ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2026 року місто Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

прокурорів - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисників - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні за № 0006494 від 19.09.2018 року за обвинуваченням,

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Червоний Яр, Кілійського району, Одеської обл., громадянина України, неодруженого, офіційно непрацевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 23.04.2012 Кілійським районним судом Одеської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки,

- 04.10.2023 Залізничним районним судом м. Львов за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого, ч. 2 ст. 186 КК України,

безпосередньо після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив вирок про таке:

І. Формулювання обвинувачення, визнаного Судом доведеним

1. ОСОБА_10 обвинувачується в тому, що він 18.09.2018 приблизно о 20:50 годині перебував на території Привокзальної площі в м. Одесі, а саме їхав на велосипеді зі сторони вул. Средньофонтанської у бік Одеського залізничного вокзалу.

2. Перебуваючи біля центрального входу Одеського залізничного вокзалу:

ОСОБА_10 побачив групу осіб чоловічої статі у кількості п?ятьох осіб, які спілкувались між собою біля будівлі вокзалу. У цей час у ОСОБА_10 виник раптовий корисливий намір, спрямований на відкрите заволодіння чужим майном, а саме мобільним телефоном марки «Huawei Y7», який належить ОСОБА_11 .

Спостерігаючі за діями останніх, ОСОБА_10 заздалегідь обрав особу, відносно якої можливо безпечно для себе реалізувати свій злочинний умисел, а

саме ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який тримав в

своїй руці свій мобільний телефон марки «Huawei Y7», який ОСОБА_10 визначив об?єктом свого злочинного посягання.

3. Реалізуючи свій злочинний намір, який полягав у несподіваному для потерпілого ривку мобільного телефону, ОСОБА_10 побачив, як ОСОБА_12 , в ході бесіди із невстановленою досудовим розслідуванням особою передав останньому свій мобільний телефон.

4. У цей же час та у цьому ж місці, ОСОБА_10 вирішив скористатись ситуацією та раптово вирвати з рук невстановленої досудовим розслідуванням особи мобільний телефон ОСОБА_12 .

5. У подальшому, ОСОБА_10 , діючи із заздалегідь розробленим планом, направленим на відкрите заволодіння чужим майном, усвідомлюючи злочинний характер своїх дій, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, вчиняючи дії, спрямовані на відкрите викрадення чужого майна, під?їхав на велосипеді до невстановленої досудовим розслідуванням особи, після чого, перебуваючи на незначній відстані від нього, з метою особистої наживи, шляхом ривка, відкрито заволодів мобільним телефоном марки «Huawei Y7», IMEI 1: НОМЕР_1 ; IMEI 2: НОМЕР_2 , вартістю 2 800 гривень.

6. Разом із викраденим майном, перебуваючи на велосипеді, ОСОБА_10 покинув місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_12 матеріальний збиток на загальну суму 2800 гривень.

ІІ. Позиція обвинуваченого

7. Обвинувачений ОСОБА_10 допитаний у судовому засіданні, вину у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, погодившись з усіма фактичними обставинами справи та пояснив, що він дійсно вчинив інкриміновані йому дії.

ІІІ. Позиція потерпілого

8. Потерпілий ОСОБА_12 у судове засідання не з`явився, неодноразово належним чином повідомлявся про місце, час і дату судових засідань.

ІV. Оцінка суду

9. З`ясувавши думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити, та порядок їх дослідження, відповідно до частини третьої статті 349 Кримінального процесуального кодексу України Суд, 04.02.2026 змінив порядок дослідження доказів у справі та вважав за недоцільне досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, оскільки про таке не заперечують всі учасники судового провадження, які пояснили, що правильно розуміють зміст цих обставин, така їх позиція є добровільною, вони розуміють, що будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

10. Враховуючи показання обвинуваченого, приймаючи до уваги те, що фактичні обставини справи ніким не оспорюються, Суд вважає, що дії ОСОБА_10 правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 186 КК України відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно.

11. Вина ОСОБА_10 у скоєному доведена у повному обсязі.

V. Призначення покарання

12. Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_10 відповідно до статті 66 КК є щире каяття.

13. При цьому, Судом враховується, що щире каяття ОСОБА_10 проявилося в критичній оцінці ним свого діяння шляхом визнання вини.

14. Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_10 відповідно до статті 67 КК Суд не встановив.

15. Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_10 , Суд виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання та відповідно до статті 65 КК бере до уваги:

- ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, що згідно із статтею 12 КК є тяжким злочином;

- враховує наслідки та обставини вчиненого кримінального правопорушення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів протиправної діяльності);

- особу винного його вік, матеріальний та сімейний стан, стан здоров`я;

- наявність обставини, яка пом`якшує покарання та відсутність обставин, що обтяжують таке;

- те, що він має непогашену судимість за вчинення умисного злочину;

16. За таких обставин Суд доходить висновку, що відсутні підстави для обрання покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, але обираючи таке, є всі підстави обрати його не в межах максимальної санкції закону, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення і є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

17. Визначаючи покарання, яке має понести винний ОСОБА_10 за вчинене кримінальне правопорушення, Суд враховує наявність встановленої у цій справі обставини, що пом`якшує покарання винуватого. Відтак, суд дійшов висновку про призначення винному покарання в межах санкції ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років 10 місяців.

