Справа № 615/2354/24
Провадження № 1-кп/615/38/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2025 року м. Валки

Валківський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Валки Харківської області кримінальне провадження №0000359 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сидоренкове Валківського району Харківської області, українця, громадянина України, із повною середньою освітою, не одруженого, що має на утриманні неповнолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , навчається на 2 курсі ХАБТІ, не судимий, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

законного представника потерпілої ОСОБА_7 ,

встановив:

01.11.2024 о 16:32 ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем Volkswagen Jetta, д.н.з. НОМЕР_1 , що був припаркований передньою частиною до паркану домоволодіння №33 по вул. Харківській в м. Валки Харківської області, порушив вимоги ПДР України, а саме:

- п.10.1 перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху,

- п.10.9 під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб,

почав рух заднім ходом, не переконавшись, що маневр буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, під час руху транспортного засобу заднім ходом, створюючи небезпеку іншим учасникам руху, не звернувся за допомогою до інших осіб для забезпечення безпеки руху, діючи необережно, не врахував дорожню обстановку, в результаті чого допустив наїзд на пішохода ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка стояла разом з бабусею на пішохідній доріжці, що простягається вздовж вул. Харківської в м. Валки Харківської області.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_8 отримала тілесні ушкодження у вигляді поєднаної травми тіла з переломом ключиці, які за ступенем тяжкості відносяться до ушкоджень середнього ступеня тяжкості за критерієм тривалості розладу здоров`я.

Порушення ОСОБА_3 Правил безпеки дорожнього руху, які знаходяться в причинному зв`язку з подією, виразилися в тому, що він, керуючи технічно справним автомобілем Volkswagen Jetta, д.н.з. НОМЕР_1 , діючи необережно, під час руху заднім ходом не вжив заходів для обрання таких прийомів керування автомобілем, щоб з урахуванням дорожньої обстановки мати можливість постійно контролювати рух автомобіля та безпечно керувати ним, створюючи небезпеку іншим учасникам руху, не звернувся за допомогою до інших осіб для забезпечення безпеки руху, в результаті чого допустив наїзд на пішохода ОСОБА_8 , яка стояла на пішохідній доріжці разом з бабусею, внаслідок чого їй спричинено тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості за критерієм тривалості розладу здоров`я.

Таким чином, суд вважає доведеним, що своїми діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.286-1 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілій ОСОБА_8 середньої тяжкості тілесне ушкодження.

В судовому засіданні обвинувачений визнав вину повністю, щиро розкаявся.

Пояснив, що працював установником пластикових вікон. Після повномасштабного вторгнення РФ на територію України добровільно мобілізувався до лав НГУ, хоча мав право на відстрочку за станом здоров`я - хвороба серця, про що дізнався під час ВЛК, був визнаний обмежено придатним, окрім того, в зв`язку з перебуванням на його утриманні хворої матері. Проходив військову службу у в/ч НОМЕР_2 на посаді оператора навідника (старший механік-водій БТР 80).

Під час виконання бойових завдань на Запорізькому напрямку в складі 3 штурмової бригади попав під обстріл, був тяжко поранений, протягом майже 11 місяців перебував лежачим на стаціонарному лікуванні в ЦО МДС, після чого проходив курс реабілітації в Латвії. 31.10.2024 списаний з військової служби за станом здоров`я, знятий з мобілізаційного обліку, продовжує лікування. Став на облік військовозобов`язаних в ІНФОРМАЦІЯ_4 . Ніколи не притягувався до порушення ПДР України, в тому числі до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП.

01.11.2024 зустрівся з друзями, посиділи вдома, вживали алкогольні напої, але не багато. Так як донька навчається в Полтаві, більше року не бачив, вирішив зустріти на автомобілі на початку вулиці Богодухівської, де проживає, куди донька повинна була підійти.

Близько 16:00 припаркувався поблизу домоволодіння № 33 по вул. Харківській, передом до паркану. По праву сторону стояв білий автомобіль, можливо Форд, який обмежував видимість. Згодом донька зателефонувала, що запізнюється, щоб не чекав, сама добереться.

