ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 679/513/24

Провадження № 11-кп/820/554/25

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7 захисника ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Хмельницькому в режимі відеоконференції апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Нетішинського міського суду Хмельницької області від 28 травня 2025 року у кримінальному провадженні № 0002010, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25 жовтня 2023 року, яким ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Нетішин Хмельницької області, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.4 ст.190, ч.1 ст.357, ч.1 ст.361 КК України,та

В С Т А Н О В И Л А :

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення та встановлені судом обставини

Вироком Нетішинського міського суду Хмельницької області від 28 травня 2025 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.4 ст.190, ч.1 ст.357, ч.1 ст.361 КК України, і та призначено йому покарання:

- за ч. 1 ст. 357 КК України у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік;

- за ч. 1 ст. 361 КК України - обмеження волі строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців;

- за ч.4 ст.185 КК України - позбавлення волі строком на 5 (п?ять) років 6 (шість) місяців;

- за ч. 4 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворих покарань більш суворим призначено ОСОБА_7 остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у виді позбавлення волі строком на 5 (п?ять) років 6 (шість) місяців.

Закрито кримінальне провадження в частині обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, на підставі п.41 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Вирок Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 02.11.2023 стосовно ОСОБА_7 за ч.1 ст.309 КК України та вирок Нетішинського міського суду Хмельницької області від 23.11.2023 стосовно ОСОБА_7 за ч.1 ст.190 КК України ухвалено виконувати самостійно.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 ухвалено обчислювати з дня набрання вироком законної сили, зарахувавши у нього строк попереднього ув`язнення обвинуваченого з 29.02.2024 по 17.10.2024 включно.

Застосований до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді застави - залишено до набрання вироком законної сили.

Після набрання вироком законної сили внесену суму застави в розмірі 60560 (шістдесяти тисяч п`ятисот шістдесяти) гривень - повернути заставодавцю ОСОБА_9 .

Скасовано арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 28.12.2023 на визнані речовими доказами у справі телефон марки «Samsung» моделі «A505FN/DS» (IMEI-1: НОМЕР_1 ; S/N: НОМЕР_2 ) та сім-картку оператора ПрАТ «Київстар» із серійним номером НОМЕР_3 із номером телефону НОМЕР_4 , що належать потерпілій ОСОБА_10 .

Стягнуто з ОСОБА_7 витрати на залучення експерта в розмірі 1514,56 грн. (однієї тисячі п`ятисот чотирнадцяти гривень п`ятдесяти шести копійок) на користь держави.

Питання речових доказів вирішено в порядку ст. 100 КПК України.

Відповідно до вироку суду, (епізод №1) 17 жовтня 2023 року близько 22:00 год. ОСОБА_7 , прийшов до місця проживання свого знайомого ОСОБА_11 за адресою: АДРЕСА_2 , який проживає за вказаною адресою спільно зі ОСОБА_10 .

Під час спілкування зі ОСОБА_11 у ОСОБА_7 , якому було достовірно відомо, що у ОСОБА_11 у користуванні є мобільний телефон марки «Samsung» моделі «A505FN/DS», що на праві приватної власності належить ОСОБА_10 , раптово виник злочинний умисел, спрямований на заволодіння вказаним мобільним телефоном шляхом зловживання довірою.

Реалізуючи зазначений злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, використовуючи довірчі дружні стосунки, що склалися між ним та ОСОБА_11 , діючи умисно, незаконно, протиправно, з корисливих мотивів, повторно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, не маючи на меті повернути мобільний телефон власнику, зловживаючи довірою, під вигаданим приводом нібито термінової потреби у переводі та знятті грошових коштів, ОСОБА_7 звернувся до сина потерпілої ОСОБА_11 з проханням надати йому у тимчасове користування вищевказаний мобільний телефон марки «Samsung» моделі «A505FN/DS» (IMEI 1: НОМЕР_1 ; S/N: НОМЕР_2 ) у справному стані вартістю 2183,33 грн. із сім-карткою оператора мобільного зв?язку ПрАТ «Київстар» із серійним номером НОМЕР_3 вартістю 20 грн., на що останній, будучи помилково впевнений у сумлінності дій ОСОБА_7 , надав свою згоду і добровільно передав належний потерпілій ОСОБА_10 мобільний телефон, всередині якого знаходилася сім-картка, та повідомив графічний код розблокування мобільного телефону.

Отримавши вказаний мобільний телефон марки «Samsung» моделі «A505FN/DS», ОСОБА_7 , продовжуючи зловживати довірою ОСОБА_11 , зобов?язався повернути цей телефон, після чого повідомив, що відійде з мобільним телефоном до найближчого банкомату, щоб зняти за допомогою нього грошові кошти, однак після отримання мобільного телефону ОСОБА_7 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, мобільний телефон ОСОБА_11 не повернув та розпорядився ним на власний розсуд.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_7 заподіяв потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 2203,33 грн.

Крім того, (епізод № 2) 17 жовтня 2023 року приблизно 22:00 год. ОСОБА_7 прийшов до місця проживання свого знайомого ОСОБА_11 за адресою: АДРЕСА_2 , який проживає за вказаною адресою спільно зі ОСОБА_10 .

Під час спілкування зі ОСОБА_11 у ОСОБА_7 , якому було достовірно відомо, що в користуванні у ОСОБА_11 є пенсійна банківська картка АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_5 , видана на ім`я ОСОБА_10 , що на праві приватної власності належить останній, раптово виник злочинний умисел, спрямований на заволодіння шахрайським шляхом банківською карткою АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_5 , що є різновидом офіційного документа.

Реалізуючи зазначений злочинний умисел, спрямований на заволодіння банківською карткою АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_5 , використовуючи довірчі дружні стосунки, що склалися між ним та ОСОБА_11 , діючи умисно, незаконно, протиправно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, не маючи на меті повернути банківську картку, зловживаючи його довірою, під вигаданим приводом нібито термінової потреби у переводі та знятті грошових коштів, ОСОБА_7 звернувся до сина потерпілої ОСОБА_10 - ОСОБА_11 з проханням надати йому у тимчасове користування вищевказану банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_5 , яка є різновидом офіційного документа відповідно до ст.1 Закону України «Про інформацію» від 02.10.1992 та п.п. 1.4, 1.14, 1.27, 1.31 ст.1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» від 05.04.2000, на що ОСОБА_11 , будучи помилково впевнений у сумлінності дій ОСОБА_7 , надав свою згоду і добровільно передав останньому належну потерпілій ОСОБА_10 банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_5 та повідомив цифровий код доступу до банківської картки.

Отримавши вказану банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_5 , що належить потерпілій ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , продовжуючи зловживати довірою ОСОБА_11 , зобов?язався повернути цю картку, після чого повідомив, що відійде з банківською карткою до найближчого банкомата, щоб зняти за допомогою неї грошові кошти, однак після отримання банківської картки ОСОБА_7 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, банківську картку ОСОБА_11 не повернув та розпорядився нею на власний розсуд.

Крім того (епізод № 3), незаконно заволодівши за вищевказаних обставин мобільним телефоном та банківською карткою потерпілої ОСОБА_10 , з метою зміни паролів та збільшення лімітів на банківській картці, ОСОБА_7 вирішив втрутитися в роботу інформаційних (автоматизованих) систем.

Так, реалізуючи зазначений умисел, 18.10.2023 о 17:03 год. ОСОБА_7 , використовуючи належний потерпілій ОСОБА_10 мобільний телефон та володіючи навичками роботи з мобільним телефоном, діючи умисно, посягаючи на право власності потерпілої ОСОБА_10 , діючи самостійно без дозволу останньої, маючи умисел, спрямований на несанкціоноване втручання у роботу облікового запису ОСОБА_10 в автоматизованій інформаційній системі «Приват24» АТ КБ «ПриватБанк», що згідно зі ст.60 Закону України «Про банки і банківську діяльність» є таким, що становить банківську таємницю, усвідомлюючи, що він не має права законного доступу до неї, з метою незаконного отримання відомостей щодо суми коштів, розміщених на картковому рахунку ОСОБА_10 за № НОМЕР_5 , відкритим в АТ КБ «ПриватБанк», використовуючи кінцеве обладнання - мобільний телефон потерпілої ОСОБА_10 марки «Samsung» моделі «A505FN/DS» (IMEI-1: НОМЕР_1 ; S/N: НОМЕР_2 ) із сім-карткою оператора мобільного зв?язку ПрАТ «Київстар» із серійним номером НОМЕР_3 з абонентським номером НОМЕР_6 , з використанням всесвітньої інформаційної системи «Інтернет» неправомірно змінив логін та пароль до мобільного додатку «Приват24» та здійснив несанкціоноване втручання в роботу облікового запису потерпілої, отримавши таким чином несанкціонований доступ до карткових рахунків ОСОБА_10 за № НОМЕР_5 (пенсійний) та № НОМЕР_7 (кредитний), що призвело до незаконного втручання та отримання інформації про наявні грошові кошти на карткових рахунках потерпілої.

У подальшому, а саме 19.10.2023 о 06:16 год. ОСОБА_7 , маючи доступ до облікового запису потерпілої ОСОБА_10 в автоматизованій інформаційній системі «Приват24» АТ КБ «ПриватБанк», діючи самостійно без дозволу останньої, маючи умисел, спрямований на несанкціоноване втручання у роботу облікового запису та заволодіння грошовими коштами потерпілої ОСОБА_10 , використовуючи кінцеве обладнання - мобільний телефон потерпілої ОСОБА_10 марки «Samsung» моделі «A505FN/DS» (IMEI-1: НОМЕР_1 ; S/N: НОМЕР_2 ) із сім-карткою оператора мобільного зв?язку ПрАТ «Київстар» із серійним номером НОМЕР_3 з абонентським номером НОМЕР_6 , з використанням всесвітньої інформаційної системи «Інтернет» неправомірно підвищив кредитний ліміт по картковому рахунку № НОМЕР_7 з 5000 грн. до 7000 грн., після чого 20.10.2023 о 04:28 год. повторно підвищив кредитний ліміт з 7000 грн. до 10000 грн.

