акту захиснику та обвинуваченому не виконано вимоги ч. 2 ст. 338 КПК України, оскільки обвинувачений є громадянином РФ, який не володіє українською мовою та відносно якого залучений перекладач. Тому на підставі ч. 4 ст. 29 КПК України копія обвинувального акту для обвинуваченого мала бути перекладена російською мовою. Оскільки обвинувачений отримав примірник обвинувального акту із зміненим обвинуваченням іноземною для нього мовою, не можна вважати, що прокурор виконав обов`язкові вимоги ч. 2 ст. 338 КПК України. Тому доки обвинувачений не отримав належним чином перекладену копію обвинувального акту зі зміненим обвинуваченням, судовий розгляд має здійснюватися за первинним обвинувальним актом за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 155 КК України, що передбачає закриття кримінального провадження на підстав п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України. Крім того, потерпіла, її представник та так званий законний представник не отримували копії обвинувального акту зі зміненим обвинуваченням, тому станом на момент подання клопотання суд не може розглядати справу за зміненим обвинуваченням, а має розглядати у межах обвинувачення за первинним обвинувальним актом.

У судовому засіданні 16.01.2026 обвинувачений та його захисник адвокат ОСОБА_5 підтримали клопотання та викладені в ньому доводи.

Прокурор в судовому засіданні заперечувала проти закриття кримінального провадження на підставі ст. 49 КК України. В обґрунтування зазначила, що стороною обвинувачення змінено обвинувачення та правова кваліфікація інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення з ч. 1 ст. 155 КК України на ч. 3 ст. 152 КК України. Строки давності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України, на даний час не закінчились.

Потерпіла та її представники у судове засідання не з`явились, викликались до суду належним чином.

Вирішуючи заявлене стороною захисту клопотання, суд керується таким.

ОСОБА_7 було пред`явлено обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 155 КК України, за таких обставин.

Згідно з обвинувальний актом, затвердженим 29.05.2020, ОСОБА_7 16.02.2020 приблизно о 20-00 год, точний час в ході досудового розслідування не встановлений, знаходячись в приміщенні торгівельного павільйону « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованого за адресою: м. Харків, вул. Гарібальді, буд. 4, познайомився із раніше незнайомою неповнолітньою ОСОБА_8 , 2004 року народження, яка не досягла шістнадцятирічного віку, та в ході розмови з нею у останнього виник умисел на вступ із нею у природні та неприродні статеві зносини у випадку отримання від неї її добровільної згоди, достовірно знаючи про її вік та незважаючи на це.

З цією метою ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на вступ у статеві зносини із неповнолітньою ОСОБА_8 , яка не досягла шістнадцятирічного віку, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, запросив неповнолітню ОСОБА_8 до себе додому. Неповнолітня ОСОБА_8 погодилась на його пропозицію прослідувати до нього додому, та ОСОБА_4 привів останню до свого приміщення квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , де, достовірно знаючи про те, що неповнолітня ОСОБА_8 не досягла шістнадцятирічного віку, за взаємною згодою з останньою, без застосування до неї фізичного та психологічного насилля, а також без погрози застосування до неї такого насилля, запропонував неповнолітній ОСОБА_8 роздягнутись догола. У відповідь на його пропозицію неповнолітня ОСОБА_8 добровільно зняла свій одяг та спідню білизну. Після чого ОСОБА_4 роздягнувся сам та вступив з останньою в оральні статеві зносини за добровільною згодою, здійснивши орогенітальний контакт та проникаючи пальцями до її геніталій (піхви). Після чого вступив із останньою в статеві зносини шляхом вагінального проникнення в її тіло з використанням власних геніталій, після якого запропонував неповнолітній ОСОБА_8 доторкнутись руками до його геніталій, на що остання погодилась та добровільно виконала його прохання, таким чином вступив із неповнолітньою ОСОБА_8 , яка не досягла шістнадцятирічного віку, у природні та неприродні статеві зносини.

В результаті умисних протиправних дій ОСОБА_4 , пов`язаних із оральним, вагінальним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, рук та язика, вчинених щодо неповнолітньої ОСОБА_8 , яка не досягла шістнадцятирічного віку, та здійснених за її добровільної згоди та волевиявлення, у неповнолітньої ОСОБА_8 , відповідно до виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 10926 від 27.02.2020, виданої КЗОЗ «ОДКЛ № 1», був констатований отвір у дівочій пліві, яка на момент огляду бахромчаста, розтяжима, без осаднень та згідно висновку експерта № 09/457-С/2020 від 20.03.2020 будь яких наслідків у вигляді захворювань венеричними хворобами такими як гонорея, трихомонади, хламідії, уреоплазми мікоплазми згідно з дослідженнями в медичному центрі «Панацея 21 век» не виявлено.