Близько 16:30 з дотриманням ПДР увімкнув габаритні вогні та покажчик лівого повороту і почав здійснювати маневр - рух назад з поворотом вліво, щоб виїхати на вулицю Богодухівську в напрямку дому. Подивився вліво, ніяких перешкод не було, потім вправо, де заважало біле авто, тому всю увагу сконцентрував в цей бік, в основному в право і в дзеркало заднього виду. Щоб не зачепити авто, потрібно було здати назад, де стояла дівчинка з бабусею, яких не замітив можливо через стойку, до того ж, на той час вже були сутінки.

Впевнившись, що зліва нікого немає, вивернув руль, почав здавати назад, став у направленні дому на вул.. Богодухівській, коли почув стук по багажнику, крики людей: «Від`їдь!». Трохи від`їхав, зупинився, вийшов. Люди кричать: «Ти дитину збив, давай піднімати авто!» Дитина знаходилась під автомобілем, почали діставати. Був дуже шокований, тому всі дії виконував на емоціях. Не пам`ятає, хто викликав поліцію, швидку, можливо повз проїжджала. Коли приїхали поліцейські, зрозумів, що накоїв. В автомобілі ШМД поїхав до лікарні, здав кров та мочу, продув драгер. На місці ДТП також продував драгер, але він показав нісенітницю, тому відмовився, здав кров та мочу у лікарні в присутності свідків. Проходив огляд за допомогою драгера в лікарні, але на пропозицію поліцейського чи лікаря, не пам`ятає.

Заперечує перебування під час ДТП в стані наркотичного сп`яніння, так як ніколи не вживав і не вживає наркотичні засоби, на обліку у лікаря-нарколога не перебуває. Можливо аналізи показали позитивну реакцію через вживання лікарських препаратів, що пов`язано з лікуванням після поранення, що спричинило побічні реакції. Але передбачена законом судово-медична експертиза на підтвердження наявності стану наркотичного сп`яніння не проводилась.

Відшкодував законному представнику потерпілої завдані внаслідок ДТП матеріальні та моральні збитки в повному обсязі.

Винуватість ОСОБА_3 підтверджується зібраними в передбаченому законом порядку та безпосередньо дослідженими в судовому засіданні доказами, як окремо, так і в сукупності.

Оглядом місця дорожньо-транспортної події встановлено, що місцем події є відкрита ділянка місцевості поблизу домоволодіння № 33 по вул. Харківській, м. Валки (автодорога М-03 Київ-Харків-Довжанський), на т-образному перехресті із вул. Богодухівською, яка примикає до неї.

Огляд здійснювався при штучному освітленні за допомогою ліхтаря при температурі повітря +7С. Автодорога має асфальтобетонне покриття, яке на момент огляду сухе. Дорожнє покриття для двох напрямків шириною 6.4м. Дорожня розмітка відсутня. До проїжджої частини праворуч примикає дорога М-03, ліворуч житлові будинки. Спосіб регулювання руху на цій ділянці відсутній. Місце пригоди знаходиться в зоні дії дорожнього знаку 3.29 (обмеження максимальної швидкості). Загальний стан видимості дороги 150м, зона видимості елементів проїжджої частини з робочого місця водія 100м, із увімкненим світлом фар: дальнім 200м, ближнім 150м, при денному світлі 400м.

Протокол огляду місця ДТП складено слідчим 01.11.2024 з 17:30 до 18:33 в присутності понятих та спеціаліста ОСОБА_9 з дотриманням ст. 103, 104, 223, 237, 238 КПК України.

Слідчий зазначив, що зі слів водія ОСОБА_3 , автомобіль переміщено за допомогою перехожих для діставання потерпілої. Розташований на краю проїжджої частини ліворуч в напрямку вул. Богодухівської. Сліди шин, гальмування, зіткнення т/з відсутні. Після закінчення огляду т/з вилучено та поміщено на майданчик тимчасового тримання ВП №1. Від підпису в протоколі огляду місця події водій т/з ОСОБА_3 відмовився в присутності понятих.

