У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2025 року м. Полтава

Слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Полтави ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві клопотання прокурора Полтавської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно в кримінальному провадженні № 0000078 від 12.09.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.364 КК України,

в с т а н о в и л а:

Прокурор звернувся до слідчого судді із клопотанням про арешт майна, в обґрунтування якого зазначив, що СВ Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 12.09.2025 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000078 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.364 КК України.

Установлено, що службові особи Комунального підприємства Полтавської обласної ради «ПОЛТАВАФАРМАЦІЯ» зловживаючи службовим становищем, умисно, з метою одержання неправомірної вигоди для себе, у 2022 році уклали договір оренди нерухомого майна, розташованого у с. Щербані Полтавського району Полтавської області, чим завдали істотної шкоди державним інтересам.

Так, 14 серпня 2025 року на поштову адресу офісу КП Полтавської обласної ради «Полтавафармація»: м. Полтава, вул. Шевченка, буд. 76 надійшов лист з повідомленням від ФОП ОСОБА_5 , з вимогою про повернення грошових коштів 296000 гривень. Разом із повідомленнями ФОП ОСОБА_5 надіслала копію договору оренди приміщення №06-22 від 01.06.2022 року, копії акту звірки по вказаному договору, та додаткові угоди № 1 та № 2 до вказаного договору. Договір укладений між орендарем КП Полтавської обласної ради «ПОЛТАВАФАРМАЦІЯ» в особі директора ОСОБА_6 та ФОП ОСОБА_5 , яка на даний час являється керуючою Полтавською центральною районною аптекою № 250 Філія Полтавського обласного комунального підприємства «Полтавафарм».

Предметом договору були нежитлові приміщення №, № 45, 46, 47, 48, 49, загальною площею 100,4 кв.м. розташовані в АДРЕСА_1 .

Також встановлено, що на підставі розпорядження голови обласної ради № 209 від 30.07.2024 ОСОБА_6 було увільнено із посади директора КП Полтавської обласної ради «Полтавафармація» та призначено виконуючим обов`язки ОСОБА_7 .

Таким чином, колишній директор КП Полтавської обласної ради «Полтавафармація» ОСОБА_6 , зловживаючи своїм службовим становищем, спільно з ОСОБА_5 , з метою заволодіння грошовими коштами КП Полтавської обласної ради «Полтавафармація», уклали фіктивний договір оренди приміщення, яке належало ОСОБА_6 на праві приватної власності.

06.11.2025 року на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду міста Полтави було проведено обшук приміщення квартири АДРЕСА_2 , в якому фактично проживає ОСОБА_6 , в ході якого було виявлено та вилучено: папку на 47 арк. із написом на ній: «Технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ОСОБА_6 , на ділянку, що за адресою: АДРЕСА_3 ».

Вказані речі та документи можуть бути використанні для встановлення істини по справі, та проведення відповідних експертних досліджень, спрямованих на встановлення збитків у вказаному кримінальному провадженні, а також винних осіб.

На даний час у кримінальному провадженні існує обґрунтована необхідність запобіганню можливості пошкодження, перетворення та відчуження майна, яке може бути реалізовано тільки шляхом накладення арешту на це майно.

Таким чином, з метою належного забезпечення збереження речових доказів, прокурор просить накласти арешт на майно, вилучене в ході обшуку 06.11.2025 року.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання, просив його задовольнити.

Власник майна ОСОБА_6 у судове засідання не з`явився, надіслав до суду заперечення на клопотання прокурора, в яких просив відмовити в задоволенні клопотання з таких підстав: вилучені документи не мають жодного (прямого чи опосередкованого) відношення до обставин кримінального провадження; вилучена папка з документами не була зазначена в ухвалі слідчого судді від 22.10.2025 року, якою було надано дозвіл на проведення обшуку. Вказав, що технічна документація із землеустрою також не має жодного відношення до предмета досудового розслідування. Це офіційна документація, що стосується приватної земельної ділянки ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_3 і не є носієм будь-яких доказів у межах даного кримінального провадження.

Представник власника майна - адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання з підстав, наведених у письмових запереченнях ОСОБА_6 .

Заслухавши доводи прокурора та заперечення представника власника майна, вивчивши клопотання та матеріали, якими воно обґрунтовується, слідчий суддя приходить до такого висновку.

Слідчим суддею установлено, що Полтавським РУП ГУНП в Полтавській області, за процесуального керівництва Полтавської окружної прокуратури Полтавської області, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000078 від 12.09.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.364 КК України.

В рамках даного кримінального провадження, ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Полтави від 22.10.2025 року було надано дозвіл на проведення обшуку у квартирі за адресою: АДРЕСА_4 , у якій фактично проживає ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою відшукання та вилучення оригіналів, в тому числі підроблених документів:

- договору оренди приміщення №06-22 від 01.06.2022 року, укладеного між директором КП Полтавської обласної ради «Полтавафармація» ОСОБА_6 та ТОВ ОСОБА_5 ;

- акту приймання передачі нежитлових приміщень за договором оренди №06-22 від 01.06.2022;

- додаткової угоди №1 від 20.06.2022 до договору оренди приміщення №06-22 від 01.06. 2022 року;

- акту звірки взаємних розрахунків від 31.05.2023;

- додаткової угоди №2 від 30.05.2023 до договору оренди приміщення №06-22 від 01.06. 2022 року;

- штампів та печаток які проставлялись на вищевказаних підроблених документах, комп`ютерної та оргтехніки, магнітних носіїв інформації, USB флеш-накопичувачів інформації;

- інших речей та документів, що можуть бути визнані доказами та мати значення для повного та об`єктивного встановлення обставин скоєння кримінального правопорушення.