Вищевказані інкриміновані ОСОБА_4 дії кваліфіковані органом досудового розслідування за ч. 1 ст. 155 КК України як природні та неприродні статеві зносини з особою, яка не досягла шістнадцятирічного віку, вчинені повнолітньою особою.

20.02.2025 до канцелярії суду надійшов супровідний лист прокурора про направлення для долучення до матеріалів справи зміненого в порядку ст. 338 КПК України обвинувального акту відносно ОСОБА_4 . До вказаного листа доданий обвинувальний акт від 14.12.2021, складений в порядку ст. 338 КПК України. Зазначені документи в цей же день отримані головуючим суддею.

Згідно з вказаним обвинувальним актом, ОСОБА_4 16.02.2020 приблизно о 20-00 год, точний час в ході досудового розслідування не встановлений, знаходячись в приміщенні торгівельного павільйону «Кулиничі», розташованого за адресою: м. Харків, вул. Гарібальді, буд. 4, познайомився із раніше незнайомою неповнолітньою ОСОБА_8 , 2004 року народження, яка не досягла шістнадцятирічного віку та в ході розмови з нею у останнього виник умисел на згвалтування неповнолітньої ОСОБА_8 , тобто вчинення із нею дії сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним проникненням в її тіло з використанням власних геніталій проти її волі.

З цією метою ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на вступ у статеві зносини із неповнолітньою ОСОБА_8 , проти її волі, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у вигляді зґвалтування останньої та бажаючи їх настання, почав наполягати, щоб неповнолітня ОСОБА_8 зайшла до нього додому та, незважаючи на відмови неповнолітньої ОСОБА_8 , привів її до свого помешкання квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , де провів її у кімнату та, скориставшись тим, що вони із неповнолітньою ОСОБА_8 залишились наодинці, запропонував останній роздягнутись догола. Неповнолітня ОСОБА_8 , побоюючись, що в разі відмови ОСОБА_4 може розлютитись та завдати шкоди її здоров`ю, зняла з себе свій одяг та спідню білизну, після чого ОСОБА_4 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на вступ у статеві зносини з останньою проти її волі, роздягнувся догола, поклав неповнолітню ОСОБА_8 на ліжко на спину та ліг на неповнолітню ОСОБА_8 зверху, тим самим подолав її волю до опору. В подальшому ОСОБА_4 , незважаючи на прохання неповнолітньої ОСОБА_8 припинити його дії, діючи умисно, протиправно, своїми руками розсунув нижні кінцівки неповнолітньої ОСОБА_8 та, продовжуючи свій умисел, направлений на зґвалтування неповнолітньої ОСОБА_8 , вступив з останньою в орогенітальні статеві зносини проти її волі, не реагуючи на спроби ОСОБА_8 вивільнитись, після чого вступив із останньою в статеві зносини шляхом вагінального проникнення в її тіло з використанням власних геніталій. Після цього ОСОБА_4 намагався примусити неповнолітню ОСОБА_8 вступити із ним в оральні статеві зносини з використанням його геніталій, на що остання категорично відмовилась.

Вищевказані інкриміновані ОСОБА_4 дії кваліфіковані органом досудового розслідування за ч. 3 ст. 152 КК України як зґвалтування неповнолітньої особи (вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним та оральним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій або будь якого іншого предмета, без добровільної згоди потерпілої особи).

Відповідно до ч. 1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України у разі звільнення особи від кримінальної відповідальності суд закриває кримінальне провадження.

Правилами ч. 3 ст. 288 КПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 155 КК України, виходячи з санкції вказаної норми, яка передбачає покарання у виді обмеження волі на строк до п`яти років або позбавлення волі на той самий строк, відноситься до злочину середньої тяжкості (нетяжкого злочину).

Кримінальне правопорушення, передбачене за ч. 3 ст. 152 КК України, виходячи з санкції вказаної норми, яка передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років, відноситься до особливо тяжких злочинів.

Строки давності, сплив яких є підставою для звільнення особи від кримінальної відповідальності, встановлені ст. 49 КК України, згідно з нормами якої особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули визначені вказаною статтею строки (строки давності).

Відповідно до ст. 49 КК України, строки давності для злочину середньої тяжкості (нетяжкого злочину) складають 5 років, для особливо тяжкого злочину 15 років.

