КРОПИВНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ провадження 11-сс/4809/570/25 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Справа № 398/6918/24 Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
Категорія - ст. 309 КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.12.2025 року м. Кропивницький

Колегія суддів Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді у складі колегії суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар ОСОБА_5 ,

при участі:

прокурора ОСОБА_6 ,

адвокатки ОСОБА_7 ,

власника майна ОСОБА_8 ,

переглянула у відкритому судовому засіданні, у режимі відеоконференції, за апеляційною скаргою прокурора Петрівського відділу Олександрійської окружної прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_6 , ухвалу слідчого судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 07 листопада 2025 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання прокурора про арешт тимчасово вилученого майна

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 07 листопада 2025, відмовлено в задоволенні клопотання прокурора про арешт тимчасово вилученого майна.

Рішення слідчого судді мотивовано тим, що власником майна надана письмова інформація про те, що ноутбук «АсerExtensa 15», серійний номер NXEGYEY02W434047FC3400, графітового кольору та зарядний пристрій до нього були придбані 12.04.2025 року, та про те що системний блок персонального комп`ютера білого кольору зі склом з лівої сторони з написом «Gamemax» було зібрано з відповідних деталей в 2024 році, а рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області по справі №398/5976/23, яке міститься у кримінальному провадженні № 0000319 від 06.11.2024 року, датоване 20.10.2023 року. Крім того, згідно показів свідка ОСОБА_9 підробне судове рішення вона отримала на початку листопада 2023 року.

В апеляційній прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 07 листопада 2025 року, постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання прокурора про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000319 від 06.11.2024.

В обґрунтування своїх вимог зазначив, що під час дізнання встановлено, що до вчинення даного кримінального правопорушення може бути причетний адвокат ОСОБА_8 , шляхом монтажу з використанням комп`ютерної та копіювальної техніки. Проте слідчим суддею не взято до уваги те, що комп`ютерні файли, які мітять підроблене судове рішення можуть переноситися та зберігатися на різній електронно-обчислювальній техніці, у тому числі комп`ютерах та ноутбуках.

Для встановлення факту зберігання такого файлу на вилученій техніці чи його спростування необхідно провести комп`ютерно-технічну експертизу.В той же час, повернення зазначеного майна (предметів), вилучених під час обшуку, може призвести до їх знищення, втрати, пошкодження або інших наслідків, які можуть перешкодити встановлення об`єктивної істини.

Крім того, за результатами експертизи, у разі не встановлення на вилучених предметах інформації, що підтверджує факт виготовлення підробленого судового рішення, арештоване майно негайно буде повернуте власнику.

Вислухавши доповідача, думку прокурора, який підтримав вимоги апеляційної скарги та просив задовольнити її, думку володільця майна та його представника, які просили залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду без змін, дослідивши матеріали клопотання слідчого про накладення арешту на майно, зваживши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягаєзадоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається із матеріалів судового провадження, підрозділом дізнання РВП ГУНП в Кіровоградській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000319 від 06.11.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України.

09 жовтня 2025 року слідчим суддею Олександрійського районного суду винесено ухвалу про надання дозволу на проведення обшуку в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , яка на праві приватної власності належить ОСОБА_8 , з метою виявлення та вилучення документів, печаток, флеш носіїв, мобільних телефонів, смартфонів, планшетів, ноутбуків, персональних комп`ютерів, або інших технічних засобів, на яких можливе виготовлення документів в електронному вигляді, а також на яких можуть бути встановлені месенджери для створення текстових повідомлень та копіювальної техніки, що підтверджують факт вчинення даного кримінального правопорушення та мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні щодо осіб, які його вчинили.

На виконання вказаної ухвали 14.10.2025 в квартирі АДРЕСА_2 , яка на праві приватної власності належить ОСОБА_8 , проведено обшук, де виявлено та вилучено: системний блок персонального комп`ютера білого кольору зі склом з лівої сторони з написом «Gamemax»; ноутбук «Acer» Extensa15, серійний номер NXEGYEY02W434047FC3400, графітового кольору та зарядний пристрій до нього.

Постановою прокурора Петрівськоговідділу Олександрійської окружної прокуратури ОСОБА_6 від 15.10.2025 зазначене майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000319 від 06.11.2024.

Прокурор Петрівськоговідділу Олександрійської окружної прокуратури ОСОБА_6 подав до суду клопотання про арешт майна, яке вилучено під час обшуку, проведеного 14.10.2025 в квартирі АДРЕСА_2 .