В судовому засіданні обвинувачений зауважив, що т/з ніхто не зміщав, на пропозицію когось із людей (була суматора) проїхав 1м. Збиття пішохода не почув, рухався з мінімальною швидкість близько 10 км/год. Коли по багажнику почали стукати, зрозумів, що трапилась ДТП, тому проїхав вперед, почав допомагати витягувати дитину.

Суд погоджується з твердженням обвинуваченого, що огляд ДТП проводився за його відсутності, так як в цей час він перебував у лікарні, де проходив медичний огляд на встановлення наявності стану сп`яніння, що підтверджується наданими стороною обвинувачення доказами. Але це не впливає на достовірність та правильність встановлених під час огляду інших обставин, які узгоджуються з іншими дослідженими в судовому засіданні доказами.

Зокрема, за повідомленням директора КНП «Валківська ЦРЛ» № 348-ю від 04.11.2024, ОСОБА_3 доставлений 01.11.2024 о 18:00 в супроводі поліції до відділення екстреної невідкладної медичної допомоги для освідування на ступінь алкогольного та наркотичного спяніння. Взята кров на алкоголь та сеча на наркотичні речовини. Госпіталізації не потребував.

Окрім того, суд погоджується із твердженням захисника, що протокол огляду місця ДТП та додана до нього схема не містять зображення тротуару, на якому стояли пішоходи та місце, звідки виїжджав автомобіль під керуванням обвинуваченого. Але ці недоліки усунуті шляхом проведення подальших слідчих дій.

Із схеми місця ДТП доданої до протоколу огляду слідує, що автомобіль Volkswagen Jetta, д.н.з. НОМЕР_1 , розташований на лівому узбіччі перехрестя вул. Харківської на в`їзді на вул. Богодухівську м. Валки, на відстані 18,3 м від будинку №33.

В протоколі проведення слідчого експерименту від 17.12.2024, проведеного з 09:30 до 10:15 з дотриманням вимоги ст.104,223,240 КПК України, за участю свідка ОСОБА_10 , 01.11.2024 близько 16:30 разом з онукою ОСОБА_8 рухалась по вул. Харківській, зупинилася на перехресті вулиць Богодухівської та Харківської, пропускаючи транспорт по цій вулиці, щоб перейти дорогу. В цей час автомобіль Volkswagen Jetta, який був припаркований біля будинку №33 по вул. Харківській, почав рух заднім ходом, в результаті чого здійснив наїзд на ОСОБА_8 .

Під час слідчого експерименту шляхом замірів встановлено, що перед початком руху назад автомобіль Volkswagen Jetta знаходився таким чином, що відстань від переднього лівого та заднього лівого коліс автомобіля до межі краю будинку №33 вул. Харківській становила 0,2 м та 0,35 м відповідно, відстань від переднього правого колеса до електроопори №23 становила 1,35 м місце зіткнення, наїзд на ОСОБА_8 знаходиться на відстані 8,65 м від електроопори №23 та на відставні 2,6 м від лінії краю будинку. Автомобіль Volkswagen Jetta в момент наїзду на пішохода ОСОБА_8 знаходився таким чином, що відстань від переднього лівого та заднього лівого коліс автомобіля до межі краю будинку №33 становило 1,5 м та 1,65 м відповідно, а відстань від переднього правого колеса автомобіля до електроопори №23 становила 5,10 м. З початку руху автомобіля заднім ходом до моменту наїзду на пішохода автомобіль Volkswagen Jetta подолав відстань 3,8 м за час: t1 4,4с, t2 7,8с, t3 5.27с.

На погляд свідка ОСОБА_10 , час t2 найбільш відповідає швидкості автомобіля Volkswagen Jetta у момент ДТП. В момент наїзду стояла поряд потерпілої ОСОБА_8 .

В судовому засіданні обвинувачений погодився з показання свідка, вказав, що дійсно здавав назад на тротуар, де стояли пішоходи, по іншому там виїхати зі стихійної стоянки не можливо.

Суд визнає достовірними показання свідка ОСОБА_10 , оскільки узгоджуються із дослідженими в судовому засіданні іншими письмовими доказами.