Відповідно до ч. 2 ст. 285 КПК України особі, яка підозрюється, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення та щодо якої передбачена можливість звільнення від кримінальної відповідальності у разі здійснення передбачених законом України про кримінальну відповідальність дій, роз`яснюється право на таке звільнення.

Згідно з ч. 2 ст. 338 КПК України дійшовши до переконання, що обвинувачення потрібно змінити, прокурор після виконання вимог статті 341 цього Кодексу складає обвинувальний акт, в якому формулює змінене обвинувачення та викладає обґрунтування прийнятого рішення. Копії обвинувального акта надаються обвинуваченому, його захиснику, потерпілому, його представнику та законним представникам, а також представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Обвинувальний акт долучається до матеріалів кримінального провадження.

Як вже зазначалось судом, змінений обвинувальний акт надійшов до суду 20.02.2025.

Повертаючись до обставин даної справи, суд зазначає, що обвинувачений та його захисники в судове засідання 20.02.2025 не з`явились. Захисник шляхом здійснення телефонного дзвінку повідомив про неможливість явки до суду. Обвинувачений про причини неявки суд не повідомив. Прокурор в судовому засіданні повідомила, що неї через канцелярію суду наданий змінений обвинувальний акт у кримінальному провадженні. Ураховуючи неявку обвинуваченого та захисника, розгляд справи був відкладений.

У наступному судовому засіданні 25.02.2025 прокурор вручила обвинуваченому та захиснику змінений обвинувальний акт в редакції від 14.12.2021, який надійшов до суду 20.02.2025, після чого оголосила його короткий зміст, а саме виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і частини статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення (в новій редакції від 14.12.2021). За клопотанням сторони захисту судове засідання було відкладене на 25.03.2025 для надання стороні захисту можливості сформувати правову позицію та підготуватись до захисту проти нового обвинувачення.

17.03.2025 до суду надійшло клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України.

Повертаючись до доводів сторони захисту, суд зазначає, що станом на 25.02.2025, коли обвинувачений та його захисник з`явились в судове засіданні, судом вже був отриманий обвинувальний акт із зміненим обвинуваченням, за яким строки давності, передбачені ст. 49 КК України, не закінчились. Ураховуючи наведене, у суду були відсутні підстави роз`яснювати обвинуваченому право заявити клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності адже строки давності за обвинувальним актом із зміненим обвинуваченням, яке вже було отримано судом та відповідно до якого дії обвинуваченого кваліфіковані стороною обвинувачення як особливо тяжкий злочин, передбачений ч. 3 ст. 152 КК України, складають 15 років.

Суд також зауважує, що в судовому засіданні 25.02.2025 сторона захисту отримала обвинувальний акт із зміненим обвинуваченням, при цьому не заявляла клопотання про закриття кримінального провадження та звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України. Відповідне клопотання було заявлено пізніше, 17.03.2025.

Доводи сторони захисту відносно того, що обвинувачений розуміє усну українську мову, проте не розуміє письмову, в зв`язку з чим вручення йому обвинувального акту із зміненим обвинуваченим українською мовою, без його перекладу російською мовою, не можна вважати доказом зміни обвинувачення, суд відхиляє з огляду на таке.

Як вбачається з положень ч. 2 ст. 338 КПК України, оригінал обвинувального акту із зміненим обвинуваченням надається суду, а іншим учасникам судового провадження, в тому числі обвинуваченому та захиснику, надаються копії обвинувального акта.

Згідно з ст. 29 КПК України кримінальне провадження здійснюється державною мовою. Сторона обвинувачення, слідчий суддя та суд складають процесуальні документи державною мовою (ч. 1). Особа повідомляється про підозру у вчиненні кримінального правопорушення державною мовою або будь-якою іншою мовою, якою вона достатньо володіє для розуміння суті підозри у вчиненні кримінального правопорушення (ч. 2). Слідчий суддя, суд, прокурор, слідчий забезпечують учасникам кримінального провадження, які не володіють чи недостатньо володіють державною мовою, право давати показання, заявляти клопотання і подавати скарги, виступати в суді рідною або іншою мовою, якою вони володіють, користуючись у разі необхідності послугами перекладача в порядку, передбаченому цим Кодексом (ч. 3). Судові рішення, якими суд закінчує судовий розгляд по суті, надаються сторонам кримінального провадження або особі, стосовно якої вирішено питання щодо застосування примусових заходів виховного або медичного характеру, а також представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у перекладі на їхню рідну або іншу мову, якою вони володіють. Переклад інших процесуальних документів кримінального провадження, надання копій яких передбачено цим Кодексом, здійснюється лише за клопотанням зазначених осіб. Переклад судових рішень та інших процесуальних документів кримінального провадження засвідчується підписом перекладача (ч. 4).

