Справа № 750/1145/23
Провадження № 1-кс/750/321/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2026 року м. Чернігів

Слідчий суддя Деснянського районного суду міста Чернігова ОСОБА_1 , із секретарем судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника адвоката ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції), розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0005380 від 07.11.2022, стосовно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Тула РФ, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, утриманців не маючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 319, ч. 2 ст. 319 КК України,

в с т а н о в и в :

Слідчий СВ Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_6 , за погодженням з прокурором Чернігівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_5 в межах строку досудового розслідування, а саме до 14.02.2026, визначивши заставу в розмірі двадцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

В судовому засіданні прокурор підтримала клопотання, просила задовольнити з наведених у ньому підстав.

Захисник заперечив проти задоволення клопотання. Щодо обґрунтованості підозри просив врахувати, що відносно інших осіб, з якими ОСОБА_5 начеб то вчиняв кримінальні правопорушення, постановлено виправдувальний вирок. Щодо ризиків, зазначених у клопотанні, то просив врахувати, що такі належними доказами не підтверджені. Просив обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання чи домашнього арешту в нічний час за місцем проживання батьків по АДРЕСА_2 , враховуючи наявність захворювань як у батьків, так і у самого підозрюваного. Останньому необхідно приймати ліки постійно, відвідувати лікарів. За кордоном ОСОБА_5 працював лікарем, батьки не мають коштів для внесення застави.

Підозрюваний підтримав думку свого захисника. Вказав, що йому дійсно необхідно приймати ліки, яких наразі нема і в Україні, треба шукати аналоги. Пі час перебування під арештом в Польщі ліки не отримував.

За клопотанням сторони захисту була допитана як свідок ОСОБА_7 , яка показала, що є матір`ю підозрюваного. Повідомила, що її сину у 2014 році зробили операцію, він є особою з інвалідністю довічно, ліки необхідно вживати постійно. В квартирі проживає разом з чоловіком, який теж серйозно хворіє. Кімнат в квартирі три.

Заслухавши доводи прокурора, думку підозрюваного та його захисника, дослідивши матеріали кримінального провадження, приходжу до наступних висновків.

Чернігівським РУП ГУНП в Чернігівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0005380 від 07.11.2022, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 319, ч. 2 ст. 319 КК України, яке виділено відносно ОСОБА_5 з матеріалів кримінального провадження №00001482 від 07.10.2020.

04.10.2022 ОСОБА_5 через його батька ОСОБА_8 в порядку ст. 278 КПК України вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні вищевказаних правопорушень.

21.02.2023 ОСОБА_5 оголошено в міжнародний розшук, здійснення якого доручено сектору міжнародного поліцейського співробітництва ГУНП в Чернігівській області.

14.08.2023 слідчим суддею Деснянського районного суду м. Чернігова надано дозвіл на затримання ОСОБА_5 з метою його приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 05.09.2023 ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з врахуванням вимог ч. 6 ст.193 КПК України, не пізніше як через 48 годин з часу доставки ОСОБА_5 до місця кримінального провадження, забезпечити участь підозрюваного у розгляді питання про застосування обраного йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або зміну на більш м`який запобіжний захід.

Згідно інформації сектору міжнародного поліцейського співробітництва ГУНП в Чернігівській області екстрадиція з Республіки Польща до України розшукуваного ОСОБА_5 , відбулась 22.01.2026 в міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення «Устилуг- Зосін» Волинської області.

22.01.2026 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затримано у порядку ст.207 КПК України (час фактичного затримання тобто з 14 год. 35 хв. 22.01.2026).

Згідно із ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину (п.3 ч.2 ст.183 КПК України).

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 статті 177 КПК України.

Згідно із ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

У відповідності до п. «с» ч.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема: c) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

В рішеннях Європейського суду існує розширене трактування терміну обґрунтована підозра, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, N 182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають достатніми, щоб виправдати подальше висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року), що будь-яка стороння особа може бути переконаною в тому, що ця особа причетна до даного кримінального провадження.

У справах «Феррарі-Браво проти Італії», «Мюррей проти Сполученого Королівства», «Чеботарь проти Молдови» ЄСПЛ зазначив, що для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення. При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу має враховуватись саме обґрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування і на даному етапі провадження суд не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчинені кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу.

Отже, обґрунтована підозра не передбачає наявності достовірного знання про вчинення особою кримінального правопорушення. Однак, вона повинна бути заснована на об`єктивних фактах, наданих суду стороною обвинувачення.

Таким чином, не вирішуючи питання про доведеність вини та остаточної кваліфікації дій ОСОБА_5 , виходячи з наданих матеріалів клопотання, слідчий суддя дійшла висновку про наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення останнім кримінального правопорушення за викладених у клопотанні обставин.