Ухвалою слідчого судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 07 листопада 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання про арешт майна у кримінальному провадженні №0000319 від 06.11.2024.

Колегія суддів погоджується з таким висновком слідчого судді, з огляду на наступне.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно ч. 2 ст. 170 КПК Україниарешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За правилами ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до статті 100 КПК України, на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст. ст. 170-174 КПК України, та згідно ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, слідчий суддя, суд накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

Згідно із статтею 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Статтею 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другоїстатті 170 КПК України); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна, накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другоїстатті 170 КПК України); можливість спеціальної конфіскації (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другоїстатті 170 КПК України); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другоїстатті 170 КПК України); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

З матеріалів судового провадження убачається, що прокурором при зверненні до слідчого судді з клопотанням про арешт майна не у повній мірі дотримано вимоги вищевказаних норм.

Крім того, колегія суддів погоджується з тим, що визнана доведеною позиція сторони захисту з приводу необґрунтованості клопотання прокурора про арешт вилученого майна, оскільки на підтвердження своїх доводів власником майна надана письмова інформація про те, що ноутбук «АсerExtensa 15», серійний номер NXEGYEY02W434047FC3400, графітового кольору та зарядний пристрій до нього були придбані 12.04.2025 року, та про те що системний блок персонального комп`ютера білого кольору зі склом з лівої сторони з написом «Gamemax» було зібрано з відповідних деталей в 2024 році, а рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області по справі №398/5976/23, яке міститься у кримінальному провадженні № 0000319 від 06.11.2024 року, датоване 20.10.2023 року, що крім того зафіксовано в протоколі допиту свідка ОСОБА_9 яка пояснила, що приблизно на початку листопада 2023 року вона разом зі своїм чоловіком ОСОБА_10 приїхали на офіс до адвоката ОСОБА_8 м. Олександрію та отримали від останнього два примірники рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 20.10.2023 справа № 398/5976/23 провадження 2-о/398/4100/23 про визнання громадянина ОСОБА_10 недієздатним, встановлення над ним опіки та призначення опікуном ОСОБА_11 .. При цьому до суду її та ОСОБА_10 не викликали, документи, паперові та/або електронні судові повістки не надходили, участі в судових засіданнях вони не приймали. Допитаний в якості свідка ОСОБА_10 надав аналогічні покази. Дані покази свідків не спростовуються матеріалами клопотання, а навпаки наведені в його обґрунтуванні.

Відповідно ч. 1 ст. 173 КПК України, суд відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої 170 КПК України.

На переконання колегії суддів, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про недоведеність стороною обвинувачення того, що незастосування заборони у вигляді арешту майна може призвести до його зникнення, втрати або пошкодження або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, оскільки дане твердження прокурора належним чином необґрунтоване та невмотивоване.

Таким чином, арешт на вказане у клопотанні майно не може бути накладений за обставин, викладених в клопотанні прокурора про арешт майна та з метою, яка передбачена п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, а тому, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано відмовив у його задоволенні, позаяк клопотання прокурора має формальний характер та не обґрунтоване належним чином, в клопотанні та додатках до нього не наведено правових підстав для накладення арешту на зазначене у клопотанні майно.

Викладені в апеляційній скарзі прокурора доводи про те, що вказане майно є речовими доказами у кримінальному провадженні є необґрунтованими, оскільки матеріали клопотання не містять достатніх доказів на підтвердження вказаних обставин.

Інші зазначені в апеляційній скарзі прокурора доводи не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді.

Колегія суддів зауважує, що жодних відомостей на спростування встановлених слідчим судом обставин доводи апеляційної скарги не містять, а відтак апеляційна скарга є необґрунтованою та містить доводи, які є недоведеними та не можуть слугувати підставою для скасування ухвали слідчого судді.

Колегією судів не встановлено порушень слідчим суддею положень ст. ст. 170, 172-173 КПК України, які б слугували підставою для її скасування. Ухвала слідчого судді відповідає вимогам ч. 5 ст. 173, ст. 372 КПК України, та містить у собі підстави та мотиви прийнятого рішення.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що слідчим суддею рішення прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Керуючись ст. ст. 170, 376, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора Петрівського відділу Олександрійської окружної прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 07.11.2025 залишити без змін.

Ухвала Кропивницького апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4