Крім того (епізод № 4), 18.10.2023 у період часу з 17:04 год. по 23:03 год. ОСОБА_7 , перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, реалізуючи єдиний злочинний умисел, спрямований на викрадення грошових коштів із кредитного банківського рахунку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_7 , відкритого на ім`я ОСОБА_10 , усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, що введений Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 73/2022 від 24.02.2022 (зі змінами, внесеними Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 451/2023 від 26.07.2023), маючи доступ до мобільного телефону марки «Samsung» моделі «A505FN/DS», що належить потерпілій ОСОБА_10 , увійшов до облікового запису ОСОБА_10 в автоматизованій інформаційній системі «Приват24» АТ КБ «ПриватБанк» та здійснив переказ грошових коштів двома транзакціями в загальній сумі 2168,15 грн. на банківський рахунок АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_8 , відкритий на ім?я ОСОБА_12 .

Внаслідок вище вказаних дій із карткового рахунку за номером № НОМЕР_7 , відкритого АТ КБ «ПриватБанк», який належить потерпілій ОСОБА_10 було здійснено несанкціоноване списання коштів на суму 2168,15 грн.

У період часу з 20:22 год. 18.10.2023 по 07:01 год. 19.10.2023 ОСОБА_7 , перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, продовжуючи реалізовувати єдиний злочинний умисел, спрямований на викрадення грошових коштів із кредитного банківського рахунку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_7 , відкритого на ім`я ОСОБА_10 , усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, маючи доступ до мобільного телефону марки «Samsung» моделі «A505FN/DS», що належить потерпілій ОСОБА_10 , увійшов до облікового запису ОСОБА_10 в автоматизованій інформаційній системі «Приват24» АТ КБ «ПриватБанк» та здійснив переказ грошових коштів дев`ятьма транзакціями на загальну суму 1279,26 грн. на банківські рахунки АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_9 та № НОМЕР_10 , АТ «Акцент-Банк» № НОМЕР_11 та № НОМЕР_12 , ПАТ «Акціонерний банк «Укргазбанк» № НОМЕР_13 .

Внаслідок вищевказаних дій із карткового рахунку за номером № НОМЕР_7 , відкритого у АТ КБ «ПриватБанк» на ім?я потерпілої ОСОБА_10 , було здійснено несанкціоноване списання коштів на суму 1279,26 грн.

Надалі, а саме 19.10.2023 о 13:44 год. ОСОБА_7 , перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, продовжуючи реалізацію єдиного злочинного умислу, спрямованого на викрадення грошових коштів із кредитного банківського рахунку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_7 , відкритого на ім`я ОСОБА_10 , усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, маючи доступ до мобільного телефону марки «Samsung» моделі «A505FN/DS», що належить потерпілій ОСОБА_10 , увійшов до облікового запису ОСОБА_10 в автоматизованій інформаційній системі «Приват24» АТ КБ «ПриватБанк» та здійснив переказ грошових коштів однією транзакцією на суму 2008,50 грн. на пенсійну банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_5 , видану на ім?я потерпілої ОСОБА_10 , яка фактично знаходилася у незаконному користуванні ОСОБА_7 .

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_7 того ж дня о 13:52 год., перебуваючи за адресою: Хмельницька область, Шепетівський район, м. Славута, по вул. Шевченка, буд. 6, за допомогою банкомата АТ КБ «ПриватБанк» із пенсійної банківської картки потерпілої ОСОБА_10 № НОМЕР_5 незаконно здійснив часткове зняття вказаних грошових коштів на суму 1800 грн.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_7 того ж дня о 14:22 год., перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, продовжуючи реалізацію єдиного злочинного умислу, спрямованого на викрадення грошових коштів із кредитного банківського рахунку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_5 , відкритого на ім`я ОСОБА_10 , усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, маючи доступ до мобільного телефону марки «Samsung» моделі «A505FN/DS», що належить потерпілій ОСОБА_10 , увійшов до облікового запису ОСОБА_10 в автоматизованій інформаційній системі «Приват24» АТ КБ «ПриватБанк» та здійснив крадіжку грошових коштів однією транзакцією на суму 254 грн., шляхом поповнення мобільного телефону за номером НОМЕР_14 .

ОСОБА_7 , заволодівши грошовими коштами потерпілої, у подальшому розпорядився ними на власний розсуд, використавши їх на власні потреби, своїми діями завдавши потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 5501,41 грн.

Крім того, 20.10.2023 у період часу з 13:10 год. по 13:11 год. ОСОБА_7 , перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, реалізуючи єдиний злочинний умисел, спрямований на викрадення грошових коштів із кредитного банківського рахунку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_7 , відкритого на ім`я ОСОБА_10 , усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, маючи доступ до мобільного телефону марки «Samsung» моделі «A505FN/DS», що належить потерпілій ОСОБА_10 , увійшов до облікового запису ОСОБА_10 в автоматизованій інформаційній системі «Приват24» АТ КБ «ПриватБанк» та здійснив переказ грошових коштів трьома транзакціями на загальну суму 2950,95 грн на банківський рахунок АТ «Акцент-Банк» № НОМЕР_15 , відкритий на ім`я ОСОБА_13 .

Внаслідок вищевказаних дій із карткового рахунку за № НОМЕР_7 , відкритого у АТ КБ «ПриватБанк» на ім?я потерпілої ОСОБА_10 , було здійснено несанкціоноване списання коштів на суму 2950,95 грн.

ОСОБА_7 , заволодівши грошовими коштами потерпілої, у подальшому розпорядився ними на власний розсуд, використавши їх на власні потреби, своїми діями завдавши потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду на суму 2950,95 грн.

Крім того (епізод № 5), ОСОБА_7 , маючи в своєму розпорядженні мобільний телефон потерпілої ОСОБА_10 марки «Samsung» моделі «A505FN/DS» (IMEI-1: НОМЕР_1 ; S/N: НОМЕР_2 ) із сім-карткою оператора мобільного зв?язку ПрАТ «Київстар» із серійним номером НОМЕР_3 з абонентським номером НОМЕР_6 та доступ до облікового запису потерпілої ОСОБА_10 в автоматизованій інформаційній системі «Приват24» АТ КБ «ПриватБанк», діючи повторно, вирішив шляхом обману та здійснення незаконних операцій із використанням електронно-обчислювальної техніки оформити на ім`я ОСОБА_10 онлайн-кредити із метою подальшого незаконного заволодіння отриманими коштами.

Так, із цією метою 19.10.2023 о 08:43 год. ОСОБА_7 , перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, керуючись корисливим мотивом, з метою незаконного особистого збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, за допомогою мобільного телефону потерпілої ОСОБА_10 «Samsung» зайшов на вебсайт «www.credit7.ua», який надає послуги онлайн-кредитів та подав від імені потерпілої ОСОБА_10 онлайн-заявку на отримання на її кредитний банківський рахунок АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_7 кредитних коштів в сумі 2500 грн. У подальшому, з метою підтвердження особи клієнта (отримувача коштів), ОСОБА_7 за допомогою мобільного телефону ОСОБА_10 марки «Samsung» здійснив вхід до автоматизованої інформаційної системи «Приват24» АТ КБ «ПриватБанк», з використанням якої від імені ОСОБА_10 пройшов авторизацію клієнта на вебсайті «www.credit7.ua».

Того ж дня о 08:45 год. ОСОБА_7 на наявний у нього мобільний телефон ОСОБА_10 марки «Samsung» отримав підтвердження авторизації та таким чином незаконно обманним шляхом уклав кредитний договір № 4066999 від імені ОСОБА_10 із ТОВ «Лінеура Україна» (ідентифікаційний код № 42753492), на підставі якого вказана фінансова установа провела транзакцію та перерахувала на зазначений ОСОБА_7 кредитний банківський рахунок, відкритий на ім?я ОСОБА_10 , за номером банківської картки НОМЕР_7 грошові кошти в сумі 2500 грн.

У подальшому того ж дня о 08:59 год. ОСОБА_7 , маючи доступ до мобільного телефону «Samsung», що належить потерпілій ОСОБА_10 , увійшов до облікового запису ОСОБА_10 в автоматизованій інформаційній системі «Приват24» АТ КБ «ПриватБанк» та здійснив переказ грошових коштів однією транзакцією на суму 1035,15 грн. на банківський рахунок АТ «Акцент-Банк» № НОМЕР_15 , відкритий на ім`я ОСОБА_13 .

Того ж дня о 09:12 год. ОСОБА_7 , маючи доступ до мобільного телефону марки «Samsung», що належить потерпілій ОСОБА_10 , увійшов до облікового запису ОСОБА_10 в автоматизованій інформаційній системі «Приват24» АТ КБ «ПриватБанк» та здійснив переказ грошових коштів однією транзакцією на суму 1449,25 грн. на пенсійну банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_5 , видану на ім?я потерпілої ОСОБА_10 , яка фактично перебувала у незаконному користуванні ОСОБА_7 .

