Справа № 461/4331/25 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/591/25 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2025 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

Головуючого - судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами прокурора Галицької окружної прокуратури м. Львова ОСОБА_6 та представника потерпілої ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 10.06.2025 року про звільнення засудженого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нараїв Бережанського району Тернопільської області, від відбування покарання у зв`язку із тяжкою хворобою,

за участю прокурора ОСОБА_10

засудженого ОСОБА_9

захисника засудженого адвоката ОСОБА_11

потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_12

представників потерпілих - адвокатів ОСОБА_13 , ОСОБА_8

ВСТАНОВИЛА:

ухвалою Галицького районного суду міста Львова від 10.06.2025 року заяву засудженого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задоволено, та звільнено останнього від подальшого відбування покарання, призначеного вироком Сихівського районного суду м. Львова від 04.07.2024 у зв`язку із тяжкою хворобою, що перешкоджає відбуванню покарання.

Не погоджуючись із даною ухвалою, прокурор Галицької окружної прокуратури м. Львова ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу Галицького районного суду міста Львова від 10.06.2025 про звільнення засудженого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від покарання, призначеного вироком Сихівського районного суду м. Львова від 04.07.2024 у зв`язку із тяжкою хворобою. Постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_9 про звільнення від покарання призначеного вироком Сихівського районного суду м. Львова від 04.07.2024 у зв`язку із тяжкою хворобою.

Свої апеляційні вимоги мотивує тим, що з матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_9 , встановлено, що останній засуджений за тяжкий злочин, раніше судимий вироком Рівненського районного суду Рівненської області від 21.12.2023 за ч.І ст.263 КК України до 3 років позбавлення волі, із застосуванням ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, що свідчить про те, що він не став на шлях виправлення.

ОСОБА_9 26.05.2025 поступив на лікуванні у Львівську багатопрофільну лікарню (№19) філії Державної установи «Центр охорони здоров`я ДКВС України» у Львівській області. Засуджений ОСОБА_9 отримує у Львівській багатопрофільній лікарні (№19) філії Державної установи «Центр охорони здоров`я ДКВС України» у Львівській області необхідне лікування, яке здійснюється за державний рахунок, його стан здоров`я підтримується лікарями на належному рівні та не перешкоджає утриманню в установі виконання покарань, що спростовує твердження суду першої інстанції щодо наявності у нього захворювання, яке перешкоджає подальшому відбуванню покарання.

Окрім цього, судом першої інстанції не враховано, що ОСОБА_9 засуджений до покарання у виді позбавлення волі за вчинення тяжкого злочину, на момент розгляду судом його заяви, останньому залишилось відбувати покарання 3 роки 11 місяців 10 днів призначеного покарання. Тобто, ОСОБА_9 станом на день розгляду судом його заяви відбув лише 20 днів із загального терміну покарання призначеного йому вироком Сихівського районного суду м. Львова від 04 липня 2024 року.

Не погоджуючись із ухвалою суду, представник потерпілої адвокат ОСОБА_8 , просить скасувати ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 10.06.2025 року та постановити нову якою у задоволенні заяви ОСОБА_9 про звільнення від відбування покарання у зв`язку із тяжкою хворобою - відмовити.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що наявність хвороби не є безумовною підставою для звільнення особи від відбування покарання, оскільки по-перше, мас бути встановлено, що до вчинення кримінального правопорушення або до постановлення вироку у особи не було вказаного захворювання, по- друге, формулювання «може бути звільнена» не вказує на обов`язковість такого звільнення судом при формальній наявності хвороби. Суд має враховувати тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке у даному випадку е тяжким злочином, що призвів до смерті потерпілого.

