УХВАЛА

25 грудня 2025 року

м. Київ

справа № 643/5451/25

провадження № 51-4854 ск 25

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Салтівського районного суду м. Харкова від 23 червня 2025 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 15 жовтня 2025 року стосовно нього,

встановив:

Засуджений ОСОБА_4 звернувся із касаційною скаргою на судові рішення стосовно нього.

Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України), колегія суддів дійшла висновку, що касаційну скаргу необхідно залишити без руху та встановити строк для усунення недоліків, оскільки її подано без додержання приписів ст. 427 КПК України.

Так, касаційна скарга повинна містити вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції із зазначенням того, яке рішення має прийняти суд касаційної інстанції, що повинні узгоджуватися з положеннями ч. 1 ст. 436 КПК України, а також їх обґрунтування, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Відповідно до приписів ст. 436 КПК України, Суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право:

1) залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення;

2) скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції;

3) скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження;

4) змінити судове рішення.

Проте вказані вимоги закону особою, яка подала касаційну скаргу, належним чином не виконані, оскільки сформульовані в касаційній скарзі вимоги, не узгоджуються з повноваженнями суду касаційної інстанції, передбаченими ч. 1 ст. 436 КПК України.

Водночас суд касаційної інстанції відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК України перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не наділений повноваженнями досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Згідно із ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України); неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України); невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 438 КПК України при вирішенні питання про наявність зазначених у частині першій цієї статті підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 цього Кодексу.

У зв`язку із цим, особа, яка подає касаційну скаргу, заперечуючи законність постановлених у кримінальному провадженні судових рішень, має конкретно вказати в чому саме полягають допущені, на його думку, істотні порушення норм права, які відповідно до положень ст. 438 КПК України є підставами для скасування чи зміни судових рішень, тобто навести правове обґрунтування заявлених вимог.

Враховуючи те, що відповідно до ч. 2 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанції в межах касаційної скарги, відсутність у поданій скарзі належного обґрунтування перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

Разом з тим, не погоджуючись в касаційній скарзі з вироком місцевого суду та ухвалою суду апеляційної інстанції, засуджений просить скасувати оскаржувані судові рішення та змінити вирок місцевого суду, що, в контексті приписів статей 436, 437 КПК України, не відповідає повноваженням суду касаційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 429 КПК України, суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки касаційної скарги і встановлюється строк, необхідний для їх усунення, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.

Водночас Суд роз`яснює засудженому, що для складання та подання касаційної скарги він може скористатись правовою допомогою. У разі недостатності коштів засуджений може звернутися до відповідного регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги, в порядку п. 7 ч. 1 ст. 14 Закону України «Про безоплатну правову допомогу» № 3460-VI від 02 червня 2011 року.

Колегія суддів звертає увагу, що недоліки касаційної скарги можуть бути усунуті шляхом складання нового тексту касаційної скарги, якщо зауваження стосувалися змістовної частини скарги, та/або шляхом подання додаткових документів, якщо всупереч вимогам КПК України не додано усіх документів, які мають подаватися разом з касаційною скаргою.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, Суд

постановив:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Салтівського районного суду м. Харкова від 23 червня 2025 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 15 жовтня 2025 року стосовно нього залишити без руху та надати строк для усунення недоліків протягом п`ятнадцяти днів із дня отримання копії цієї ухвали.

Касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3