Власник кв. АДРЕСА_2 ОСОБА_11 добровільно надав слідчому цифровий носій CD-R диск із відеозаписом з камери відео спостереження, про що свідчить його заява.

З протоколу перегляду відеозапису від 04.11.2024, в період з 10:01 до 10:37 з дотримання вимог ст.103,104 КПК України слідчий встановив, що відеозаписом є запис з камери відеоспостереження, розташованої на будинку за адресою: АДРЕСА_3 .

На відеозаписі встановлені позначки у вигляді числового покажчика «11-01-2024 Fri: 16:31:41», що свідчить про дату та час його здійснення.

Відеозапис починається з дати 01.11.2024 та часу 16:31:41. Видно ділянку вулиці Богодухівська, яка примикає до автодороги Київ-Харків-Довжанський (вул. Харківська). Навпроти будинку на узбіччі дороги припарковані автомобілі: сірого та білого кольору. На автомобілі сірого кольору ввімкнено світло передніх та задніх фар. На цьому ж узбіччі за автомобілем сірого кольору стоять дві людини в темній одежі на тротуарній асфальтобетонній доріжці.

О 16:32:15 автомобіль сірого кольору починає рух заднім ходом в напрямку вул. Харківської з поворотом в ліво, о 16:32:17 - здійснює наїзд на людей, які знаходилися позаду нього та перебували на тротуарній доріжці, після чого вони падають на землю. О 16:32:19 - продовжує рух заднім ходом, після чого зупиняється, але о 16:32:22 - продовжує рух заднім ходом. О 16:32:24 - знову пригальмовує, о 16:32:27 чутно крики особи чоловічої статті. О 16:32:28 автомобіль сірого кольору починає рух вперед, від`їжджає від місця падіння людей, о 16:32:32 - зупиняється.

О 16:32:32 до автомобіля сірого кольору наближається особа чоловічої статті, яка гучно вигукує слова, чутно крик дитини. О 16:32:38 особа чоловічої статті підходить до задньої частини автомобіля та починає розмахувати руками, намагаючись зупинити проїжджаючі повз авто. О 16:32:39 з автомобіля сірого кольору виходить водій та наближається до задньої частини автомобіля, о 16:32:46 - підходить до дверей автомобіля з водійської сторони, о 16:32:48 - повертається знову до задньої частини автомобіля.

О 16:32:51 до автомобіля підбігає третя особа чоловічої статті, о 16:32:59 - четверта особа чоловічої статті, о 16:33:02 починають рухати автомобіль, шляхом підняття, чутно звуки крику, з 16:33:03 по 16:35:19 намагаються підняти автомобіль, з 16:35:20 по 16:36:50 знаходяться поблизу автомобіля, розмовляють, але розібрати, про що саме ведеться розмова не можливо.

О 16:36:51 відеозапис закінчується.

Постановою слідчого від 02.11.2024 CD-R диск із відеозаписом з камери відео спостереження визнано речовим доказом у кримінальному провадженні та приєднано до матеріалів.

Прокурор зауважив, що обвинувачений здійснював рух вперед самостійно, ніхто йому не пропонував. До того ж, 4 чоловіка піднімали автомобіль, щоб дістати дитину.

Захисник звернув увагу, що відеозапис здійснено на камеру вуличного відео спостереження, досить далеко, щоб почути розмову, чути лише крики і то не розбірливо. Але фоноскопічну експертизу не проводили.

Наполягає, що факт наїзду на пішохода обвинувачений ні разу не заперечував, визнав свою вину, як тільки зрозумів, що сталося. На відеозаписі відсутні обставини, щоб чоловіки переносили автомобіль, який зупинився самостійно, потім підійшов чоловік та почав кричати: «Що ти наробив?» Біля задньої частини автомобіля знаходиться багато людей, але їх особу не встановлено та не допитано.

Обвинувачений підтвердив, що почув удар об багажник і крики дитини та бабусі, тому самостійно від`їхав вперед на 1м, почав допомагати піднімати авто, але не бачив, чи була дитина під автомобілем. Просто піднімав, так як чув крики, метушня. Визнає результати огляду на стан алкогольного сп`яніння, в зв`язку з чим можливо не побачив якісь деталі.