Отже, вказане може бути підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді запобіжного заходу.

Оцінюючи доводи слідчого щодо існування ризиків передбачених п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, слідчий суддя виходить із такого.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Оцінивши доводи, наведені у клопотанні, слідчий суддя вважає, що сторона обвинувачення у судовому засіданні довела наявність підстав вважати, що існує ризик того, що ОСОБА_5 зможе переховуватися від органів досудового розслідування, з огляду на таке.

Так, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 319, які відповідно до ст.12 КК України відносяться до категорії нетяжких злочинів, одне з яких передбачає безальтернативне покарання у вигляді позбавлення волі на строк до п`яти років. Тому, усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання, що загрожує йому в разі визнання його винуватим, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Також, підозрюваний з 21.02.2023 перебував у міжнародному розшуку та був затриманий на території Республіки Польща і доставлений в Україну в порядку екстрадиції.

Крім того, слідчий суддя враховує наявність у ОСОБА_5 інвалідності 3 групи довічно, що також збільшує ризик його можливого переховування, зважаючи на наявність права перетинання кордону України під час воєнного стану.

Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» зазначає, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Крім того, ОСОБА_5 знайомий зі свідками у кримінальному провадженні, які до нього зверталися з метою отримання медичного рецепту, а тому може незаконно вплинути на них шляхом залякування, схиляння до зміни свідчень або дачі неправдивих показань.

Оцінивши доводи прокурора щодо існування ризику безперешкодно продовжувати вчиняти аналогічні кримінальні правопорушення, слідчий суддя вважає його недоведеним. Такий зазначений ризик є суто формально та жодним чином необґрунтованим.

Таким чином, під час розгляду клопотання сторона обвинувачення довела існування ризиків, передбачених п.1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, що відповідно до п.2 ч.1 ст.194 КПК України є підставою для застосування запобіжного заходу.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, яка міститься у справі «Ладен проти Польщі» зазначено, що рішення суду повинно забезпечити не тільки право підозрюваного (обвинуваченого), а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства (рішення №11036/03 від 18.03.2008).

При обранні запобіжного заходу суд приймає до уваги особу підозрюваного, його сімейний та майновий стан, стан здоров`я.

Враховуючи викладені обставини, клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підлягає задоволенню. Вказаний запобіжний захід є співмірним з існуючими ризиками станом на час судового розгляду, відповідає особі підозрюваного і зможе забезпечити, на відміну від інших більш м`яких запобіжних заходів, належне виконання ним процесуальних обов`язків.

Слідчий суддя вважає, що у разі застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, на даному етапі розслідування кримінального провадження, неможливо запобігти наведеним у клопотанні ризикам, що дасть можливість вчинити дії вказані у наведених ризиках, тим самим негативно вплинути на повне, об`єктивне та всебічне встановлення істини у кримінальному провадженні.

Слідчим суддею розглянута можливість застосування не лише такого запобіжного заходу, як тримання під вартою, а інших, більш м`яких, проте такі не забезпечать на даний час належного виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та не зможе запобігти вказаним прокурором ризикам.

Наразі слідчим суддею не було встановлено таких змін у стані здоров`я підозрюваного, які б не дозволяли йому перебувати в умовах СІЗО. Підозрюваний підтвердив, що приймає ліки. Крім того, зважаючи на наявність у нього сім`ї, які зможуть придбати для нього ліки, останній не позбавлений можливості бути забезпеченим необхідними медичними препаратами.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

Згідно ч.ч. 4, 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього. Розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні нетяжкого злочину, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Виходячи з положень ст.182, 183 КПК України, слідчий суддя вважає необхідним встановити заставу в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, яка в разі її внесення зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та покласти на нього обов`язки, передбачені статтею 194 КПК України, у разі внесення застави.

Керуючись ст.ст. 176 - 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 205, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в:

Клопотання слідчого задовольнити.

Обрати стосовно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 14 лютого 2026 року з подальшим утриманням в ДУ «Житомирська установа виконання покарань (№8)», з визначенням розміру застави.

Строк тримання під вартою необхідно рахувати з моменту фактичного затримання, тобто з 14 год. 35 хв. 22.01.2026.

Заставу визначити у розмірі 20 (двадцяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб в сумі 66 560 (шістдесят шість тисяч п`ятсот шістдесят) грн, яка може бути внесена, як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_5 наступні обов`язки:

-прибувати за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;

-не відлучатися із населеного пункту, в якому він перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити, що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, підозрюваним застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. Застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена підозрюваним, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Строк закінчення дії ухвали 14.02.2026.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали виготовлено 23.01.2026 о 15 годині 50 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1