Далі того ж дня о 09:13 год. ОСОБА_7 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , попросив свого товариша ОСОБА_14 зняти грошові кошти на суму 1300 грн. у банкоматі АТ «Ощадбанк». Для цього ОСОБА_7 передав останньому пенсійну банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_5 , видану на ім`я потерпілої ОСОБА_10 , та повідомив йому цифровий код доступу. Після зняття грошових коштів ОСОБА_14 в сумі 1300 грн. останній передав вказані кошти ОСОБА_7 . Таким чином, ОСОБА_7 повторно, шляхом обману та незаконних операцій із використанням електронно-обчислювальної техніки заволодів грошовими коштами ТОВ «Лінеура Україна» на загальну суму 2500 грн.

ОСОБА_7 , заволодівши грошовими коштами потерпілої, в подальшому розпорядився ними на власний розсуд, використавши їх на власні потреби, чим спричинив потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду на суму 2500 грн.

Продовжуючи свої злочинні дії, 19.10.2023 о 18:39 год. ОСОБА_7 , перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, керуючись корисливим мотивом, з метою незаконного особистого збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, за допомогою мобільного телефону потерпілої ОСОБА_10 марки «Samsung» зайшов на вебсайт «www.sloncredit.ua», який надає послуги онлайн-кредитів, та подав від імені потерпілої ОСОБА_10 онлайн-заявку на отримання на її кредитний банківський рахунок АТ КБ «ПриватБанк» за номером банківської картки № НОМЕР_7 кредитних коштів в сумі 3000 грн. У подальшому, з метою підтвердження особи клієнта (отримувача коштів), ОСОБА_7 за допомогою мобільного телефону ОСОБА_10 марки «Samsung» здійснив вхід до автоматизованої інформаційної системи «Приват24» АТ КБ «ПриватБанк», з використанням якої від імені ОСОБА_10 пройшов авторизацію клієнта на вебсайті «www.sloncredit.ua».

Того ж дня о 18:40 год. ОСОБА_7 на наявний у нього мобільний телефон ОСОБА_10 марки «Samsung» отримав підтвердження авторизації та таким чином незаконно обманним шляхом уклав кредитний договір № 1256634 від імені ОСОБА_10 із ТОВ «Слон Кредит» (ідентифікаційний код № 42350798), на підставі якого вказана фінансова установа провела транзакцію та перерахувала на зазначений ОСОБА_7 кредитний банківський рахунок, відкритий на ім?я ОСОБА_10 , за номером банківської картки НОМЕР_7 грошові кошти в сумі 3000 грн.

У подальшому того ж дня о 18:45 год. ОСОБА_7 , маючи доступ до мобільного телефону марки «Samsung», що належить потерпілій ОСОБА_10 , увійшов до облікового запису ОСОБА_10 в автоматизованій інформаційній системі «Приват24» АТ КБ «ПриватБанк» та здійснив переказ грошових коштів однією транзакцією на суму 3002,01 грн. на пенсійну банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_5 , видану на ім?я потерпілої ОСОБА_10 , що фактично перебувала у незаконному користуванні ОСОБА_7 .

Далі того ж дня о 18:50 год. ОСОБА_7 , маючи доступ до мобільного телефону марки «Samsung», що належить потерпілій ОСОБА_10 , увійшов до облікового запису ОСОБА_10 в автоматизованій інформаційній системі «Приват24» АТ КБ «ПриватБанк» та здійснив переказ грошових коштів однією транзакцією на суму 405 грн. на банківський рахунок АТ «Акцент-Банк» № НОМЕР_15 , відкритий на ім?я ОСОБА_13 .

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_7 того ж дня о 19:13 год., перебуваючи за адресою: Хмельницька область, Шепетівський район, м. Славута, вул. Садова, буд. 1-А, за допомогою банкомата АТ КБ «ПриватБанк» із пенсійної банківської картки потерпілої ОСОБА_10 № НОМЕР_5 незаконно здійснив часткове зняття вказаних грошових коштів на суму 2400 грн. Таким чином, ОСОБА_7 , діючи повторно, шляхом обману та незаконних операцій із використанням електронно-обчислювальної техніки заволодів грошовими коштами ТОВ «Слон Кредит» на загальну суму 3000 грн.

ОСОБА_7 , заволодівши грошовими коштами потерпілої, в подальшому розпорядився ними на власний розсуд, використавши їх на власні потреби, чим спричинив потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду на суму 3000 грн.

Продовжуючи свої злочинні дії, 20.10.2023 о 04:05 год. ОСОБА_7 , перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, керуючись корисливим мотивом, діючи з метою незаконного особистого збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, за допомогою мобільного телефону потерпілої ОСОБА_10 «Samsung» зайшов на веб-сайт «www.creditplus.ua», що надає послуги онлайн-кредитів, та подав від імені потерпілої ОСОБА_10 онлайн-заявку на отримання на її кредитний банківський рахунок АТ КБ «ПриватБанк» за номером банківської картки НОМЕР_7 кредитних коштів на суму 3000 грн. У подальшому, з метою підтвердження особи клієнта (отримувача коштів), ОСОБА_7 за допомогою мобільного телефону ОСОБА_10 «Samsung» здійснив вхід до автоматизованої інформаційної системи «Приват24» АТ КБ «ПриватБанк», з використанням якої від імені ОСОБА_10 пройшов авторизацію клієнта на вебсайті «www.creditplus.ua».

Того ж дня о 04:06 год. ОСОБА_7 на наявний у нього мобільний телефон ОСОБА_10 «Samsung» отримав підтвердження авторизації та таким чином незаконно обманним шляхом уклав кредитний договір № 7184323 від імені ОСОБА_10 із ТОВ «Авентус Україна» (ідентифікаційний код № 41078230), на підставі якого вказана фінансова установа провела транзакцію та перерахувала на зазначений ОСОБА_7 кредитний банківський рахунок за номером банківської картки НОМЕР_7 , належний ОСОБА_10 , грошові кошти в сумі 3000 грн.

У подальшому того ж дня у період часу з 04:09 год. по 07:57 год. ОСОБА_7 , маючи доступ до мобільного телефону «Samsung», що належить потерпілій ОСОБА_10 , увійшов до облікового запису ОСОБА_10 в автоматизованій інформаційній системі «Приват24» АТ КБ «ПриватБанк» та здійснив переказ грошових коштів двома транзакціями на суму 1437,88 грн. на банківський рахунок АТ «Акцент-Банк» № НОМЕР_15 , відкритий на ім?я ОСОБА_13 .

Далі того ж дня о 04:26 год. ОСОБА_7 , маючи доступ до мобільного телефону «Samsung», що належить потерпілій ОСОБА_10 , увійшов до облікового запису ОСОБА_10 в автоматизованій інформаційній системі «Приват24» АТ КБ «ПриватБанк» та здійснив переказ грошових коштів однією транзакцією на суму 1604,52 грн. на пенсійну банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_5 , видану на ім?я потерпілої ОСОБА_10 , що фактично перебувала у незаконному користуванні ОСОБА_7 .

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_7 того ж дня о 04:37 год., перебуваючи за адресою: Хмельницька область, Шепетівський район, м. Славута, вул. Соборності, буд. 32,за допомогою банкомата АТ КБ «Приват Банк» із пенсійної банківської картки потерпілої ОСОБА_10 № НОМЕР_5 незаконно здійснив часткове зняття вказаних грошових коштів на суму 1500 грн.

Таким чином, ОСОБА_7 , діючи повторно, шляхом обману та незаконних операцій із використанням електронно-обчислювальної техніки заволодів грошовими коштами ТОВ «Авентус Україна» на загальну суму 3000 грн.

ОСОБА_7 , заволодівши грошовими коштами потерпілих, у подальшому розпорядився ними на власний розсуд, використавши їх на власні потреби, своїми діями завдавши потерпілому ТОВ «Авентус Україна» та потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду на суму 3000 грн.

Продовжуючи свої злочинні дії, 20.10.2023 о 12:23 год. ОСОБА_7 , перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, керуючись корисливим мотивом, із метою незаконного особистого збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, за допомогою мобільного телефону потерпілої ОСОБА_10 «Samsung» зайшов на вебсайт «www.selfiecredit.com.ua», що надає послуги онлайн-кредитів, та подав від імені потерпілої ОСОБА_10 онлайн заявку на отримання на її кредитний банківський рахунок АТ КБ «ПриватБанк» за номером банківської картки НОМЕР_7 кредитних коштів на суму 500 грн. У подальшому, з метою підтвердження особи клієнта (отримувача коштів), ОСОБА_7 за допомогою мобільного телефону ОСОБА_10 «Samsung» здійснив вхід до автоматизованої інформаційної системи «Приват24» АТ КБ «ПриватБанк», з використанням якої від імені ОСОБА_10 пройшов авторизацію клієнта на вебсайті «www.selfiecredit.com.ua».

Того ж дня о 12:24 год. ОСОБА_7 на наявний у нього мобільний телефон ОСОБА_10 «Samsung» отримав підтвердження авторизації та таким чином незаконно обманним шляхом уклав кредитний договір № 1067750 від імені ОСОБА_10 із ТОВ «Селфі Кредит» (ідентифікаційний код № 43979069), на підставі якого вказана фінансова установа провела транзакцію та перерахувала на зазначений ОСОБА_7 кредитний банківський рахунок № НОМЕР_7 , відкритий на ім?я ОСОБА_10 , грошові кошти в сумі 500 грн.

У подальшому того ж дня о 12:29 год. ОСОБА_7 , маючи доступ до мобільного телефону «Samsung», що належить потерпілій ОСОБА_10 , увійшов до облікового запису ОСОБА_10 в автоматизованій інформаційній системі «Приват24» АТ КБ «ПриватБанк» та здійснив переказ грошових коштів однією транзакцією на суму 499,50 грн. на банківський рахунок АТ «Акцент-Банк» № НОМЕР_15 , відкритий на ім?я ОСОБА_13 . Таким чином, ОСОБА_7 , діючи повторно, шляхом обману та незаконних операцій із використанням електронно-обчислювальної техніки заволодів грошовими коштами ТОВ «Селфі Кредит» на загальну суму 500 грн.