Таким чином, положеннями КПК України передбачений обов`язок завчасно здійснити переклад відповідних документів мовою, якою особа достатньо володіє, у двох випадках: перший - при повідомленні про підозру у вчиненні кримінального правопорушення для розуміння суті підозри; другий при наданні судових рішень, якими суд закінчує судовий розгляд по суті. Щодо перекладу інших процесуальних документів кримінального провадження, надання копій яких передбачено КПК України, то такий переклад здійснюється лише за клопотанням відповідних осіб.

Суд звертає увагу, що згідно з висновками щодо застосування норм права, викладеними в постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.12.2019 у справі № 536/2475/14-к, повідомлення про підозру є системою процесуальних дій та рішень слідчого або прокурора під час досудового розслідування, спрямованих на формування законної та обґрунтованої підозри за умови забезпечення особі, яка стала підозрюваною, можливості захищатися усіма дозволеними законом засобами та способами. Цим актом у кримінальному провадженні вперше формулюється та обґрунтовується підозра конкретної особи у вчиненні кримінального правопорушення. Викладена в письмовому повідомленні підозра служить підґрунтям для початку реалізації засади змагальності у кримінальному провадженні. У підозрюваного з`являються можливості впливати на зміст підозри та на подальше формулювання обвинувачення у обвинувальному акті, яким завершується досудове розслідування. Сформульована підозра встановлює межі здійснення слідчим і прокурором обвинувальної діяльності, а підозрюваний, його захисник та законний представник одержують можливість більш цілеспрямовано реалізовувати функцію захисту.

Відповідно до висновків щодо застосування норм права, викладених в постанові Верховного Суду від 21.04.2021 у справі № 295/12923/19, значення обвинувального акта як процесуального рішення сторони обвинувачення, полягає у тому, що він формалізує правову позицію обвинувачення, ініціює судовий розгляд і тим самим відкриває доступ особи до правосуддя.

Відтак, повідомлення про підозру як система процесуальних дій та рішень слідчого або прокурора обмежується виключно стадією досудового розслідування. На стадії судового провадження правова позиція обвинувачення формалізується у іншому процесуальному рішенні, а саме у обвинувальному акті.

Таким чином, надання обвинуваченому обвинувального акту із зміненим обвинуваченням, складеного українською мовою, не є порушенням вимог КПК України адже норми КПК України не містять обов`язку прокурора, суду або інших осіб одразу надавати обвинувальний акт в перекладі. Як вже зазначалось вище, обов`язок відповідних осіб одразу (завчасно) здійснювати переклад виникає у двох випадках при повідомленні про підозру та при надання судових рішень, якими суд закінчує судовий розгляд по суті. В інших випадках переклад здійснюється лише за клопотанням заінтересованих осіб.

Ураховуючи наведене, доводи обвинуваченого щодо нерозуміння змісту обвинувального акту із зміненим обвинуваченням є підставою для виникнення у прокурора обов`язку за клопотанням обвинуваченого здійснити переклад обвинувального акту із зміненим обвинуваченням мовою, якою володіє обвинувачений.

Відповідно, наслідком клопотання обвинуваченого здійснити переклад обвинувального акту із зміненим обвинуваченням є неможливість продовження розгляду справи по суті до моменту вручення обвинуваченому перекладу вказаного обвинувального акту.

Ураховуючи наведене, само по собі надання обвинуваченому обвинувального акту із зміненим обвинуваченням, складеного державною мовою, без його перекладу російською мовою, не свідчить про порушення вимог КПК України щодо мови, якою здійснюється кримінальне провадження адже обов`язок здійснити його переклад виникає лише після того, як обвинувачений заявить відповідне клопотання.