Поведінка ОСОБА_9 не вказувала на усвідомленням ним суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, та наслідків такого діяння. Засуджений не намагався відшкодувати завдану потерпілій шкоду. Розуміючи значення скоєного не намагався надати першу медичну допомогу потерпілому, таку надавали водії інших автомобілів, які буди свідками ДТП, не відшкодував завдану ДТП шкоду. Окрім того, засуджений навіть не викликав швидку медичну допомогу з метою своєчасного надання допомоги потерпілому а така була викликана свідками дорожньо-транспортної пригоди. Також, як на досудовому слідстві, так і в суді першої інстанції засуджений давав суперечливі між собою показання, не бажав виправити ситуацію, що склалась, не співчував потерпілим, та не демонстрував готовність понести заслужене покарання. Зокрема, надаючи свої показання в суді засуджений висував свою версію подій, яка в ході розгляду кримінального провадження була спростована, зокрема, перекладав вину у вчиненому на потерпілого, ОСОБА_14 та вказував, що саме дії потерпілого призвели до дорожньо-транспортної пригоди.

Не встановлено, чи засуджений ОСОБА_9 потребує стороннього догляду, з огляду на наявність хронічної хвороби нирок V стадії і коли у ОСОБА_9 вперше було діагностовано хронічну хворобу нирок. Вказана хвороба потребувала виключно амбулаторного лікування, про що зазначається в самій ухвалі Галицького районного суду м. Львова, що вказує на відсутність критичного стану засудженого і можливість ним вести нормальний спосіб життя.

Заслухавши доповідь судді, виступ прокурора ОСОБА_10 та потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , представників потерпілих - адвокатів ОСОБА_13 , ОСОБА_8 на підтримку апеляційних скарг, пояснення засудженого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_11 , які заперечили проти апеляційних вимог, вивчивши матеріали справи та оглянувши матеріали особової справи на засудженого, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення виходячи із наступного.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання про звільнення від покарання за хворобою.

У відповідності до положень ч. 9 ст. 59 КВК України, стосовно особи, яка після постановлення вироку визнана особою з інвалідністю першої чи другої групи або досягла пенсійного віку, або захворіла на тяжку хворобу, яка перешкоджає відбуванню покарання, а також стосовно жінки, яка завагітніла, кримінально-виконавча інспекція чи адміністрація виправного центру вносить до суду подання про звільнення такої особи від відбування покарання.

Пунктом 14 ч. 1 ст. 537 КПК України передбачено, що під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання за хворобою (п. 6 ч. 1 ст. 537 КПК України); інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Відповідно до ст.ст.7, 8 КВК України, держава поважає і охороняє права, свободи і законні інтереси засуджених, забезпечує необхідні умови для їх виправлення і ресоціалізації, соціальну і правову захищеність та їх особисту безпеку. Засуджені користуються всіма правами людини та громадянина, передбаченими Конституцією України, за винятком обмежень, визначених цим Кодексом, законами України і встановлених вироком суду. Засуджений має право на охорону здоров`я в обсязі, встановленому Основами законодавства України про охорону здоров`я, за винятком обмежень, передбачених законом.

В статті 152 КВК України зазначено, що однією з підстав звільнення від відбування покарання є хвороба особи.

Згідно ст.84 КК України, особа, яка після вчинення злочину або постановлення вироку захворіла на іншу тяжку хворобу, що перешкоджає відбуванню покарання, може бути звільнена від покарання або від подальшого його відбування. При вирішенні цього питання суд враховує тяжкість вчиненого злочину, характер захворювання, особу засудженого та інші обставини справи.

Як вбачається з матеріалів особової справи, вироком Сихівського районного суду м. Львова від 04.07.2024 року ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України і призначено йому покарання у виді 4 років позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки. Вказаний вирок суду ухвалою Львівського апеляційного суду 16 квітня 2025 залишено без змін. Вирок набув законної сили 22.05.2025 року.

26.05.2025 ОСОБА_9 поступив на лікування у Львівську багатопрофільну лікарню №19 філії Державної установи «Центр охорони здоров`я ДКВС України» у Львівській області з ДУ «Львівська установа виконання покарань №19».