Суд приймає до уваги, що досліджений в судовому засіданні відеозапис підтверджує порушення ОСОБА_3 , як особою, яка керує транспортним засобом, правил безпеки дорожнього руху під час виконання маневру руху заднім ходом, в результаті чого потерпіла опинилась під автомобілем. Наведені прокурором деталі не впливають на кваліфікацію дій обвинуваченого.

За результатами судової автотехнічної експертизи №9432 від 25.11.2024, до моменту ДТП робоча гальмова система, рульове керування та ходова частина автомобіля Volkswagen Jetta виконували свої функції, тобто знаходилися в працездатному стані.

В судовому засіданні обвинувачений не заперечував, що на момент ДТП автомобіль перебував в працездатному стані.

Постановою слідчого від 01.11.2024 вилучений в ході огляду місця ДТП автомобіль Volkswagen Jetta, д.н.з. НОМЕР_1 , визнано речовим доказом у кримінальному провадженні та поміщено на майданчику тимчасового тримання ВП №1, проти чого обвинувачений не заперечував.

На підставі ухвали слідчого судді від 05.11.2024 на автомобіль накладено арешт шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування цим майном.

За висновком судової авто-технічної експертизи №9471 від 25.11.2024, в цій дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля Volkswagen Jetta ОСОБА_3 повинен був діяти у відповідності до вимог п.10.1 та 10.9 ПДР України.

В цьому випадку, технічна можливість запобігти наїзду на пішохода ОСОБА_8 для водія автомобіля Volkswagen Jetta ОСОБА_3 визначалась шляхом виконання вимог п.10.1, 10.9 ПДР України, для чого в нього не було перешкод технічного характеру.

В цій дорожньо-транспортній ситуації, дії водія автомобіля Volkswagen Jetta ОСОБА_3 не відповідали вимогам п.10.1 та 10.9 ПДР України і знаходились, з технічної точки зору, в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної події.

В судовому засіданні обвинувачений погодився із висновком експерта.

Просить прийняти до уваги, що пішоходи знаходились в мертвій зоні, перед початком маневру дивився у дзеркала заднього виду, але не розвертався всім тілом та не скористався сторонньою допомогою, щоб повністю контролювати дорожню обстановку.

Згідно із висновком судово-медичної експертизи №12-14/156-НВ/24 від 09.12.2024, пішохід ОСОБА_8 внаслідок ДТП отримала тілесні ушкодження у вигляді поєднаної травми тіла з перелом ключиці, які за ступенем тяжкості відносяться до ушкоджень середнього ступеня тяжкості за ознаками тривалого розладу здоров`я, строком понад 3 тижні (більше як 21 день) за критерієм тривалості розладу здоров`я.

Свідку ОСОБА_10 , за висновком судово-медичної експертизи №12-14/102-Важ/24 від 06.11.2024, в результаті ДТП спричинено садно в проекції розгинальної поверхні правого ліктьового суглобу, синці на зовнішній поверхні середньої і нижньої третини лівого стегна, на передній поверхні верхньої третини правої гомілки, на розгинальній поверхні середньої третини лівого передпліччя, що за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень.

В судовому засіданні обвинувачений не заперечував, що бабуся стояла з дитиною.

Законний представник потерпілої ОСОБА_8 заявила, що претензій матеріального або морального характеру до обвинуваченого не має, компенсував завдані збитки повністю. Просить не позбавляти його волі, оскільки щиро розкаявся, захисник України, отримав тяжке поранення, потребує лікування. Завірила суд, що донька вилікувалась, все зрослось, здорова, почуває себе добре. Обвинувачений весь час надавав допомогу.

Оцінюючи наведені докази в їх сукупності, суд доходить висновку про їх достатність та взаємозв`язок для прийняття відповідного процесуального рішення.

Досліджені докази свідчать про те, що в цій дорожній ситуації обвинувачений мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода шляхом виконання вимог п.10.1 та 10.9 ПДР України, але його дії не відповідали цим вимогам та з технічної точки зору знаходилися в причинному зв`язку із пригодою, що охоплюється складом ч.1 ст.286-1 КК України.