ОСОБА_7 , заволодівши грошовими коштами потерпілої, в подальшому розпорядився ними на власний розсуд, використавши їх на власні потреби, чим спричинив потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду на суму 500 грн.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

Не погодившись із рішенням суду, обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вирок суду першої інстанції та закрити щодо нього кримінальне провадження по обвинуваченню ч. 4 ст. 185 КК України, на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України у зв?язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння; за ч.4 ст.190 КК України, на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України у зв?язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, та на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України у зв?язку з тим, що не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати; за ч.1 ст.357 та ч.1 ст. 361 КК України, на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України у зв?язку з тим, що не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги щодо обвинувачення за ч.1 ст. 357 КК України, ОСОБА_7 зазначає, що для кваліфікації його діяння із заволодіння банківською карткою шляхом шахрайства, як кримінального правопорушення, необхідно було встановити вартість банківської картки, котра належить потерпілій.

Проте вартість картки, якою він, як стверджує сторона обвинувачення, заволодів, не була оцінена, тобто не була встановлена її вартість у грошовому еквіваленті, для вирішення, чи перевищувала ця вартість два неоподатковувані мінімуми громадян для кваліфікації діяння за ч.1 ст.357 КК України.

Також зауважив, що в матеріалах справи відсутні письмові або інші докази та свідки не підтвердили, що банківською карткою він заволодів шляхом обману.

Зважаючи на вищенаведене, під час судового розгляду судом першої інстанції залишилися недослідженими обставини, з?ясування яких має істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення і кваліфікації його діяння за ч.1 ст.357 КК України (не було встановлено вартість банківської картки, а також заволодіння нею шляхом шахрайства), що є підставою для скасування такого вироку відповідно до п.1 ч.1 ст.409 КПК України, а зважаючи на відсутність достатніх доказів у справі для доведення його винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.357 КК України, та вичерпанням можливості їх отримати, вважає, що кримінальне провадження за ч.1 ст.357 КК України щодо нього повинне бути закрите.

Щодо обвинувачення за ч.1 ст.361 КК України, зазначено, що в матеріалах відсутні письмові або будь-які інші докази та жоден свідок не підтвердив того, що відповідний телефон, за допомогою якого здійснювалося несанкціоноване втручання в роботу інформаційних (автоматизованих), електронних комунікаційних, інформаційно-комунікаційних систем, електронних комунікаційних мереж (зміна логіна та пароля до мобільного додатку «Приват24», підвищення кредитного ліміту) 18.10.2018 о 17 год. 03 хв. перебував у нього.

Зважаючи на вищенаведене, під час судового розгляду судом першої інстанції залишилися недослідженими обставини, з?ясування яких має істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення і кваліфікації його діяння за ч.1 ст.361 КК України (не було встановлено обставини - перебування у ОСОБА_7 18.10.2018 о 17 год. 03 хв. мобільного телефону марки «Samsung» моделі «A505FN/DS» (IMEI-1: НОМЕР_1 ; S/N: НОМЕР_2 ) із сім-карткою оператора мобільного зв?язку ПрАТ «Київстар» із серійним номером НОМЕР_3 , за допомогою якого здійснювалися зміна логіна та пароля до мобільного додатку «Приват24», підвищення кредитного ліміту), що є підставою для скасування такого вироку відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 409 КПК України.

Також, зважаючи на відсутність достатніх доказів у справі для доведення винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.361 КК України, та вичерпанням можливості їх отримати, ОСОБА_7 вважає, що кримінальне провадження за ч. 1 ст. 361 КК України щодо нього повинне бути закрите.

Щодо обвинувачення за ч.4 ст.185 КК України, зазначає, що законодавством України передбачено розмежування між крадіжкою як кримінальним правопорушенням та дрібним викраденням майна як адміністративним правопорушенням. Так, на час, до якого відноситься інкриміновані ОСОБА_7 діяння, положення ч.1 ст.51 КУПАП діяли в редакції Закону № 1449-VI від 04.06.2009, згідно з якими було встановлено адміністративну відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати.

Викрадення чужого майна вважалося дрібним, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищувала 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян (ч.3 ст.51 КУпАП в редакції Закону №1449-VI від 04.06.2009). Однак з 09.08.2024 набув чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» №3886-1X від 18.07.2024.

Отже, у цьому випадку має місце часткова декриміналізація діянь, які полягають у викраденні майна вартістю до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3028,00 грн. (1514,00 грн. х 2), а отже втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність інкримінованого ОСОБА_7 , кримінального правопорушення, оскільки вартість майна, у здійсненні крадіжки (за ч.4 ст.185 КК України) щодо якого він обвинувачуюся, згідно з обвинувальним актом становить 2168,15 грн., 1279,26 грн., 1800,00 грн., 254,00 грн. відповідно, кожна з цих сум не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (3028,00 грн.).

Однак, незважаючи на вищенаведені норми та обставини, суд дійшов помилкового висновку про визнання ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України.

У цьому випадку для кваліфікації кримінальних правопорушень за ч.4 ст.185 КК України повинна враховуватися повторність (ч.1 ст.32 КК України), тобто кожне кримінальне правопорушення повинне враховуватися як окреме. А у зв?язку з тим, що встановлена сума викраденого майна у кожному з кримінальних правопорушень не перевищує 3028,00 грн., то такі правопорушення повинні кваліфікуватися як адміністративні правопорушення - дрібне викрадення чужого майна за ст. 51 КУпАП.

Зважаючи на вищенаведене, під час судового розгляду судом першої інстанції не було застосовано закон, який підлягав застосуванню - ст. ст. 32, 35 КК України, у зв?язку з чим також застосовано закон, який не підлягав застосуванню - ч. 4 ст. 185 КК України, тобто було неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, що є підставою для скасування вироку відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України.

Також згідно з п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Щодо обвинувачення за ч.4 ст.190 КК України зазначено, що ОСОБА_7 обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення за ч.4 ст.190 КК України у зв?язку із шахрайством, вчиненим шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, в такий час і в таких сумах: 19.10.2023 о 08:43 - 2500,00 грн.; 19.10.2023 о 18:40 - 3000,00 грн.; 20.10.2023 о 04:05 - 3000,00 грн.; 20.10.2023 о 12:23 - 500,00 грн.

Однак, згідно з наведеними вище нормами та положеннями, а також висновком Верховного Суду та висновком Європейського суду з прав людини, у цьому випадку має місце часткова декриміналізація діянь, які полягають у заволодінні шляхом обману чужим майном вартістю до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3028,00 грн. (1514,00 грн. х 2), а отже втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, оскільки вартість майна, у заволодінні яким шляхом шахрайства (за ч. 4 ст.190 КК України) ОСОБА_7 обвинувачується, згідно з обвинувальним актом становить 2500, грн., 3000,00 грн., 3000,00 грн., 500,00 грн. відповідно, кожна з цих сум не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (3028,00 грн.).

Однак, незважаючи на вищенаведені норми та обставини, суд дійшов помилкового висновку про визнання ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

На думку обвинуваченого, у цьому випадку для кваліфікації кримінальних правопорушень за ч. 4 ст. 190 КК України повинна враховуватися повторність (ч.1 ст.32 КК України), тобто кожне кримінальне правопорушення повинне враховуватися як окреме, а у зв?язку з тим, що встановлена сума викраденого майна у кожному з кримінальних правопорушень не перевищує 3028,00 грн., то такі правопорушення повинні кваліфікуватися як адміністративні правопорушення - дрібне заволодіння чужим майном шляхом шахрайства за ст. 51 КУпАП.

До того ж, судом не було враховано, що декриміналізація діянь, інкримінованих йому, була проведена також у зв?язку з прийняттям Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік», згідно зі статтею 7 якого з 1 січня 2025 року установлено прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 3028 гривень.

Зважаючи на вищенаведене, під час судового розгляду судом першої інстанції не було застосовано закон, який підлягав застосуванню - ст. ст. 32, 35 КК України, ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік, у зв?язку з чим також застосовано закон, який не підлягав застосуванню - ч.4 ст.190 КК України, тобто було неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, що є підставою для скасування вироку відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України.

Також обвинувачений не погоджується з інкримінованим йому кримінальним правопорушенням за ч. 4 ст. 190 КК України у зв?язку з тим, що в матеріалах відсутні письмові або будь-які інші докази та жоден свідок не підтвердив того, що відповідний телефон, за допомогою якого здійснювалися незаконні операції з використанням електронно-обчислювальної техніки (оформлення кредитів) 19.10.2023 о 08:43, 19.10.2023 о 18:40, 20.10.2023 о 04:05, 20.10.2023 о 12:23 перебував у нього.

Позиції учасників судового провадження

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник адвокат ОСОБА_8 підтримали вимоги апеляційної скарги, просили їх задовольнити повністю з наведених в апеляційній скарзі підстав

Потерпіла ОСОБА_10 та представник потерпілого ТОВ «Авентус Україна» у судове засідання не з`явилися, були належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду, керівник ТОВ «Авентус Україна» ОСОБА_15 надав заяву про проведення апеляційного розгляду без участі їх представника, заяв або клопотань з приводу участі в апеляційному розгляді від потерпілої ОСОБА_10 не надходило, поважних причин неявки вона не повідомила. Згідно з частиною 4 статті 405 КПК України, неприбуття потерпілих не перешкоджає апеляційному розгляду.