29.05.2025 затверджено висновок лікарсько-консультативної комісії про медичний огляд засудженого ОСОБА_9 щодо наявності у нього захворювання, визначеного Переліком захворювань, які є підставою для подання в суд матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, якому встановлено діагноз: хронічна хвороба нирок V стадії, пролонгована сеасами ГДФ тричі на тиждень. Полікістоз нирок. Вторинний хронічний пієлонефрит, рецидивуючий перебіг, фаза загострення. ГІісляінфаркний кардіосклероз. Гіпертонічна хвороба III ст., ст.З, ризик 4, СН II А ст. Потребує стороннього догляду. Дане захворювання входить до п. 1 Розділу 1 1 Переліку і є підставою для звільнення засудженого від подальшого відбування покарання.

Згідно із даними висновку лікарсько консультативної комісії про медичний огляд засудженого від лікарсько-консультативної комісії про медичний огляд засудженого щодо наявності захворювання, визначеного Переліком захворювань, які є підставою для подання у суди матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання від 29.05.2025 року діагностовано тяжкі захворювання, що перешкоджають подальшому відбуванню покарання, а саме: хронічну хворобу нирок V стадії, пролонгованою сеансами ГДФ від 14.10.2024 року тричі на тиждень. Полікістоз нирок. Вторинний хронічний пієлонефрит, рецидивуючий перебіг, фаза загострення. ІХС. Післяінфарктний кардіосклероз. Гіпертонічна хвороба ІІ ст., ст. 3, ризик 4, СН ІІ А ст.. Потребує стороннього догляду. Згідно з пп.11 Розілу 1. Переліку захворювань, які є підставою для подання в суди матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання. Затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України від 15.08.2014 року №1348/5/572, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 20.08.2014 року за №990/25767, матеріали на засудженого передані на розгляду суду.

З довідки військово лікарської комісії ВЧ НОМЕР_1 від 30.08.2023 року №1584 вбачається, що ОСОБА_9 діагностовано хронічну ниркову недостатність IV ст.. Аутосомно домінантний полікістоз нирок, печінки. Захворювання пов`язане з проходженням військової служби (а.с. 11).

Відповідно довідки до акта огляду медико соціальної експертної комісії серії 12ААД №019169, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є особою з інвалідністю першої групи (а.с. 12).

Згідно із довідкою КНП ЛОР «Львівська обласна клінічна лікарня» №185/С від 23.01.2025 року, ОСОБА_9 знаходиться на амбулаторному лікуванні у відділенні нефрології та діалізу з 14.10.2024 року, з діагнозом: хронічна хвороба нирок 5 стадія: пролонгована програмним гемодіалізом, полікістозом нирок. Анемією. Артеріальною гіпертензією ІІ ст (а.с. 13).

На переконання колегії суддів, судом першої інстанції повно та всебічно з`ясовано усі обставини справи, враховано дані про особу засудженого ОСОБА_9 та прийнято до уваги усі необхідні критерії , які надають право на звільнення ОСОБА_9 від відбування покарання у зв`язку із тяжкою хворобою. Апелянтами не представлено доказів неналежної поведінки засудженого ОСОБА_9 , які б були перешкодою для звільнення засудженого від відбування покарання у зв`язку із важкою хворобою.

Інші доводи, викладені в апеляційних скаргах прокурора та представника потерпілої не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, відтак не беруться до уваги колегією суддів, оскільки ж безпідставними та необґрунтованими.

Таким чином, суд першої інстанції належно та повно оцінив і перевірив усі зібрані по справі докази. Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б підставою скасування чи зміни ухвали суду, колегією суддів не встановлено, відтак ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, а подані апеляційні скарги до задоволення не підлягають.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 409, 419 КПК України колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 10.06.2025 року про звільнення засудженого ОСОБА_9 від відбування покарання у зв`язку із тяжкою хворобою залишити без змін, а апеляційні скарги прокурора Галицької окружної прокуратури м. Львова ОСОБА_6 та представника потерпілої ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4