З висновку судово-токсикологічної експертизи №16/19446-Дм/24 від 05.12.2024, під час дослідження крові ОСОБА_3 виявлений етиловий спирт в кількості 2,15%. Метиловий, ізопропіловий, н-пропіловий, ізобутиловий, н-бутиловий, ізоалімовий спирти не виявлені.

Зразки крові вилучено 01.11.2024 о 18:00 в КНП «Валківська ЦРЛ», що підтверджується довідкою судово-медичної лабораторії ХОБСМЕ за № 16/18432-Дм/24 від 13.11.2024.

В судовому засіданні обвинувачений погодився з результатами експертизи, дійсно перебував в стані алкогольного сп`яніння, так як за результатами огляду на місці ДТП за допомогою драгера було 1,66 проміле.

Ст.93 КПК України встановлює, що збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

За ст.94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. (ст.22 КПК України)

Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Під час судового провадження судом досліджено всі пред`явлені сторонами докази та надано юридичної оцінки їх належності та достатності для доведеності винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, на підставі їх об`єктивного, всебічного та повного дослідження у сукупності. Істотних порушень вимог КПК України, які б свідчили про недопустимість доказів, судом не встановлено.

Таким чином, із фактичних обставин кримінального провадження суд вважає доведеним, що суспільно небезпечний наслідок у вигляді заподіяння потерпілій середньої тяжкості тілесних ушкоджень породжений конкретними діями обвинуваченого, який порушив правила дорожнього руху, що свідчить про наявність однієї з обов`язкових ознак об`єктивної сторони кримінального правопорушення - причинного зв`язку між порушенням правил безпеки дорожнього руху і зазначеними наслідками.

Одночасно, суд вважає, що твердження прокурора про перебування обвинуваченого в стані наркотичного сп`яніння під час ДТП не знайшли свого підтвердження в ході судового засідання та спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами.

На підтвердження своєї позиції прокурор надав експрес тестування на наркотики, згідно з яким за результатами дослідження сечі позитивна, а саме BZO (бензодіазепіни).

Обвинувачений категорично заперечував наявність у нього стану наркотичного сп`яніння під час ДПТ. Вказав, що через захворювання невропатія з 30.10.2024 вживає пігулки Нейростан, Німесил, Фіноген по цей час, наразі менше, що можливо вплинуло на результати огляду.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 лікар невролог-нарколог КНП «Валківська ЦРЛ» зазначив, що експрес тестування на наркотики не достатньо для підтвердження перебування особи в наркотичному стані. У разі позитивного результату повинні бути проведені відповідні дослідження в наркодиспансері м. Харкова. КНП «Валківська ЦРЛ» такі дослідження не проводить.

Постановою КМУ від 13.06.2024 №690, внесено зміну до п.10 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду:

- 10. Огляд водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я проводиться в будь-який час доби із застосуванням спеціальних технічних засобів (законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність), тестів на вміст наркотичного засобу або психотропної речовини в організмі особи. У разі позитивного результату тесту обов`язковим є підтвердження наявності наркотичного засобу або психотропної речовини лабораторним дослідженням.

Таким чином, стороною обвинувачення не надано належних та допустимих доказів в обґрунтування своєї позиції, тому суд виключив із обвинувачення перебування під час ДТП ОСОБА_3 в стані наркотичного сп`яніння.

Враховуючи, що показання обвинуваченого послідовні, об`єктивні, що він визнав свою вину повністю, щиро розкаявся, відшкодував завдані збитки, правильно розуміючи зміст та значення цих обставин, відмовився від дослідження інших доказів добровільно, проти чого інші учасники судового провадження не заперечували, дослідження в судовому засіданні інших доказів у кримінальному провадженні на підставі ч.3 ст.349 КПК України визнано недоцільним.

Із ст.50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Згідно із положеннями ст.65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінального правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Дотримання загальних засад призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, яке би ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства. При обранні форми реалізації кримінальної відповідальності суд у визначених законом межах наділений правом вибору не лише виду та розміру покарання, а й порядку його відбування.