Прокурори не визнали доводів апеляційної скарги обвинуваченого, просили залишити без змін вирок суду першої інстанції, як законний і обґрунтований.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого та його захисника, думку прокурорів за апеляційними доводами, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Мотиви суду

Згідно з вимогами статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, тобто кожний доказ повинен бути оціненим з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до вимог статті 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі обвинувачений оскаржує правильність кваліфікації його дій та доведеність винуватості у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень.

Як вбачається з вироку суду першої інстанції, ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.4 ст.190, ч.1 ст.357, ч.1 ст.361 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях не визнав, зазначив, що не погоджується з кваліфікацією своїх дій за ч.4 ст.190 КК України та ч.4 ст.185 КК України, оскільки такі правопорушення повинні були кваліфікуватися за ст. 51 КУпАП, а кримінальне провадження за ч.1 ст. 357 та ч.1 ст. 361 КК України слід закрити у зв`язку із не доведенням вини обвинуваченого та вичерпанням можливості отримання достатніх та допустимих доказів для доведення його винуватості.

Суд першої інстанції перевіряв в судовому засіданні доводи обвинуваченого та його захисника, у тому числі і зазначені обвинуваченим в апеляційній скарзі, які свого підтвердження не знайшли та спростовуються матеріалами кримінального провадження та добутими по кримінальному провадженню доказами.

Так, на обґрунтування доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_7 , суд першої інстанції проаналізував показання як самого обвинуваченого, так і покази потерпілої ОСОБА_10 , свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_12 , протоколи слідчих (розшукових) дій та інші письмові докази, які були безпосередньо досліджені судом першої інстанції.

Так, обвинувачений ОСОБА_7 в ході судового розгляду вину в інкримінованих йому правопорушеннях не визнав, зазначив, що ОСОБА_11 мав віддати йому борг за комп`ютерний процесор у сумі 5200 грн., який ОСОБА_11 купив у нього навесні. ОСОБА_11 пообіцяв віддати ОСОБА_7 банківську картку «Приват», щоб обвинувачений нею користувався. На картці було 2000 грн., а пізніше ОСОБА_11 перерахував на цю картку ще 500 грн., які одразу зняв, після чого віддав йому ці гроші разом із карткою, повідомивши пін-код він неї, щоб він міг знімати кошти, кому належить ця картка, обвинувачений не знав. Також ОСОБА_7 попросив у ОСОБА_11 телефон, щоб подзвонити, і той дозволив обвинуваченому взяти цей телефон із собою у м. Славута. Того ж дня до обіду ОСОБА_7 , ОСОБА_16 , ОСОБА_14 та ОСОБА_13 поїхали у м. Славута, де відпочивали на природі біля річки. Біля автовокзалу вони зняли на банкоматі гроші в розмірі 2000 грн., ОСОБА_7 дав гроші ОСОБА_16 та ОСОБА_14 на зворотну дорогу у м. Нетішин, а сам із ОСОБА_13 залишився відпочивати у м. Славута, зняли баню, дві доби вони відпочивали у бані в м. Славута, за відпочинок у бані він заплатив 750 грн., також вони купляли продукти. Після першого дня відпочинку у м. Славута зранку обвинувачений віддав телефон і картку, які йому передавав ОСОБА_11 , ОСОБА_13 .. Гроші з картки, яку йому віддав ОСОБА_11 , обвинувачений знімав лише у м. Славута. Чому з картки було знято грошові кошти в загальному розмірі 16000 грн., ОСОБА_7 невідомо, але він цього не робив. Жодних кредитів він не брав і кредитний ліміт не збільшував, більше того, він не вміє цього робити. Розбитий телефон, який працівники поліції вилучили вдома у ОСОБА_7 , належав йому.

Разом з тим, ппотерпіла ОСОБА_10 у судовому засіданні показала, що 17.10.2023 ввечері до її сина ОСОБА_11 додому прийшов його знайомий ОСОБА_7 та попросив мобільний телефон і банківську картку, пояснивши, що йому мають переслати грошові кошти, однак він не має ні телефона, ні банківської картки. Про це їй розповідав син і сама вона чула цю розмову. Оскільки син не має банківської картки, ОСОБА_11 погодився дати ОСОБА_7 картку та телефон, що належать потерпілій і на що вона дала згоду. ОСОБА_11 із ОСОБА_7 пішли на вулицю, де син пішов у своїх справах, попросивши занести ОСОБА_10 картку і телефон, на що ОСОБА_7 погодився, проте картку і телефон того дня не заніс. ОСОБА_11 повернувся додому наступного дня приблизно о 06 год. ранку і запитав, чи віддав ОСОБА_7 картку і телефон, після чого ліг спати, а коли прокинувся, пішов до ОСОБА_7 забирати телефон. Оскільки син не повертався, вона зателефонувала ОСОБА_7 , який взяв слухавку і повідомив, що ОСОБА_11 не з ним. Також обвинувачений сказав, що телефон лежить на зарядці і пообіцяв занести його разом із карткою. Коли додому повернувся ОСОБА_11 , то сказав, що ОСОБА_7 не відчиняє двері. Через деякий час син ще раз пішов до обвинуваченого, однак того знову не було вдома і двері ніхто не відчиняв. Ввечері ОСОБА_11 зателефонував ОСОБА_7 . Під час розмови обвинувачений вибачився та повідомив, що він не в місті, оскільки йому терміново треба було поїхати, та обіцяв повернути телефон і картку. Вони із сином неодноразово телефонували ОСОБА_7 , проте обвинувачений не брав слухавку і написав їм, що все поверне, під час подальших дзвінків на номер телефону потерпілої слухавку взяв якийсь інший хлопець, який казав, що ОСОБА_7 поруч немає, хоча вона чула голос обвинуваченого у слухавці, а згодом телефон взагалі було відключено.

Крім того, коли вона пішла у магазин, то з`ясувалося, що пін-код до її картки змінено. У банку їй дали розшифровку з кредитки і вона побачила, що 10000 грн. кредитного ліміту було використано, після чого вона заблокувала картку і пішла у поліцію, де написала заяву. Того ж дня їй почали телефонувати з різних банків щодо взятих на її ім`я кредитів. Її картку ОСОБА_7 взяв уперше, а телефон він вже раніше брав, проте повертав його, тому вона до останнього не блокувала картку, позаяк довіряла обвинуваченому. Пін-код від її пенсійної картки ОСОБА_7 вони зі ОСОБА_11 сказали, а у додаток «Приват24» він мав можливість зайти, оскільки в нього був телефон. Мати обвинуваченого повністю розрахувалася з потерпілою, тому остання не має претензій до ОСОБА_7 та вважала за можливе призначити йому м`яке покарання.

Показання потерпілої підтверджуються показаннями свідка ОСОБА_11 , який у судовому засіданні показав, що з обвинуваченим він перебував у дружніх стосунках, тому коли ОСОБА_7 сказав, що йому мають перекинути гроші та попросив у нього банківську картку і телефон, позаяк своїх у нього не було та пообіцяв повернути їх через 40 хвилин, він у нього нічого не розпитував та погодився. Своєї картки у нього не було, а телефон у них із матір?ю був один на двох - марки «Samsung» із пошкодженим екраном, тому він дав ОСОБА_7 цей телефон і її банківську картку, пін-код від якої повідомив ОСОБА_7 . Він розповів матері, що ОСОБА_7 попросив у нього банківську картку, і оскільки вона його знала, то без питань погодилася дати картку. Він чекав до шостої ранку, проте картку і телефон обвинувачений так і не повернув. Свідок сходив до обвинуваченого додому та чекав біля його гуртожитку, однак вдома нікого не було і ОСОБА_7 не з?являвся. На телефонні дзвінки обвинувачений також не відповідав. Коли він із матір?ю з телефону сестри додзвонилися до ОСОБА_7 , той сказав, що скоро має принести телефон і картку, пообіцявши повернути їх наступного дня. Наступного дня ОСОБА_11 знову пішов додому до обвинуваченого, однак того вдома не було. Коли вони з матір?ю подзвонили ОСОБА_7 , слухавку підняв хтось інший, але голос ОСОБА_7 також було чутно, тому свідок просив дати слухавку обвинуваченому, однак після цього дзвінок закінчився. У подальшому ОСОБА_7 більше не брав слухавку, а лише писав і обіцяв повернути картку і телефон. Приблизно протягом трьох-чотирьох днів свідок чекав, поки ОСОБА_7 віддасть телефон і картку, а на четвертий-п?ятий день вони з матір?ю дізналися про те, що по її картці здійснювалися банківські операції та оформлювалися кредити на її ім`я, матір пішла у банк блокувати картку. Будь-які банківські операції ОСОБА_11 з обвинуваченим не погоджував. Жодних боргових зобов?язань перед обвинуваченим ОСОБА_11 не мав.

З показань свідка ОСОБА_13 вбачається, що з ОСОБА_7 він зустрічався до цього пару разів, разом розпивали алкоголь, приблизно 17-18 жовтня 2023 року вони зустрілися з ОСОБА_7 щоб випити пива, а потім в обід поїхали на таксі відпочивати у м. Славута, фінансував поїздку та відпочинок ОСОБА_7 , який і запропонував туди поїхати. Вони їхали відпочивати у баню, що розташована за містом у напрямку с. Крупець, з дівчатами на дві доби і пробули там десь два-три дні, вживали спиртне і відпочивали. ОСОБА_7 розрахувався карткою за допомогою телефону. У Славуту з ними також їздив ОСОБА_14 , який після приїзду в місто випивав з ними дві-три години, проте в баню з ними не пішов. У бані ОСОБА_13 бачив, як ОСОБА_7 оформлює якийсь кредит, проте будь-якої допомоги в оформленні кредиту чи перерахунку коштів йому не надавав. За час перебування у ОСОБА_17 із ОСОБА_7 ходили у магазин та знімали гроші з картки, що була в обвинуваченого, в банкоматі «Ощадбанка» у центрі міста в сумі приблизно 2000 грн. Кому саме належала ця картка, ОСОБА_13 невідомо. У магазині «Три лева» вони купляли їжу та випивку. У магазинах вони в основному розраховувалися готівкою.

