Справа № 591/9805/24
Провадження № 1-кп/591/352/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2025 року м. Суми

Зарічний районний суд м.Суми у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в місті Суми об`єднане кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Білопілля, Сумської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 03.09.2019 Зарічним районним судом м. Суми за ч. 2 ст. 187, ч. 4 ст. 296 КК України до 3 років позбавлення волі без конфіскації майна; 22.09.2020 Зарічним районним судом м. Суми за ч. 2 ст.186, ст. 69, ч. 4 ст. 70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 16.12.2022 по відбуттю строку покарання,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 361 КК України,

учасники кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинувачений ОСОБА_3

захисник ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и в:

Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в України» від 24.02.2022 № 2102-IX (зі змінами) з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року по теперішній час в Україні діє воєнний стан.

ОСОБА_3 , будучи раніше судимим за кримінальні правопорушення проти власності, 03.09.2024 у період часу з 14.00 до 16.00 год. ОСОБА_3 , перебуваючи на території домогосподарства ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно, таємно, з метою особистого збагачення, повторно в період дії воєнного стану взяв з крильця будинку мобільний телефон марки "Vivo V21е", чорного кольору, imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 , належний потерпілому, та поклавши до кишені, утримуючи викрадене при собі, залишив територію домоволодіння, спричинивши матеріального збитку відповідно до висновку експерта №СЕ-19/119-24/14194-ТВ від 16.09.2024 на суму 4957 грн. Викраденим майном ОСОБА_3 розпорядився на власний розсуд.

Крім того 23.04.2025, перебуваючи в домоволодінні за адресою: АДРЕСА_3 , шляхом зловживання довірою потерпілої ОСОБА_8 незаконно заволодів її мобільним телефоном марки Redmi 8 з IMEI1: НОМЕР_3 та IMEI2: НОМЕР_4 з абонентським номером НОМЕР_5 та в подальшому зник у невідомому напрямку.

Кримінальне провадження в частині кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, 30.05.2025 слідчим закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Згідно із ст. 1 Закону України «Про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах» інформаційна (автоматизована) система - організаційно-технічна система, в якій реалізується технологія обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів; володілець інформації - фізична або юридична особа, якій належать права на інформацію; доступ до інформації в системі - отримання користувачем можливості обробляти інформацію в системі, тощо.

Відповідно до абзацу 4 Закону України «Про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах» порядок доступу до інформації, перелік користувачів та їх повноваження стосовно цієї інформації визначаються володільцем інформації.

24.04.2025 о 07 год 09 хв ОСОБА_3 , перебуваючи за місцем проживання своєї знайомої ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 , умисно, діючи з корисливих мотивів, реалізуючи раптово виниклий єдиний умисел, направлений на несанкціоноване втручання в роботу інформаційних (автоматизованих) систем, а саме застосунку «Приват-24», призначеного для дистанційного керування банківськими рахунками, права на який належать АТ КБ «Приватбанк», яка згідно з ч. 1 ст. 62 Закону України «Про банки і банківську діяльність» є такою, що становить банківську таємницю, з метою подальшого вчинення таємного викрадення чужого майна, діючи в порушення вимог Закону України «Про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах», маючи у розпорядженні засіб вчинення злочину, а саме мобільний телефон потерпілої ОСОБА_8 , отриманий шахрайським шляхом, Redmi 8 з IMEI1: НОМЕР_3 та IMEI2: НОМЕР_4 раніше встановленим на нього застосунком «Приват-24», а також оригінал sim-карти оператора мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ Україна», якій відповідає абонентський номер НОМЕР_5 , належний ОСОБА_8 , що використовувався останньою як логін доступу (фінансовий номер телефону) у застосунку «Приват-24» до відкритого на ім`я останнього банківського рахунку в АТ КБ «Приватбанк», зокрема НОМЕР_6 , якому відповідає банківська картка № НОМЕР_7 , діючи без відома та згоди останньої, здійснив несанкціоноване втручання в її роботу як інформаційної (автоматизованої) системи, що виразилось у верифікації його особи як ОСОБА_8 , шляхом обміну ідентифікаційними даними з вищезгаданою банківською установою засобами фінансового номеру телефону.