У п. 20 постанови Пленуму Верховного суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту» роз`яснено, що при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.

При призначенні виду та міри покарання ОСОБА_3 , суд, виходячи з вимог ст.65,50 КК України, з метою виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових правопорушень як засудженим, так і іншими особами, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про його особу та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Суд приймає до уваги, що своїми діями обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, яке за ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів. Суб`єктивна сторона цього злочину характеризується необережною формою вини, але за наслідками дії обвинуваченого спричинили потерпілій середньої тяжкості тілесні ушкодження.

В якості обставин, які пом`якшують покарання, за положеннями ст.66 КК України, суд враховує визнання вини, щире каяття у вчиненому, відшкодування завданих збитків, прийняття активної участі в лікуванні потерпілої, клопотання законного представника потерпілої про призначення покарання не пов`язаного з позбавленням волі.

При цьому суд враховує, що основною формою прояву щирого каяття є повне визнання особою своєї вини та правдива розповідь про всі відомі їй обставини вчиненого злочину. Щире каяття ОСОБА_3 ґрунтується на належній критичній оцінці своєї протиправної поведінки, її осуді, бажанні виправити ситуацію, яка склалась, та нести кримінальну відповідальність за вчинене.

Отже, факт щирого каяття у вчиненні кримінального правопорушення ОСОБА_3 знайшов своє відображення в матеріалах кримінального провадження.

Прокурором не доведено та не обґрунтовано доказами відсутність щирого каяття в діях обвинуваченого.

Обставин, які обтяжують покарання, передбачених ст.67 КК України, судом не встановлено.

Досліджені судом дані про особу обвинуваченого свідчать про те, що ОСОБА_3 має постійне місце проживання, де зарекомендував себе з позитивної сторони, наразі не одружений, на утриманні має неповнолітню доньку, яка до того ж навчається, учасник бойових дій, інвалід ІІІ групи, не офіційно, але працює, навчається на 2 курсі ВНЗ, на обліку у лікаря нарколога, психіатра не перебуває, не судимий, до адміністративної чи кримінальної відповідальності не притягувався.

З 26.08.2023 по серпень 2024 року приходив службу у НГУ у в/ч НОМЕР_2 на посаді оператора навідника (старший механік-водій БТР 80). Після тяжкого поранення тривалий час перебував на лікуванні. 31.10.2024 списаний з військової служби за станом здоров`я по ч. 76 Б «Неврологія» з переоглядом через 12 місяців у зв`язку з отриманими травмами під час проходження військової служби - збройної агресії рф проти України та на даний час перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_4 ( АДРЕСА_1 ). Потребує продовження лікування, в тому числі оперативного втручання, та реабілітації. Має намір повернутися до НГУ інструктором.

Виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації покарання за своїм видом та розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Враховуючи наведені дані про особу обвинуваченого, встановлені в судовому засіданні обставини, що пом`якшують йому покарання, суд вважає, що вони істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, тому можливо при призначенні покарання застосувати ст.69 КК України та перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті за цей злочин, з призначенням додаткового покарання, що буде достатнім для перевиховання та запобігання вчинення нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено, що не перешкоджає праву потерпілої з урахуванням вимог ч.7 ст.128 КПК України звернутися до суду в порядку цивільного судочинства.

Згідно наданої прокурором ухвали слідчого судді від 05.11.2024 в межах кримінального провадження накладено арешт на тимчасово вилучене майно: автомобіль Volkswagen Jetta, д.н.з. НОМЕР_1

В судових дебатах прокурор вважав необхідним зняти арешт, накладений ухвалою слідчого судді та повернути автомобіль власнику в порядку ст.100 КПК України, проти чого інші учасники процесу не заперечували.

За змістом ч.4 ст.174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Враховуючи, що в подальшому застосуванні даного заходу відпала потреба суд вважає необхідним скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді на вилучене майно.