18. Суд вважає, що саме таке покарання є пропорційним, необхідним, достатнім і справедливим для виправлення винного та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень, у цьому випадку мета застосування кримінального покарання буде досягнута при призначенні ОСОБА_10 саме такого виду покарання.

19. Суд не вбачає правових підстав застосовувати приписи статті 75 КК в частині звільнення обвинуваченого ОСОБА_10 від відбування покарання, оскільки дані про особу обвинуваченого в сукупності з тяжкістю кримінального правопорушення та конкретними обставинами кримінального провадження, зокрема, вчинення кримінального правопорушення в період непогашеної судимості свідчить про неможливість його виправлення без відбування покарання, тому реалізація вказаних положень не сприятиме меті покарання.

20. При призначенні остаточного покарання обвинуваченому ОСОБА_10 суд вважає, що необхідно застосувати положення ч.4 ст.70 КК України, призначивши йому покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, із урахуванням виду та розміру покарання призначеного вироком Залізничного районного суду м. Львова від 04.10.2023 року у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років, застосувавши принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим, із призначенням остаточного виду та розміру покарання.

21. Водночас на підставі частини п`ятої статті 72 Кримінального кодексу України, Суд вважає за необхідне зарахувати ОСОБА_10 у строк відбування покарання відбуте покарання за вироком Залізничного районного суду м. Львова від 04.10.2023 року у вигляді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років та строк попереднього ув`язнення в період часу з 07.05.2025 по день набрання вироком законної сили із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

VI. Інші рішення, щодо питань, які вирішуються Судом при ухваленні вироку

22. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 05.03.2026 обраний ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 05.01.2026.

23. Відповідно до ст. 374 КПК України суд, при ухваленні вироку приймає, серед іншого, рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження, у тому числі рішення про запобіжний захід до набрання вироком законної сили.

24. У пунктах 46, 47 рішення у справі «Руслан Яковенко проти України», заява № 5425/11, рішення від 04 червня 2015 року, ЄСПЛ чітко розмежував підстави обмеження гарантій, встановлених ст. 5 Конвенції.

25. Суд зазначив, що попереднє ув`язнення в розумінні положень Конвенції закінчується зі встановленням вини та призначенням покарання судом першої інстанції.

26. Також Суд вказав, що підсудний вважається таким, що перебуває під вартою «після засудження компетентним судом» у розумінні підпункту «а» п. 1 ст. 5 Конвенції, з моменту оголошення вироку судом першої інстанції, навіть якщо він ще не набрав законної сили і його можна оскаржити. У зв`язку з цим, Суд дійшов висновку, що словосполучення «після засудження» не може тлумачитися як таке, що обмежується вироком, який набрав законної сили, оскільки це виключатиме випадки затримання під час судового засідання осіб, яких за результатами судового розгляду було засуджено і які на такий судовий розгляд з`явилися, ще будучи вільними, незалежно від доступних їм засобів юридичного захисту (див. рішення у справі «Вемгофф проти Німеччини» (Wemhoff v. Germany), від 27 червня 1968 року, С. 23, п. 9, Series А № 7).

27. За таких обставин, суд доходить висновку про необхідність залишити обвинуваченому ОСОБА_10 запобіжний захід у формі тримання під вартою без змін до набрання вироком законної сили.

28. Рішення про речові докази необхідно прийняти відповідно до статті 100 КПК.

Із цих підстав,

керуючись статтями 349, 368, 370-371, 373-374, 376, Кримінального процесуального кодексу України, Суд,

У Х В А Л И В :

1. ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим за частиною другою статті 186 Кримінального кодексу України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 10 (десять) місяців.

2. Згідно ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень призначити ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 покарання шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за вироком Залізничного районного суду м. Львова від 04.10.2023 року у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років більш суворим покаранням призначеним за цим вироком та остаточно призначити ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 10 (десять) місяців.

3. Початок строку відбуття покарання ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обчислювати з моменту набрання вироком законної сили.

4. На підставі частини п`ятої статті 72 Кримінального кодексу України, зарахувати ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у строк відбування покарання, відбуте покарання за вироком Залізничного районного суду м. Львова від 04.10.2023 року у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років та строк попереднього ув`язнення в період часу з 07.05.2025 по день набрання вироком законної сили із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

5. Електронний носій з фрагментом відеозапису камери спостереження формату «мр4», розміром 7,66 МБ під назвою «Video 14» - залишити в матеріалах кримінального провадження.

6. Мобільний телефон «Huawei Y7 модель ТРТ-LX1 IMEI № 1: НОМЕР_1 ; IMEI № 2: НОМЕР_2 , що переданий ОСОБА_12 згідно зберігальної розписки залишити останньому.

7. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» обраний ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до набрання вироком законної сили - залишити без змін.

Вирок, якщо інше не передбачено Кримінальним процесуальним кодексом України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок можуть бути подані апеляції до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1