Таким чином, ОСОБА_3 здійснив несанкціоноване втручання в роботу інформаційної (автоматизованої) системи «Приват-24», призначеної для дистанційного керування банківськими рахунками та отримав доступ до особистого кабінету ОСОБА_8 та розміщеної в ньому інформації.

Крім того, продовжуючи свою протиправну діяльність, 24.04.2025 приблизно 07 год 10 хв ОСОБА_3 , в період дії військового стану, з корисливих мотивів та єдиним умислом перебуваючи за місцем проживання своєї знайомої ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 , маючи вільний доступ до системи «Приват24», призначеної для дистанційного керування банківськими рахунками АТ КБ «ПриватБанк» відкритих на ім`я ОСОБА_8 , таємно від оточуючих здійснив переказ грошових коштів потерпілої в сумі 17350 грн. з її банківської картки «Універсальна» АТ КБ «ПРИВАТБАНК» № НОМЕР_7 на її банківську картку «Для виплат» АТ КБ «ПРИВАТБАНК» № НОМЕР_8 .

В подальшому 24.04.2025 в період часу з 07 год 19 хв по 11 год 30 хв, маючи вільний доступ до її банківського рахунку до банківської картки ОСОБА_8 «Для виплат» АТ КБ «ПРИВАТБАН» № НОМЕР_8 , перебуваючи за місцем проживання своєї знайомої ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 , , таємно викрав грошові кошти в сумі 17149,72 грн., що належать ОСОБА_8 шляхом їх переведення з її банківської картки АТ КБ «ПРИВАТБАНК» № НОМЕР_8 на інші рахунки, зокрема: 1) о 07 год 19 хв 24.04.2025 грошові кошти в сумі 10050 грн. на банківську картку АТ «Пумб» № НОМЕР_9 ; 2) о 07 год 46 хв 24.04.2025 грошові кошти в сумі 42 грн. шляхом поповнення абонентського номеру НОМЕР_10 ; 3) о 07 год 47 хв 24.04.2025 грошові кошти в сумі 42 грн. шляхом поповнення абонентського номеру НОМЕР_11 ; 4) о 07 год 54 хв 24.04.2025 грошові кошти в сумі 753 грн. на банківську картку АТ «Пумб» № НОМЕР_12 ; 5) о 08 год 31 хв 24.04.2025 грошові кошти в сумі 510 грн. на банківську картку АТ «Пумб» № НОМЕР_13 ; 6) о 09 год 30 хв 24.04.2025 грошові кошти в сумі 1732,62 грн. на банківську картку АТ «Пумб» № НОМЕР_14 ;7) о 11 год 30 хв 24.04.2025 грошові кошти в сумі 4020,10 грн. на банківську картку АТ КБ «ПРИВАТБАНК» № НОМЕР_15 .

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 361 КК України, визнав повністю, щиро розкаявся, підтвердив обставини вчинення ним кримінального правопорушення, зазначивши час, місце, спосіб і мету його вчинення. Зокрема пояснив, що 03.09.2024 у період часу з 14.00 до 16.00 год., перебуваючи на території домогосподарства ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_2 , викрав у потерпілого телефон, який лежав на ганку, та в подальшому за допомогою знайомих здав його у ломбард, а виручені кошти витратив на власні потреби. Крім того повідомив, що в нього є бабуся ОСОБА_8 , яка проживає в с.Миколаївка, Сумського району. 23.04.2025, перебуваючи в с. Миколаївка, у будинку бабусі, він під приводом необхідності зателефонувати взяв у ОСОБА_8 її телефон, який не повернув та поїхав з ним у м. Суми. 24.04.2025, перебуваючи в м.Суми у квартирі ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 він змінив пароль в додатку «Приват24», який був встановлений на телефон ОСОБА_8 , після чого перерахував кошти в сумі 17 149, 72 грн. на свої рахунки та рахунки ОСОБА_9 .