Питання щодо речових доказів суд вирішує в порядку ст.100 КПК України, ч.9 якої передбачає повернення майна, що було предметом злочину, власнику (законному володільцю), диск зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Оскільки стороною обвинувачення доведено про необхідність понесених судових витрат в межах кримінального провадження на проведення судових експертиз, а саме: автотехнічних експертиз №9432 від 25.11.2024, вартістю 11359,20 грн., №9471 від 25.11.2024, вартістю 6058,24 грн. розмір яких обвинувачений визнав повністю, виходячи з положень ст.124 КПК України, суд вважає необхідним покласти на обвинуваченого.

Ухвало слідчого судді від 05.11.2024 відносно ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, взятий під варту із зали судового засідання негайно. В порядку ч.3 ст.183 КПК України визначено заставу в розмірі 20 розмінів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 60560 грн.

За повідомленням начальника ДУ «Харківській слідчий ізолятор», ОСОБА_3 звільнений 06.11.2024 по сплаті застави в сумі 60560 грн.

Випадки порушення запобіжного заходу у вигляді застави не встановлено, тому суд вважає, що такий запобіжний захід підлягає продовженню з встановленими обов`язками до набрання вироком законної сили.

Враховуючи, що за п.25 ст.3 КПК України, заставодавець відноситься до учасників кримінального провадження, на нього поширюються гарантії, визначені кримінальним процесуальним законом, в тому числі й гарантія належної правової процедури.

В п.8 постанови КМУ від 11.01.2012 №15 застава повертається особі або заставодавцю у безготівковій формі на зазначений ними банківський рахунок, а у разі відсутності такого рахунка - готівкою через банки або підприємства поштового зв`язку. Для повернення коштів, внесених як застава, особа чи заставодавець подає до територіального управління ДСА або апеляційного суду, Вищого антикорупційного суду, якому відкрито депозитний рахунок, на який було внесено заставу, такі документи:

- заява особи чи заставодавця, в якій обов`язково зазначаються реквізити банківського рахунка, на який зараховуватимуться кошти, що підлягають поверненню, а у разі відсутності банківського рахунка - відомості про банк чи підприємство поштового зв`язку;

- засвідчена судом копія ухвали слідчого судді, суду, вироку суду, в якому міститься рішення про повернення застави;

- копія платіжного або іншого документа, що підтверджує факт внесення коштів як застави.

Відповідні положення засвідчують, що для реалізації процедури з повернення застави необхідним є прийняття судом рішення про повернення застави за правилами, визначеними КПК України.

Згідно із ч.11 ст.182 КПК України, застава, що не була звернена в дохід держави, повертається обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу.

Щодо повернення застави, яка була внесена за ОСОБА_3 , то необхідно зазначити, що матеріали кримінального провадження не містять точних даних заставодавця, квитанції про сплату застави. Заставодавець клопотань з цього приводу суду не надав, тому неможливо встановити особу заставодавця, та відповідно до якої квитанції вона була сплачена.

Керуючись ст.ст.368, 370, 371, 373-374, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України, та призначити покарання із застосуванням ч.1 ст.69 КК України у виді 3-х років пробаційного нагляду з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.

На підставі ч.2 ст.59-1 КК України покласти на засудженого ОСОБА_3 обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід ОСОБА_3 у виді застави з покладеними обов`язками до набрання вироком законної сили залишити без змін, після набрання вироком законної сили запобіжний захід у вигляді застави з покладеними обов`язками скасувати.

Скасувати арешт, накладений на підставі ухвали слідчого судді Валківського районного суду Харківської області від 05.11.2024 на автомобіль Volkswagen Jetta, д.н.з. НОМЕР_1 .

Речові докази: автомобіль Volkswagen Jetta, д.н.з. НОМЕР_1 , паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_3 , виданий 21.08.2024 органом 8018, що зберігаються в ВП №1 Богодухівського РВП ГУ НП в Харківській області повернути власнику; CD-R диск з відеозаписом з камери відео спостереження зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_3 судові витрати на загальну суму 17417,44 грн. на рахунок Державного бюджету України.

Вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

В іншій частині вирок суду може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Валківський районний суд Харківської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому і прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1