Справа № 203/830/26
Провадження № 1-кп/0203/1462/2026
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2026 року Центральний районний суд м. Дніпра у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції), -

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі, в порядку дистанційного судового провадження, обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000374 27.08.2025 року, відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 361, ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 186, ч. 5 ст. 407 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Центрального районного суду м. Дніпра знаходиться вищевказаний обвинувальний акт.

У підготовчому судовому засіданні прокурор надала клопотання про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 на 60 днів, без визначення застави.

В обґрунтування клопотання прокурор зазначила, що ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України, продовжують існувати та не зменшились.

Потерпілі ОСОБА_4 , ОСОБА_5 підтримали клопотання прокурора.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 заперечувала щодо продовження строків запобіжного заходу відносно його підзахисного, зазначивши про те, що ризики, вказані прокурором у клопотанні, жодним чином не обґрунтовані.

Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав позицію свого захисника.

Заслухавши клопотання прокурора щодо продовження обвинуваченому строку тримання під вартою, думку учасників судового провадження, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України однією з підстав для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення.

З огляду на стадію кримінального провадження, яке наразі перебуває на стадії підготовчого судового провадження і обвинуваченим вже пред`явлено обвинувачення, яке підлягає доведенню прокурором в суді за стандартом «поза розумним сумнівом», суд не входить в перевірку «обґрунтованості підозри».

Згідно ч.2 ст.177 КПК України другою підставою для застосування запобіжного заходу є наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому, суд, відповідно до ст. 178 КПК України, враховує дані, які характеризують його особу, а саме те, що обвинувачений ОСОБА_6 неодружений, не має на утриманні малолітніх дітей, військовослужбовець, має постійне місце проживання, раніше не судимий.

Перевіряючи доводи клопотання прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, суд зазначає наступне.

Так, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 361, ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 186, ч. 5 ст. 407 КК України, за які передбачене покарання у виді позбавлення волі строком до 10 років, а отже, усвідомлюючи відповідальність, яка загрожує йому у разі доведеності вини, може переховуватися від суду, що свідчить про існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Ризик, що передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, суд вважає обґрунтованим, оскільки застосування інших альтернативних запобіжних заходів, може призвести до того, що обвинувачений, може вчинити спроби залякування, погроз, та іншим чином може впливати на свідків та потерпілих у кримінальному провадженні, з метою зміни їх показів на свою користь.

Разом з тим, існує ризик того, що перебуваючи на волі, обвинувачений може вчиняти інше аналогічне кримінальне правопорушення чи продовжувати вчиняти кримінальне правопорушення у якому обвинувачується, враховуючи характер дій обвинуваченого, що свідчить про існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Оцінюючи вищевказані обставини, суд, також, приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, про те, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Також, судом враховується характер кримінального правопорушення, яке має високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої наслідками для суспільства та обороноздатності країни в цілому та практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

З урахуванням наведеного, доводи захисника про відсутність ризиків, є необґрунтованими, а суд доходить до висновку, що на теперішній час, не зникли ризики, які існували на час обрання обвинуваченому міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а саме, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Вказані ризики є обґрунтованими та виправдовують необхідність продовження відносно обвинуваченого строку тримання під вартою.

Зважаючи на суспільний інтерес, який превалює над принципом поваги до свободи обвинуваченого, суд вважає, що саме запобіжний захід у виді тримання під вартою забезпечить виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, а менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити уникнення встановлених судом ризиків і застосування саме такого запобіжного заходу буде виправданим з точки зору наявності відповідного суспільного інтересу, а отже не суперечитиме вимогам ст. 5 Конвенції та практиці ЄСПЛ.

З урахуванням вищенаведеного, суд вважає за необхідне продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 на 60 днів, без визначення застави.

Щодо призначення справи до судового розгляду, суд зазначає наступне.

У підготовчому судовому засіданні на обговорення учасників судового провадження було поставлене питання про підсудність даного кримінального провадження Центральному районному суду м. Дніпра.

У судовому засіданні прокурор вважала, що справа підсудна Центральному районному суду м. Дніпра.

Потерпілі просили вирішити це питання на розсуд суду.

Захисник вважала, що справа не підсудна Центральному районному суду м. Дніпра, оскільки злочини вчинені на території Шевченківського району м. Дніпра.

Обвинувачений підтримав позицію захисника.

Суд, заслухавши думки учасників кримінального провадження, дослідивши обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, приходить до наступного висновку.

Під час підготовчого судового засідання суд вирішує питання, передбачені ч. 3 ст. 314 КПК України.

Одним із рішень, які вправі ухвалити суд у підготовчому судовому засіданні, відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 314 КПК України, є рішення про направлення обвинувального акту до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження.

Відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 412 КПК України вказане питання підлягає першочерговому з`ясуванню, оскільки судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо порушено правило підсудності.

А відтак, всі інші питання, у тому числі щодо призначення обвинувального акту до судового розгляду, зупинення судового провадження, мають вирішуватися належним судом.

Положеннями ст. 32 КПК України, визначено, що кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення. У разі якщо було вчинено кілька кримінальних правопорушень, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено більш тяжке правопорушення, а якщо вони були однаковими за тяжкістю, - суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено останнє за часом кримінальне правопорушення. Якщо місце вчинення кримінального правопорушення встановити неможливо, кримінальне провадження здійснюється судом, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування.

Так, згідно обвинувального акту, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 361, ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 186, ч. 5 ст. 407 КК України.

Враховуючи те, що кримінальні правопорушення, передбачені ч. 4 ст. 186, ч. 5 ст. 407 КК України, є більш тяжкими та однаковими за тяжкістю, а тому, з урахуванням вимог ч. 1 ст. 32 КПК України, кримінальне провадження повинен здійснювати суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено останнє за часом кримінальне правопорушення.

Згідно обвинувального акту, кримінальним правопорушенням, вчиненим останнім за часом, є кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України.

Відповідно до формулювання обвинувачення за ч. 5 ст. 407 КК України, крім іншого зазначено, що 04.11.2025 солдат ОСОБА_6 був встановлений слідчим слідчого відділу Дніпровського районного управління поліції №1 ГУНП в Дніпропетровській області за адресою: м. Дніпро, (Шевченківський район м. Дніпра), внаслідок чого кримінальне правопорушення було припинено.

Відтак, суд вважає, що дане кримінальне правопорушення вчинено у Шевченківському районі м. Дніпра, а тому вказаний обвинувальний акт направлено до Центрального районного суду м. Дніпра з порушенням правил територіальної підсудності.

Аналізуючи вищенаведене, з метою недопущення порушення територіальної підсудності кримінального провадження, з урахуванням вимог ст.ст. 32, 34 КПК України, є достатні підстави для направлення обвинувального акту відносно ОСОБА_6 до Дніпровського апеляційного суду, для визначення підсудності.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 199, 331, 314-315 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора, задовольнити.

Продовжити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 361, ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 186, ч. 5 ст. 407 КК України, строк тримання під вартою на 60 днів, тобто по 03 квітня 2026 року, включно.

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000374 27.08.2025 року, відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 361, ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 186, ч. 5 ст. 407 КК України, направити до Дніпровського апеляційного суду, для визначення підсудності.

Ухвала в частині продовження строку тримання під вартою може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1