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники судового провадження не оспорювали обставини справи в частині вчинення кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 361 КК України, щодо майна потерпілої ОСОБА_8 і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їхньої позиції. Заслухавши думку учасників судового провадження та роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України, суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню за вказаними епізодами, обмежився показаннями обвинуваченого, дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують його особу, визначивши відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

По епізоду вчинення крадіжки телефону у потерпілого ОСОБА_7 суд, дослідивши докази сторони обвинувачення, та, оцінивши кожен з таких доказів з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку, що цими доказами підтверджуються обставини, зазначені в обвинувальному акті.

Так, допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 повідомив, що знайомий з обвинуваченим, але має проблеми з пам`яттю через хворобу. Весною 2024 його знайомий ОСОБА_11 попросив закласти телефон у ломбарді, оскільки у власника телефону не було документів. Вони разом з власником телефону заходили до ломбарду і він під свої документи здавав телефон, за який у ломбарді дали більше 3000 грн, які він віддав власнику телефону. В судовому засіданні свідок не впізнав ОСОБА_3 як особу, яка була з ним біля ломбарду, посилаючись на те, що обвинувачений зараз виглядає інакше, ніж рік тому.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 пояснив, що вперше зустрів ОСОБА_3 того дня, коли він разом з ОСОБА_13 прийшов до нього, бо їм потрібно було закласти телефон, але у них не було документів. ОСОБА_12 зв`язався з ОСОБА_10 , який мав документи, і вони вирушили до ломбарду. ОСОБА_12 залишався біля ломбарду з ОСОБА_9, тоді як ОСОБА_3 та ОСОБА_10 зайшли всередину. ОСОБА_12 не бачив телефон і не знає за скільки коштів ОСОБА_3 та ОСОБА_14 отримали за телефон в ломбарді.

Дослідженими в судовому засіданні документами та висновками експертиз, зокрема:

З форми виводу №175448910 Сумського РУП від 03.09.2024 та проколу прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 03.09.2024 вбачається, що ОСОБА_7 звернувся до Сумського РУП за фактом крадіжки мобільного телефону "Vivo V21е" з його будинку.

Згідно із висновком товарознавчої експертизи №СЕ-19/119-24/14194-ТВ від 16.09.2024 ринкова вартість викраденого у ОСОБА_7 мобільного телефону "Vivo V21е" становить 4957 грн.

Відповідно до проколу пред`явлення особи для пізнання за фотокартками від 24.09.2025 свідок ОСОБА_15 впізнала ОСОБА_16 , з яким вони спільно вживали спиртні напої 03.09.2024 у будинку потерпілого ОСОБА_7 .

Згідно із проколом пред`явлення особи для пізнання за фотокартками від 24.09.2025 свідок ОСОБА_12 впізнав ОСОБА_16 , який просив у нього допомогти здати мобільний телефон у ломбард.

Як вбачається з протоколу проведення слідчого експерименту від 26.09.2024, проведеного з підозрюваним, ОСОБА_3 детально пояснив та показав, як він 03.09.2024, перебуваючи в домогосподарстві ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_2 , викрав у потерпілого мобільний телефон, який в подальшому здав у ломбард.

Відповідно до договору фінансового кредиту та застави від 05.09.2024 ОСОБА_10 уклав договір ломбардного кредиту і застави з ПТ «Ломбард «Перший» ТОВ «Мікрофінанс» і компанія», відповідно до якого отримав кошти в сумі 3600 грн., та передав у заставу мобільний телефон "Vivo V21е", який згідно відповіді представника фінансової установи в подальшому було звернуто стягнення.