Свідок ОСОБА_14 у судовому засіданні показав, що у 2023 році приблизно влітку він разом із ОСОБА_13 випадково зустрів свого знайомого ОСОБА_7 (якого знав близько року), який попросив допомогти зняти йому гроші, оскільки в обвинуваченого не було банківської картки, а йому мали надіслати гроші. На прохання ОСОБА_7 вони пішли в лікарню, де працює матір свідка, і ОСОБА_14 взяв у неї картку. Вони дочекалися, поки на картку переведуть кошти, після чого ОСОБА_14 зняв їх та передав ОСОБА_7 . Це була сума приблизно 1800-2400 грн. Після цього вони втрьох поїхали на таксі у м. Славута, куди ОСОБА_7 запропонував поїхати попити пива. У ОСОБА_14 були власні справи, тому він передумав їхати у Славуту і встав раніше у с. Старий Кривин. Звідки в обвинуваченого були кошти він не пояснював і свідок не питав його про це. У ОСОБА_7 із собою також був телефон.

Свідок ОСОБА_12 у судовому засіданні підтвердив, що у жовтні 2023 року він із ОСОБА_7 , ОСОБА_13 та ОСОБА_18 вчотирьох їздили у м. Славута, проте, приїхавши туди на автовокзал, на ринку розійшлися. ОСОБА_7 мав йти до дівчини, з ним пішов ОСОБА_13 . Більше з обвинуваченим ОСОБА_12 не контактував. Також показав, що обвинувачений та ОСОБА_13 просили у нього банківську картку, щоб скинути на неї гроші, яку потім начебто повернули. Скоріше за все, на його картці на той момент не було грошей (інакше він би її не дав). Зараз цієї картки в ОСОБА_12 немає.

Покази свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_12 підтверджуються також сформованою АТ КБ «ПриватБанк» 20.10.2023 випискою по картці/рахунку № НОМЕР_16 ( НОМЕР_17 )і додатковим рахунком договору № SAMDNWFC6 від 14.09.2016, відкритим на ім?я ОСОБА_10 , за період часу з 18.10.2023 по 20.10.2023, згідно якої було проведено зокрема наступні операції: 18.10.2023 о 17:04 грн - на суму 2060 грн (переказ на картку «ПриватБанку» через додаток «Приват24», одержувач - ОСОБА_12 ); 18.10.2023 о 23:03 год. - на суму 108,15 грн (переказ на картку «ПриватБанку» через додаток «Приват24», одержувач - ОСОБА_12 ), та інші перекази (т.3 а/п 126-128), а також сформованою АТ КБ «ПриватБанк» 23.10.2023 випискою по картці/рахунку № НОМЕР_16 ( НОМЕР_18 ) і додатковим рахунком договору № SAMDNWFC2 від 12.07.2017 року, відкритим на ім?я ОСОБА_10 , за період часу з 18.10.2023 по 23.10.2023, відповідно до якої було проведено зокрема наступні операції: 19.10.2023 о 13:52 год. на суму 1800 грн (зняття готівки в банкоматі: автовокзал м. Славута, вул. Шевченка, буд. 6); 19.10.2023 о 19:13 год. - 2400 грн. (зняття готівки в банкоматі: магазин «Добробут», м. Славута, вул. Садова, буд. 1-А); 20.10.2023 о 04:37 год. на суму 1500 грн (зняття готівки в банкоматі: АТМ9515, Slavuta); 20.10.2023 о 14:47 год. на суму 745 грн. (продукти: Shop АТВ РR1230 Slavuta); 20.10.2023 о 14:52 год. на суму 40,10 грн («Аптека оптових ц», Славута, вул. Садова, буд. 5) (т.3 а/п 124-125);

Суд першої інстанції на обґрунтування вини обвинуваченого послався на досліджений у судовому засіданні протокол огляду від 07.11.2023, відповідно до якого було оглянуто визнаний речовим доказом у справі CD-R компакт-диск із відеозаписами з приміщення магазину ТОВ «АТБ-Маркет», розташованого за адресою: Хмельницька область, Шепетівський район, м. Славута, вул. Садова, буд. 5-А, згідно якого 20.10.2023 о 14:42 год. біля касового відділу приміщення магазину ТОВ «АТБ-Маркет» перебуває ОСОБА_7 , одягнений у куртку темно-сірого кольору з капюшоном та штани чорного кольору, тримаючи в руках телефон, а поруч із ним із правого боку перебуває ОСОБА_19 . О 14:45 год. ОСОБА_7 , стоячи на касі, заходить у додаток із платіжних систем із мобільного телефона, на якому наявна пляма в нижньому правому куті, а потім дістає із правої кишені куртки банківську картку та прикладає її до терміналу для розрахунку, після чого передає її ОСОБА_20 , який перебуває поруч біля нього та розраховується цієї банківською карткою. О 14:46 год. касир видає чек і ОСОБА_21 повторно розраховується банківською карткою, яку йому передав ОСОБА_7 . О 14:47 год. касир знову видає чек, після чого ОСОБА_7 та ОСОБА_21 залишають приміщення магазину (т.3 а/п 157, 158-159, 160-162, 163).

Також з протоколу огляду речового доказу від 01.12.2023 - оптичного диску з інформацією, що перебуває у володінні АТ «Ощадбанк», розташованого за адресою: м. Київ, вул. Госпітальна, буд. 12-Г, та під час дослідження наявних на диску файлів (зокрема фотозображень) встановлено, що 19.10.2023 о 09:02 год. ОСОБА_21 перебуває поруч із банкоматом «Ощадбанку» за адресою: м. Нетішин, вул. Лісова, буд.1, о 09:03 год. поруч із ОСОБА_22 також перебуває ОСОБА_7 , о 09:06 год. ОСОБА_23 та ОСОБА_24 перебувають поруч із вказаним банкоматом, при цьому ОСОБА_7 тримає в руках мобільний телефон, який за зовнішніми ознаками схожий на телефон потерпілої, а в іншій руці тримає банківську картку. О 09:13:06 год. ОСОБА_23 , перебуваючи поруч із вказаним банком, вдягає на голову капюшон (водночас відповідно до виписки руху коштів по банківській картці АТ «ПриватБанк» № НОМЕР_5 19.10.2023 о 09:13:33 год. було здійснено зняття грошових коштів на загальну суму 1300 грн). Після цього о 09:13:36 год. ОСОБА_23 залишає банкомат (т.3 а/п 165-166, 167-168, 169-176, 179).

Вказані обставини, а саме проведення банківських операцій, підтверджується протоколами огляду від 12.01.2024 та від 19.12.2023, речового доказу - оптичних дисків з інформацією, що перебуває у володінні АТ КБ «ПриватБанк», розташованого за адресою: м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1-Д, а саме файлів з випискою по картковим рахункам за номерами банківської картки № НОМЕР_5 та № НОМЕР_7 за період часу з 18.10.2023 по 20.10.2023, що належать ОСОБА_10 (т.3 а/п 193-194, 195-196, 197-206, 207; т.4 а/п 1-2, 3-5, 6-19, 20).

Протоколом огляду від 17.01.2024 речового доказу - оптичного диску з інформацією, що перебуває у володінні АТ КБ «Акцент-Банк», розташованого за адресою: м. Дніпро, вул. Батумська, буд. 11, а саме файлом з випискою по картковому рахунку за номером банківської картки № НОМЕР_15 за період часу з 19.10.2023 по 20.10.2023, що належить ОСОБА_25 , було встановлено проведення банківських операцій та отримання переказу коштів на картку АТ «А-Банк» у терміналах інших банків: 1) 19.10.2023 о 08:59 год. - на суму 1000 грн; 2) 19.10.2023 о 18:53 год. - на суму 400 грн; 3) 20.10.2023 о 04:09 год. - на суму 1200 грн; 4) 20.10.2023 о 12:29 год. - на суму 480 грн; 5) 20.10.2023 о 13:10 год. - на суму 1000 грн; 6) 20.10.2023 о 13:11 год. - на суму 1000 грн; 7) 20.10.2023 о 13:12 год. - на суму 850 грн. (т.3 а/п 210-211, 212-213, 214-223, 224).