Зважаючи на викладене, суд не погоджується з доводами сторони захисту відносно того, що до моменту вручення обвинуваченому перекладу обвинувального акту із зміненим обвинуваченням суд зобов`язаний продовжувати розгляд справи в межах первісного обвинувачення за ч. 1 ст. 155 КК України адже виходячи з положень ст. 338 КПК України зміна обвинувачення є правом прокурора, якому кореспондує обов`язок суду прийняти обвинувальний акт із зміненим обвинуваченням та проводити судовий розгляд відповідно до такого обвинувального акту (за винятками, передбаченими ч. 1 та ч. 3 ст. 338 КПК України, згідно з якими не допускається зміна обвинувачення прокурором з кримінального проступку на злочин будь-якої тяжкості під час судового розгляду, а потерпілий наділяється правом підтримувати обвинувачення у раніше пред`явленому обсязі в разі зменшення обсягу обвинувачення чи зміни правової кваліфікації на менш тяжке кримінальне правопорушення).

При цьому, як зазначено в постанові Верховного Суду від 10.04.2024 у справі № 344/12022/18, прокурор, установивши нові фактичні обставини в частині розміру збитків та періоду вчинення кримінального правопорушення, правомірно реалізував своє право на зміну обвинувачення в суді. Варто зауважити, що положення ст. 338 КПК України не виключають можливості прокурора в цьому випадку погіршувати становище обвинуваченого.

З наведених вище підстав суд відхиляє доводи сторони захисту щодо невручення обвинувального акту із зміненим обвинуваченням потерпілій та її представникам адже вказані обставини, виходячи з приписів ст. 338 КПК України, не можуть бути підставою для продовження розгляду кримінального провадження з первісним обвинуваченням за ч. 1 ст. 155 КК України, якщо обвинувальний акт із зміненим обвинуваченням за ч. 3 ст. 152 КК України вже фактично отриманий судом. Натомість вказані обставини, на які посилалась сторона захисту, можуть бути підставою для відкладення розгляду справи до моменту надання суду доказів здійснення передбачених законодавством дій, спрямованих на вручення потерпілій та її представникам обвинувального акту із зміненим обвинуваченням.

Доводи сторони захисту відносно того, що обвинувальний акт із зміненим обвинуваченням не відповідає вимогам ст. 29 та 291 КПК України, тому підлягає поверненню, а судовий розгляд після цього повинен продовжуватись за первинним обвинувальним актом, згідно з яким обвинуваченому інкриміновано вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 155 КК України, суд відхиляє з огляду на таке. Стороною захисту всупереч вимог змагальності та диспозитивності кримінального провадження не зазначено, які саме конкретні недоліки обвинувального акту із зміненим обвинуваченням, на їх думку, існують та обумовлюють необхідність його повернення прокурору. Якщо ж виходити з посилання сторони захисту на ст. 29 КПК України, яка має назву «Мова, якою здійснюється кримінальне провадження», то оцінку питанням перекладу обвинувального акту із зміненим обвинуваченням суд вже надав вище, зазначивши, що відсутність перекладу обвинувального акту із зміненим обвинуваченням під час його надання ОСОБА_4 є підставою для здійснення такого перекладу за клопотанням обвинуваченого.

Суд також звертає увагу, що згідно з ст. 33 Конвенції Ради Європи про захист дітей від сексуальної експлуатації та сексуального насильства, яка набрала чинності для України 01.12.2012, кожна Сторона вживає необхідних законодавчих або інших заходів для забезпечення подовження строків давності для порушення справи стосовно злочинів, установлених відповідно до статті 18, підпунктів «а» та «b» пункту 1 статті 19 та підпунктів «а» та «b» пункту 1 статті 21 цієї Конвенції, на строк, який достатній для здійснення ефективного початку провадження після досягнення жертвою повноліття і який буде домірним до ступеня тяжкості злочину, про який ідеться.

Відповідно до ч. 6 ст. 49 КК України у разі вчинення кримінального правопорушення, передбаченого статтями 151-2-156-1, 301-1-303 цього Кодексу, стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи обчислення строків, визначених частинами першою і другою цієї статті, розпочинається з дня, коли така потерпіла особа досягла повноліття або, у разі її смерті, мала б досягти повноліття.

Наведені положення законодавства свідчать, що державою Україна приділено особливу увагу питанням захисту прав дітей в даній категорії справ, у тому числі шляхом запровадження норм, згідно з якими строки давності за відповідні кримінальні правопорушення обчислюються з дня досягнення потерпілими повноліття.

Ураховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку щодо відсутності підстав для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження на підставі ст. 49 КК України.

Керуючись ст. 284-286, 288, 369-372 КПК України

УХВАЛИВ

В задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисників адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001072 від 24.02.2020, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України, на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності та звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її оголошення.

Повний текст ухвали буде проголошено в приміщенні Салтівського районного суду міста Харкова 21.01.2026 року о 16-00 год.

Суддя ОСОБА_1