Справа № 487/9234/25
Провадження № 1-кс/487/5412/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.12.2025 року м. Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Миколаєва клопотання заступника керівника Херсонської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південно регіону ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0002627 від 27.11.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України про арешт майна

встановив:

08.12.2025 заступник керівника Херсонської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південно регіону ОСОБА_3 в рамках здійснення досудового розслідування у кримінальному проваджені №0002627, звернувся до слідчого судді з клопотанням, в якому просив накласти арешт транспортний засіб автомобіль MAZDA 3, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2006 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , з позбавленням права на відчуження, розпорядження та користування.

Вимоги клопотання обґрунтовує тим, що зазначене вище майно є речовим доказом у даному кримінальному провадженні, оскільки відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, зберегло на собі сліди кримінального правопорушення та містить відомості, які використовуються як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у зв`язку з чим, на підставі ст. 170 КПК України на вилучене майно необхідно накласти арешт.

Прокурор до судового засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, клопотання підтримав, просив про його задоволення.

На підставі ст. 172 КПК України, клопотання розглянуто без участі власника майна.

Дослідивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, слідчий суддя дійшов до такого висновку.

Із матеріалів клопотання вбачається, що в проваджені Другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Херсоні) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі перебуває кримінальне провадження №0002627 від 27.11.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 27.11.2025 близько 18 год. 15 хв. водій автомобіля MAZDA 3, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рухаючись по автодорозі М-14 «Одеса-Мелітополь-Новоазовськ», проїжджаючи в районі 206 км. + 300 м., під час об`їзду небезпеки для руху у вигляді пішохода ОСОБА_5 , який перебував на проїзній частині поза межами пішохідного переходу, не впорався з керуванням, виїхав за межі проїзної частини на праве узбіччя по напрямку свого руху, де здійснив зіткнення з нерухомою перешкодою у вигляді бетонного блоку внаслідок чого відбулося перекидання транспортного засобу.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди водію ОСОБА_4 та пасажирам автомобіля MAZDA 3, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , спричинено тілесні ушкодження та останні були госпіталізовані до КНП «Херсонська обласна клінічна лікарня» Херсонської обласної ради.

В подальшому ОСОБА_8 внаслідок спричинених їй тілесних ушкоджень, померла в закладі охорони здоров`я.

27.11.2025 в ході огляду місця події (дорожньо-транспортної пригоди) було виявлено та вилучено автомобіль MAZDA 3, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2006 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , який в подальшому був переданий ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на відповідальне зберігання, для його зберігання за адресою: Херсонська область, Херсонський район, село Киселівка, вулиця Комарова, 32.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , власником автомобіля MAZDA 3, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2006 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , є ОСОБА_9 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Проведеним оглядом встановлено, що на автомобілі MAZDA 3, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2006 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , наявні пошкодження, сліди деформації, характерні для дорожньо-транспортної події, що безпосередньо містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

27.11.2025 постановою слідчого зазначений транспортний засіб було визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0002627 від 27.11.2025, у зв`язку із відповідністю критерію, встановленому ст. 98 КПК України.

У зв`язку з викладеним в органу досудового розслідування виникла необхідність в арешті вилученого майна, яке є речовим доказом та має суттєве значення для встановлення обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Частиною 1 ст. 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до положень п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Частиною 3 ст. 170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього кодексу.

Згідно із положеннями ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Вимогами ст. 173 КПК України встановлено, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Так прокурором доведено, що майно, вилучене під час огляду місця події, зберегло на собі сліди кримінального правопорушення та може бути використано у якості доказів у кримінальному провадженні, а також доведено необхідність такого арешту та наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Незастосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту може мати наслідком перешкоджання кримінальному провадженню та встановленню істини у ньому, шляхом знищення чи зміни вказаного майна.

Таке обмеження права власності є розумним та співрозмірним із завданням кримінального провадження.

Вказане у своїй сукупності свідчить про обґрунтованість клопотання та наявність достатніх підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна.

З урахування викладеного, слідчий суддя дійшов до висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 98, 131-132, 167, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання заступника керівника Херсонської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південно регіону ОСОБА_3 задовольнити.

Накласти арешт на транспортний засіб автомобіль MAZDA 3, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2006 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , з позбавленням права на відчуження, розпорядження та користування.

Ухвала підлягає негайному виконанню, яке доручити заступнику керівника Херсонської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південно регіону ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1