Згідно протоколів прийняття заяв ОСОБА_10 про кримінальне правопорушення та іншу подію від 24.10.2023, від 08.02.2024, від 09.02.2024, від 10.02.2024, від 12.02.2024, від 13.02.2024, остання зазначає, що у період часу з 18.10.2023 по 20.10.2023 невідома особа здійснила крадіжку грошових коштів із банківської картки «ПриватБанк» № НОМЕР_16 в сумі 8000 грн., а також що 19.10.2023 о 18:39 год. невстановлена особа у невстановленому місці, використовуючи незаконні операції з використанням електронно-обчислювальної техніки, користуючись особистими даними ОСОБА_10 , уклала онлайн договір кредитування із ТОВ «Слон Кредит» на суму 3000 грн.; що 20.10.2023 о 04:05 год. невстановлена особа у невстановленому місці, використовуючи незаконні операції з використанням електронно-обчислювальної техніки, користуючись особистими даними ОСОБА_10 , уклала онлайн договір кредитування із ТОВ «Авентус Україна» на суму 3000 грн.; що 20.10.2023 о 12:23 год. невстановлена особа у невстановленому місці, використовуючи незаконні операції з використанням електронно-обчислювальної техніки, користуючись особистими даними ОСОБА_10 , уклала онлайн договір кредитування із ТОВ «Селфі Кредит» на суму 500 грн.; що 19.10.2023 о 08:43 год. невстановлена особа у невстановленому місці, використовуючи незаконні операції з використанням електронно-обчислювальної техніки, користуючись особистими даними ОСОБА_10 , уклала онлайн договір кредитування із ТОВ «Лінеура Україна» на суму 2500 грн.; що 17.10.2023 приблизно о 22:00 год. невстановлена особа, перебуваючи поблизу будинку № 26 по вул. Чорновола м. Нетішин, зловживаючи довірою, шахрайським шляхом заволоділа мобільним телефоном марки «Samsung» моделі «A505FN/DS» із сім-карткою оператора ПрАТ «Київстар» з номером телефону НОМЕР_4 , що належить ОСОБА_10 ; що 19.10.2023 приблизно о 13:30 год. невстановлена особа у невстановленому місці, здійснивши несанкціоноване втручання в роботу інформаційної (автоматизованої) «Приват24» АТ КБ «ПриватБанк» облікового запису ОСОБА_10 шляхом зміни паролю до додатку та підвищення кредитного ліміту без дозволу останньої ; що 17.10.2023 приблизно о 22:00 год. невстановлена особа, перебуваючи поблизу будинку № 26 по вул. Чорновола м. Нетішин Шепетівського району Хмельницької області, шляхом обману, користуючись довірою, заволоділа банківською карткою банку «ПриватБанк» № НОМЕР_5 , яка є електронним офіційним платіжним документом, а саме засобом доступу до банківського рахунку, відкритого на ім?я ОСОБА_10 ; що 20.10.2023 о 13:10 год. невстановлена особа у невстановленому місці шляхом вільного доступу таємно під час дії воєнного стану здійснила крадіжку грошових коштів із банківського рахунку «ПриватБанк» № НОМЕР_17 , що належить ОСОБА_10 , чим завдала останній матеріальну шкоду на загальну суму 2950,95 грн. (т.3 а/п. 77; т.4 а/п 60, 68, 79, 87, 95, 100, 107, 110).

Зазначені потерпілою в заявах обставини підтверджуються також:

- копією договору № 4066999 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 19.10.2023, підписаного 19.10.2023 о 08:43 год. та укладеного в електронній формі (за допомогою одноразового ідентифікатора) між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_10 , за умовами якого ТОВ «Лінеура Україна» зобов?язалося надати ОСОБА_10 кредит у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, включаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_16 , у розмірі 2500 грн. строком на 360 днів зі сплатою відсотків за користування кредиту в розмірі 2% на день (стандартна процентна ставка). У договорі вказано номер телефону споживача НОМЕР_4 (т.3 а/п 84, 85-94, 95-97);

- копією заяви про приєднання ОСОБА_10 до Умов та правил надання банківських послуг в АТ КБ «ПриватБанк» від 31.01.2024, відповідно до якої потерпілій було надано банком послугу у вигляді відкриття та обслуговування поточного рахунку, емісії та обслуговування платіжного інструменту, а також споживчого кредитування: тип кредиту - відновлювальна кредитна лінія; мета отримання кредиту - споживчі цілі; строк користування - 12 місяців із пролонгацією; тип платіжної картки - «Універсальна» (т.3 а/п 98-123);

- копією договору № 1256634 про надання споживчого кредиту по продукту «Комфортний» від 19.10.2023, підписаного 19.10.2023 о 18:39 год. та укладеного в електронній формі (за допомогою одноразового ідентифікатора) між ТОВ «Слон Кредит» та ОСОБА_10 , за умовами якого ТОВ «Слон Кредит» зобов?язалося надати ОСОБА_10 кредит у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, включаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_16 , у розмірі 3000 грн строком на 360 днів зі сплатою відсотків за користування кредиту в розмірі 1,99% на день (стандартна процентна ставка). У договорі вказано номер телефону споживача НОМЕР_4 (т.4 а/п 21, 22-23, 24-33);

- копією листа ТОВ «Пейтек України» на адресу ТОВ «Слон Кредит» № 20231116-2 від 16.11.2023, відповідно до якого між цими товариствами було укладено договір про організацію переказу грошових коштів № 06062022-1 від 06.06.2022. Відповідно до зазначеного договору 19.10.2023 о 18:41 год. було успішно перераховано кошти в розмірі 3000 грн. на платіжну картку клієнта № НОМЕР_16 від ТОВ «Слон Кредит» (т.4 а/п 34);

- листом ТОВ «Авентус Україна» № 6494/23-Е від 17.11.2023, відповідно до якого 20.10.2023 о 04:05 год. між ТОВ «Авентус Україна», яке діє під торговою маркою CreditPlus, та ОСОБА_10 було укладено договір № 7184323 про надання споживчого кредиту на суму 3000 грн., яка перераховувалася 20.10.2023 на картку № НОМЕР_7 , відкриту в АТ КБ «ПриватБанк», яку було вказано клієнтом під час заповнення заявки на оформлення кредиту. Доступ здійснювався 20.10.2023 о 03:54 год. з наступної IP-адреси: НОМЕР_19 (т.4 а/п 36);

- копією договору № 7184323 про надання споживчого кредиту від 20.10.2023, підписаного 20.10.2023 о 04:05 год. та укладеного в електронній формі (за допомогою одноразового ідентифікатора) між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_10 , за умовами якого ТОВ «Авентус Україна» зобов?язалося надати ОСОБА_10 кредит шляхом перерахування на поточний рахунок споживача, включаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_16 , у розмірі 3000 грн строком на 364 дні зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,99% на день (стандартна процентна ставка). У договорі вказано номер телефону споживача НОМЕР_4 (т.4 а/п 37-42);

- листом ТОВ «Селфі Кредит» № 1783 від 05.12.2023, відповідно до якого між цим товариством та ОСОБА_10 було укладено договір № 1067750 від 20.10.2023 про надання споживчого кредиту по продукту «NewShort», згідно з яким товариством надано грошові кошти в розмірі 500 грн. строком користування на 360 днів, періодичність платежів зі сплати процентів - 18 днів. Договір було укладено через інформаційно-комунікаційну систему товариства, доступ до якої забезпечується через вебсайт товариства, а електронна ідентифікація споживача здійснюється під час його входу в особистий кабінет в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки товариством правильності введення коду, направленого товариством на номер мобільного телефону споживача, вказаний при вході. ОСОБА_10 на сайті товариства: https://selfiecredit.com.ua здійснила реєстрацію в системі ІКС товариства, вказавши свій номер телефону НОМЕР_4 . 20.10.2023 о 12:21 год. клієнт подав заявку на отримання кредиту з IP-адреси НОМЕР_20 . Верифікація та ідентифікація особи проходила за допомогою bankidPrivat, ім`я банку - Privatbank. Пристрій mobile . Договір споживачем підписано електронним підписом, а саме одноразовим ідентифікатором 20.10.2023 о 12:23 год. Кошти перераховувалися на банківську картку № НОМЕР_16 , яку було вказано при заповненні заявки на отримання кредиту, яка належить споживачу (т.4 а/п 45);

- договіром № 1067750 від 20.10.2023 про надання споживчого кредиту по продукту «NewShort», підписаного 20.10.2023 о 12:23 год. та укладеного в електронній формі (за допомогою одноразового ідентифікатора) між ТОВ «Селфі Кредит» та ОСОБА_10 , за умовами якого ТОВ «Селфі Кредит» зобов?язалося надати ОСОБА_10 кредит у безготівковій формі шляхом перерахування на поточний рахунок споживача, включаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_16 , у розмірі 500 грн. строком на 360 днів зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,22% на день (стандартна процентна ставка). У договорі вказано номер телефону споживача НОМЕР_4 (т.4 а/п 49-52);

- листом ТОВ «Лінеура Україна» № 294 від 18.01.2024, відповідно до якого між ОСОБА_10 та товариством було укладено договір № 4066999 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 19.10.2023. Грошові кошти перераховувались на банківську платіжну картку, зазначену клієнтом у договорі. Під час укладення договору товариством надсилалося клієнту на його номер телефону, вказаний під час реєстрації як контактний (фінансовий), а саме НОМЕР_4 , одноразовий ідентифікатор у вигляді алфавітно-цифрової послідовності для підписання договору. Підписання та укладення договору відбувається з фіксацією дати та часу в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства через мобільний додаток або в мережі Інтернет за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_2 Заявка на отримання клієнтом грошових коштів на платіжну банківську картку відбувалася з IP-адреси НОМЕР_21 (т.4 а/п 55-56).

Перебування телефону потерпілої у обвинуваченого підтверджується заявою ОСОБА_7 від 25.10.2023, в якій він зазначає, що добровільно видає для огляду та вилучення мобільний телефон «Samsung» та сім-картку «Київстар», яку дав йому ОСОБА_27 (т.3 а/п 129); а також протокол огляду та добровільної видачі від 25.10.2023, відповідно до якого було оглянуто добровільно видані ОСОБА_7 мобільний телефон та сім-картку. Під час огляду виданих ОСОБА_7 речей встановлено, що виданий ним мобільний телефон є мобільним телефоном марки «Samsung» моделі «A505FN/DS» 128 ГБ. На момент огляду телефон не вмикався та мав механічні пошкодження у вигляді тріщин на екрані. Крім того, матриця екрану з лівого боку відійшла від корпусу, відсутній лоток для сім-картки, а задня кришка відходить від корпусу. Під задньою кришкою наявна наліпка із записом моделі телефону, а також IMEI НОМЕР_1 та серійним номером (S/N) НОМЕР_2 . Виданою ОСОБА_7 сім-картка є сім-карткою оператора телекомунікаційних послуг ПрАТ «Київстар» із серійним номером НОМЕР_3 та номером телефону НОМЕР_4 . Зазначені мобільний телефон та сім-картка було вилучено та визнано речовими доказами у справі (т.3 а/п 130-132, 133, 134).