Таким чином, суд вважає, що вище вказаними доказами у сукупності вина обвинуваченого ОСОБА_3 доведена в повному обсязі та його дії слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 361 КК України, так як він здійснив несанкціоноване втручання в роботу інформаційної (автоматизованої) системи «Приват-24», призначеної для дистанційного керування банківськими рахунками, за ч.4 ст. 185 КК України, оскільки він таємно, повторно, в умовах воєнного стану, викрав чуже майно, а саме грошові кошти потерпілої ОСОБА_8 у сумі 17350 грн. та за ч.4 ст. 185 КК України, так як він таємно, повторно, в умовах воєнного стану, викрав чуже майно, а саме мобільний телефон марки "Vivo V21е" вартістю 4957 грн. який належить потерпілому ОСОБА_7 .

У відповідності до ч. 1 ст. 65 КК України суд призначає покарання в межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, зважаючи на ступінь його тяжкості, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, а також відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу.

Визначаючи вид і міру покарання обвинуваченому, суд враховує, що згідно зі ст. 12 КК України скоєні ОСОБА_3 кримінальні правопорушення відносяться до категорії, проступків та тяжких злочинів.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, повне відшкодування матеріальної шкоди потерпілим.

Обставинами, що обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України, суд визнає вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку та з якою винний перебуває у сімейних відносинах.

Також суд враховує особу обвинуваченого, неодружений, на обліку у лікаря-психіатра та нарколога не перебуває, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, відшкодування матеріальної шкоди завданої потерпілим та часткове відшкодування моральної шкоди.

Частина друга ст. 65 КК України передбачає, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Враховуючи сукупність зазначених обставин, суд приходить до висновку, що покарання обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити в межах санкцій, передбачених за ч. 1 ст. 182 КК України - у виді обмеження волі.

Водночас, врахувавши наявність кількох пом`якшуючих покарання обставин, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого, його поведінку під час досудового розслідування та судового розгляду, спрямовану на залагодження своєї провини, повного відшкодування матеріальної шкоди, потерпілим, суд вважає за необхідне призначити покарання за ч.4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі нижче від найнижчої межі, застереженої у відповідній санкції, згідно вимог ст. 69 КК України, що відповідатиме в достатній мірі досягненню мети провадження.

Відповідно до ч.1 ст. 70 КК України за сукупності кримінальних правопорушень, визначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі.

Крім того, потерпілим ОСОБА_7 було заявлено цивільний позов до ОСОБА_3 про стягнення з останнього на його користь матеріальної шкоди та моральної шкоди 16100 грн.

Обвинувачений ОСОБА_3 позов ОСОБА_7 визнав в повному обсязі і повідомив, що відшкодував потерпілому кошти в сумі 9600 грн, на підтвердження чого захисником обвинуваченого надано копії платіжних документів.

Суд, вислухавши учасників процесу, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню за заподіяну моральну шкоду в сумі 6500 грн., оскільки згідно з положеннями ст. 23, ч.1 ст. 1166, ст. 1167 ЦК України ОСОБА_7 внаслідок вчинення злочину заподіяно матеріальну шкоду в сумі 4957 грн. та моральну шкоду, обвинувачений не заперечував обставин обвинувального акту, визнав позов в повному обсязі та відшкодував потерпілому 4957 грн. в рахунок погашення матеріальної шкоди та 4643 грн. в рахунок погашення моральної шкоди.

Долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати слід стягнути з обвинуваченого відповідно до ст.ст. 118, 124 КПК.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, до вступу вироку у законну силу залишити без змін.

Керуючись ст. 369-371, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому йому обвинуваченні за ч.4 ст. 185 та ч.1 ст. 361 КК України і призначити йому за покарання:

-за ч.4 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 69 КК України - у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки 6 (шість) місяців;

-за ч. 1 ст. 361 КК України - у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити покарання ОСОБА_3 у виді 2 (двох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з 24.04.2025.

Зарахувати ОСОБА_3 у строк відбуття покарання термін його попереднього ув`язнення в період з 24.04.2025 по день набрання вироком суду законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 до вступу вироку суду в законну силу залишити тримання під вартою, але не більше ніж до 18.01.2026.

Цивільний позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 заподіяну моральну шкоду в сумі 4643 грн.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Зарічний районний суд м.Суми протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1