На підставі цієї ухвали слідчого судді 06.11.2025 року в період часу з 07 год. 40 хв. до 08 год. 40 хв. прокурором Полтавської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 було проведено обшук у квартирі АДРЕСА_2 , за результатом якого було виявлено на вилучено папку на 47 арк. із написом на ній: «Технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ОСОБА_6 , на ділянку, що за адресою: АДРЕСА_3 ».

Постановою прокурора від 06.11.2025 року вилучене майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Щодо доводів власника майна ОСОБА_6 та його представника - адвоката ОСОБА_4 про невідповідність вилучених документів переліку тих, дозвіл на відшукання і вилучення яких був наданий ухвалою слідчого судді про дозвіл на проведення обшуку від 22.10.2025 року, слідчий суддя зазначає, що частиною 7 статті 236 КПК України передбачено, що при обшуку слідчий, прокурор має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення обшуканого житла чи іншого володіння особи чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Тобто, положеннями КПК України передбачене право прокурора тимчасово вилучати речі та документи, які мають значення для кримінального провадження, дозволу на відшукання та вилучення яких не було прямо надано ухвалою слідчого судді про дозвіл на проведення обшуку. У такому випадку це майно набуває статусу тимчасово вилученого до вирішення питання, зокрема про арешт майна або його повернення.

Арештом майна у відповідності до положень ч.1 ст.170 КПК України є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом скоєння кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.

Згідно з ч.1 ст.173 КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Відповідно до п.п.1, 2, 5 і 6 ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

За правилами ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Речовим доказом у розумінні положень ст.98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Системний аналіз норм КПК України та практики Європейського суду з прав людини свідчить про те, що КПК України оперує поняттями, які відповідають декільком різним стандартам доказування (переконання): стандарт «обґрунтованої підозри», переконання (доведення) «поза розумним сумнівом» та стандарти «достатніх підстав (доказів)» тощо. Стандарти «достатніх підстав (доказів)» використовуються в широкому колі різноманітних ситуацій, що виникають в ході кримінального провадження, тому вони не є сталими, а залежать від конкретної ситуації, цілі прийняття тих чи інших рішень (вчинення дій) та їх правових наслідків. Вони застосовуються як для прийняття процесуальних рішень слідчими суддями (судом) (ст.ст.157, 163, ч.5 ст.234, 260 КПК України та інші), так і слідчими, прокурорами (ст.ст.134, 271, 276 КПК України та інші).

Таким чином, арешт майна на підставі п.1 ч.2 ст.170 КПК України, тобто з метою забезпечення збереження речових доказів, передбачає дотримання стандарту «достатніх підстав» вважати, що майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Стандарт «достатніх підстав (доказів)» для цілей арешту з метою забезпечення збереження речових доказів передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують певну річ з кримінальним правопорушенням (демонструють можливу приналежність до його вчинення в якості знаряддя або матеріального об`єкту, що містить певне відображення або інформацію про злочин), тобто наділяють її саму можливістю виконувати функцію доказу в кримінальному провадженні, і вони є достатніми, щоб виправдати її тимчасове обтяження у вигляді арешту для можливого використання в процесі доказування стороною обвинувачення у подальшому.

Наведеного вище стандарту прокурором дотримано.

Окрім того, до завдань слідчого судді/суду на цьому етапі провадження не належить оцінювати наскільки повно органом досудового розслідування зібрано докази, що стосуються зазначеного вище кримінального провадження. Його завдання полягає в тому, щоб на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що надані слідчому судді/суду матеріали є достатніми для застосування в рамках кримінального провадження заходів його забезпечення, та не має права вирішувати ті питання, які вирішує суд під час розгляду по суті, а саме питання, пов`язані з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення.

Аналізуючи матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до висновку, що прокурором доведено, що вилучена в ході обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 , в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , папка на 47 арк. із написом на ній: «Технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ОСОБА_6 , на ділянку, що за адресою: м. Полтава, вул. Низова, 14» є доказом злочину та відповідає критеріям речових доказів, зазначеним у статті 98 КПК України, оскільки може містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Крім того, за твердженнями прокурора ці речі та документи необхідні органу досудового розслідування для проведення експертних досліджень, спрямованих на встановлення збитків у даному кримінальному провадженні.

Застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту надасть можливість провести із вказаним майном необхідні органу досудового розслідування слідчі та процесуальні дії, експертні дослідження. Висновки, сформульовані за результатами виконання таких процесуальних дій слугуватимуть доказами у справі.

Вказане майно підлягає арешту, так як не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню.

На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України прокурор довів необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.

На підставі викладеного, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав для арешту, вказаного в клопотанні сторони обвинувачення майна, враховує можливість використання його як доказу у зазначеному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а тому клопотання про арешт майна підлягає задоволенню.

При цьому накладення арешту на майно не є припиненням або позбавленням права власності на нього. Такий захід є лише тимчасовим обмеженням права власності.

Слідчий суддя роз`яснює, що відповідно до положень ч.1 ст.174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Керуючись ст.ст.98, 131, 132, 170, 173, 372 КПК України, слідчий суддя,

у х в а л и л а:

Клопотання прокурора - задовольнити.

Накласти арешт на вилучену в ході проведення 06.11.2025 року обшуку квартири АДРЕСА_2 , в якій фактично проживає ОСОБА_6 , папку на 47 арк. із написом на ній: «Технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ОСОБА_6 , на ділянку, що за адресою: АДРЕСА_3 » - до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку.

Ухвала підлягає негайному виконанню та може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 13 листопада 2025 року о 13 годині.

Слідчий суддя ОСОБА_1