Справа № 402/1562/25
У Х В А Л А

про продовження строку дії запобіжного заходу

"25" грудня 2025 р. м. Благовіщенське

Благовіщенський районний суд Кіровоградської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю прокурора ОСОБА_2 ,

захисників обвинувачених - адвокатів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

секретар судового засідання ОСОБА_8 ,

в ході проведення у залі суду у м. Благовіщенське підготовчого судового засідання по кримінальному провадженню №0000375 від 30.07.2025 року по обвинуваченню:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новоселиця, Ульяновського району, Кіровоградської області, з середньою спеціальною освітою, українця, громадянина України, місце проживання якого зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , одруженого, який має на утриманні двох дітей, який є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , який не має судимості та

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Грушка, Ульяновського району, Кіровоградської області, українця, громадянина України, з професійно технічною освітою, місце проживання якого зареєстроване за адресою: АДРЕСА_3 , тимчасово мешкає за адресою: АДРЕСА_4 , одруженого, який має на утриманні трьох дітей, не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 146 та частиною 3 статті 289 Кримінального кодексу України,

встановив:

Прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою на строк до 60 днів. На обґрунтування клопотання повідомив те, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 289 Кримінального кодексу України яке відноситься до особливо тяжких злочинів, покарання за вчинення якого передбачено безальтернативне покарання у вигляді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років.

Прокурор повідомив про наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України:

- знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, встановлення всіх обставин вчинення кримінального правопорушення,

- незаконно впливати на потерпілого ОСОБА_9 та на свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , з метою уникнення покарання, що йому загрожує в разі визначення його винуватим. Оскільки потерпілий ОСОБА_9 та свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , надали покази, які доводять причетність підозрюваного ОСОБА_6 до вчинення кримінальних правопорушень, водночас вказані особи проживають в Благовіщенській територіальній громаді з підозрюваним, з якими останній особисто знайомий, тому наявні достатні дані вважати, що ОСОБА_6 може здійснювати на них тиск та залякування з метою відмови від підтвердження наданих показів в суді або їх зміни, існують ризики передбачені п.3 ч.1 ст.177 КПК України;

- перешкоджати кримінальному провадженню ухиляючись від суду.

Обвинувачений та його захисник заперечили проти задоволення клопотання та просили змінити запобіжний захід на домашній арешт. На обґрунтування своєї позиції зазначили, що обвинувачений не має судимостей, не має наміру впливати на потерпілого та свідків.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши клопотання, суд дійшов такого висновку:

Суд зважає на те, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, пов`язаного з насильством та погрозою застосування насильства, що свідчить про ризики того, що знаходячись на волі обвинувачений зможе вчинити інші правопорушення, переховуватися від суду, перешкодити кримінальному провадженню іншим чином.

Судове слідство у справі ще не проводилось. Суд вважає слушною думку прокурора про те, що знаходячись на волі обвинувачений матиме змогу незаконно впливати на потерпілого та свідків.

Оцінивши усі вказані вище фактори у їх сукупності, суд дійшов переконання про відсутність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою та відповідно зміни запобіжного заходу обвинуваченому.

Так, особисте зобов`язання не може бути застосовано в зв`язку з тим, що цей запобіжний захід не відповідає тяжкості вчиненого злочину. Особиста порука не може бути застосована в силу того, що не встановлено осіб, які заслуговують на довіру та можуть поручитися за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, передбачених ст.194 КПК України і зобов`язуються за необхідності доставити його до суду. Крім того, обирати запобіжний захід відносно обвинуваченого - домашній арешт недоцільно з наступних підстав: так як дана міра передбачає собою заборону залишати житло цілодобово або у певний період, так як місце проживання ОСОБА_6 знаходиться поряд з населеним пунктом та на незначній відстані від місця проживання потерпілого та свідків.

При цьому суд враховує і практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, зокрема рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 року, тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи. Національні судові органи повинні розглядати всі обставини, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини.

Положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практика Європейського суду з прав людини, передбачають, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

У рішенні від 26.06.1991, справа «Лательє до Франції», зазначено, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу та є обґрунтованим.

Суд вважає обґрунтованою позицію прокурора, що більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою не зможе запобігти ризику, передбаченому пунктом 5 частини 1 статті 177 КПК України та забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків у ході судового розгляду кримінального провадження. На підтвердження такої позиції суду свідчать дані про особу обвинуваченого, відсутність місця праці, а також характер вчиненого ним кримінального правопорушення. Отже, обраний відносно обвинуваченого запобіжний захід у виді тримання під вартою за вказаних обставин, з урахуванням встановлених ризиків, на думку суду, не є надмірним та таким, що принижує його гідність у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Запобігти вказаним ризикам в разі непродовження строку запобіжного заходу тримання під вартою або при застосуванні іншого запобіжного заходу неможливо.

Зважаючи на обставини обвинувачення, суд не вважає, що твердження обвинуваченого про відсутність у нього наміру перешкоджати судовому слідству, впливаючи на потерпілого, свідків, переховування від суду є тими обставинами, що нейтралізують об`єктивні ризики ухилення обвинуваченого від суду, впливу на потерпілу, свідків, продовження злочинної діяльності.

Враховуючи вищевикладене, а також відсутність підстав вважати, що інші, менш суворі запобіжні заходи можуть забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, суд вважає необхідним продовжити раніше обраний запобіжний захід ОСОБА_6 у виді тримання під вартою в межах строків, встановлених статтею 197 КПК України.

Керуючись положеннями пункту 1) частини 4 статті 183 КПК України суд не визначає застави обвинуваченому, зважаючи на те, що ОСОБА_6 обвинувачується у злочині, пов`язаному із застосуванням насильства та погрозою його застосування.

На підставі викладеного та керуючись частиною 3 статті 31, статтями 177, 183, 184, 194, 197, 199, 316 331, 369, 370, 371, 372 Кримінального процесуального кодексу України, суд

постановив:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити обвинуваченому у кримінальному провадженні №0000375 від 30.07.2025 ОСОБА_6 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 22 лютого 2026 року включно.

Відмовити обвинуваченому та його захиснику у задоволенні їх клопотань про зміну запобіжного заходу обвинуваченому на домашній арешт.

Копію ухвали негайно направити до Державної установи "Кропивницький слідчий ізолятор" для виконання.

Ухвалу може бути оскаржено до Кропивницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1