Крім того, з протоколів огляду від 21.02.2024 та від 19.03.2024 речових доказів - оптичних дисків з інформацією, що перебуває у володінні АТ КБ «ПриватБанк», а саме з файлу із назвою: «079348.1.0.zip Реформ 240213PBNKI91/zminy_Privat24.pdf», встановлено, що на екрані зображено інформацію про зміну пароля доступу до додатку «Приват24», клієнт - ОСОБА_10 , дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_3 , також в ній міститься інформація про те, що 18.10.2023 о 17:03 год. відбулася операція зміни паролю CHANGE_PASSWORD у мобільному додатку «Приват24». Крім того, на диску наявний файл під назвою «079348.1.0.zip», в якому містяться файли: «vypiska_НОМЕР_17.pdf» - виписка по рахунку; «vipSB_33778045_ НОМЕР_17 .xlsx» - інформація по здійсненим транзакціям; «ip.xlsx» - IP-адреси входу у додаток «Приват24» (т.4 а/п 145, 146-148, 149-150, 151). Під час дослідження диску на ньому було виявлено файл із назвою «517526.zip/1/зміна кредитного ліміту.pdf», відкривши який встановлено, що на екрані зображено інформацію про підвищення кредитного ліміту, клієнт - ОСОБА_10 , дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_3 . Під час більш детального огляду встановлено, що в ній міститься інформація про те, що: 1) 19.10.2023 о 06:16 год. відбулася операція, а саме підвищення кредитного ліміту з 7000 грн. до 10000 грн.; 2) 20.10.2023 о 04:28 год. відбулася операція, а саме підвищення кредитного ліміту з 7000 грн. до 10000 грн. (т.4 а/п 152-153, 154-155, 156-158, 159).

Таким чином, незважаючи на невизнання обвинуваченим своєї вини в інкримінованих кримінальних правопорушеннях, висновки суду про доведеність його вини у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.4 ст.190, ч.1 ст.357, ч.1 ст.361 КК України, за обставин та в обсязі, встановленому в судовому засіданні та наведеному в мотивувальній частині вироку, є обґрунтованими та підтверджуються сукупністю досліджених в судовому засіданні узгоджених між собою, достатніх, допустимих і достовірних доказів.

Стаття 94 КПК України передбачає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

При вирішенні питання щодо достатності встановлених під час змагального судового розгляду доказів для визнання особи винуватою суди мають керуватися стандартом доведення, визначеним частинами 2 та 4 статті 17 КПК України, за змістом яких ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був учинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи. Отже обвинувальний вирок може бути постановлений судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена поза розумним сумнівом.

Відповідно до змісту статті 92 КПК України обов`язок доказування покладений на прокурора. Саме сторона обвинувачення повинна доводити винуватість особи поза розумним сумнівом.

В контексті принципу доведення вини поза розумним сумнівом колегія суддів акцентує увагу на тому, що показання потерпілої, свідків, письмові докази, не можуть оцінюватись відокремлено один від одного. Навіть якщо один із доказів не повною мірою підтверджує вину особи у вчиненні злочину, аналіз цього доказу у взаємозв`язку із іншими доказами може свідчити про доведеність такої вини.

Перевіривши доводи ОСОБА_7 про недоведеність його вини у скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 357 КК України, колегія суддів знаходить їх непереконливими та такими, що не ґрунтуються на нормах матеріального права та фактичних обставинах кримінального провадження, які були встановлені під час судового розгляду.

Предметом злочину, передбаченого ст. 357 КК України є: зокрема, офіційні документи, у тому числі електронні, штампи, печатки; приватні документи, що знаходяться на підприємствах, в установах чи організаціях незалежно від форми власності (частини 1 і 2 ст. 357 КК України); паспорт або інший важливий особистий документ (ч.3 ст. 357 КК України).

Згідно примітки до ст. 358 КК України під офіційним документом у цій статті та статтях 357 і 366 цього Кодексу слід розуміти документи, що містять зафіксовану на будь-яких матеріальних носіях інформацію, яка підтверджує чи посвідчує певні події, явища або факти, які спричинили чи здатні спричинити наслідки правового характеру, чи може бути використана як документи докази у правозастосовчій діяльності, що складаються, видаються чи посвідчуються повноважними (компетентними) особами органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, юридичних осіб незалежно від форми власності та організаційно-правової форми, а також окремими громадянами, у тому числі самозайнятими особами, яким законом надано право у зв`язку з їх професійною чи службовою діяльністю складати, видавати чи посвідчувати певні види документів, що складені з дотриманням визначених законом форм та містять передбачені законом реквізити.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про інформацію» № 2657-ХП від 02 жовтня 1992 року, п.п.1.4, 1.14, 1.27, 1.31 ст. 1, п. 15.2 ст.15 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» № 2346 ІІІ від 05 квітня 2001 року, ч.4 ст. 51 Закону України «Про банки та банківську діяльність» № 2121-Ш від 7 грудня 2000 року документом визнається будь-який матеріальний носій, що містить інформацію, функціями якого є її збереження та передавання у часі та просторі, а засобами доступу до банківських рахунків (платіжним інструментом) є засоби певної форми на паперовому, електронному чи іншому виді носія інформації, використання якого ініціює переказ грошей з відповідного рахунку. Одним з видів доступу до банківських рахунків є спеціальні платіжні засоби (платіжні картки тощо).

Платіжна картка - електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду картки, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором.

Електронний платіжний засіб має містити обов`язкові реквізити, які дають змогу ідентифікувати платіжну систему та емітента.

Банк-резидент - учасник платіжної системи має право емітувати електронні платіжні засоби, що поряд із платіжним додатком мають нефінансові додатки, які можуть містити ідентифікаційні дані, інформацію про пільги, страхування та іншу інформацію про держателя і дають змогу ідентифікувати їх держателів та обліковувати виконані ними операції із застосуванням цих електронних платіжних засобів у певних системах виплат, надання та обліку послуг, пільг, знижок тощо.

Держатель спеціального платіжного засобу платіжної картки, для забезпечення безпеки здійснення платіжних операцій з її використанням, зобов`язаний використовувати спеціальний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства України, правил користування ним та умов договору, укладеного з емітентом (банком), дотримувати правила безпеки та не допускати використання цього засобу сторонніми особами, для чого повинен надійно зберігати спеціальний платіжний засіб, ПІН-код та інші засоби, що дають змогу користуватися ним, а у випадку його втрати зобов`язаний негайно повідомити про це банк, який повинен негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього спеціального платіжного засобу з внесенням до стоп-списку і його вилучення.

Тобто, аналіз зазначених норм законодавства свідчить про те, що платіжна картка є різновидом офіційних документів.

Аналогічного висновку дійшов і Верховний Суд у постанові від 14 лютого 2019 року у справі №454/420/17.

Щодо доводів апеляційної скарги обвинуваченого про те, що вартість належної потерпілій ОСОБА_10 банківської картки під час досудового розслідування та судового розгляду не була встановлена, то вони є необґрунтованими, оскільки суд першої інстанції давав оцінку таким доводам та обґрунтовано не взяв їх до уваги, оскільки кримінальне правопорушення за ч.1 ст.357 КК України вважається закінченим із моменту вчинення будь-яких дій, передбачених у диспозиції статті, а тому для встановлення наявності його складу немає потреби у визначенні вартості предмета відповідного кримінального правопорушення.

Таким чином, дії обвинуваченого ОСОБА_7 правильно кваліфіковані за ч.1 ст. 357 КК України, як заволодіння офіційним документом шляхом шахрайства, вчинене з корисливих мотивів.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги в тій частині, що в матеріалах відсутні письмові або будь-які інші докази та жоден свідок не підтвердив того, що відповідний телефон, за допомогою якого здійснювалося несанкціоноване втручання в роботу інформаційних (автоматизованих), електронних комунікаційних, інформаційно-комунікаційних систем, електронних комунікаційних мереж (зміна логіна та пароля до мобільного додатку «Приват24», підвищення кредитного ліміту) 18.10.2018 о 17 год. 03 хв., а також під час оформлення кредитів: 19.10.2023 о 08:43, 19.10.2023 о 18:40, 20.10.2023 о 04:05, 20.10.2023 о 12:23, перебував у обвинуваченого, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідальність за ч.1 ст.361 КК України передбачена за несанкціоноване втручання в роботу інформаційних (автоматизованих), електронних комунікаційних, інформаційно-комунікаційних систем, електронних комунікаційних мереж.

З пояснень потерпілої ОСОБА_10 та свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_12 вбачається, що банківська картка АТ КБ «ПриваБанк» та мобільний телефон «Samsung» моделі «A505FN/DS» перебували у користуванні обвинуваченого ОСОБА_7 та іншим особам мобільний телефон «Samsung» обвинуваченим не передавався.

Суд першої інстанції обґрунтовано критично оцінив показання обвинуваченого стосовно того, що отримані від ОСОБА_11 банківську картку та телефон в подальшому у м. Славута він віддав ОСОБА_13 , оскільки будь-яких доказів на підтвердження цих обставин стороною захисту надано не було, при цьому сам ОСОБА_13 під час допиту його в якості свідка у судовому засіданні в суді першої інстанції про такі обставини не повідомляв, зазначивши лише, що під час їх спільного з ОСОБА_7 відпочинку в м. Славута за все розраховувався обвинувачений, який використовував телефон та банківську картку. Крім того, такі показання обвинуваченого, на думку суду, також є алогічними, оскільки ОСОБА_7 жодним чином не пояснив, з якою метою він віддав чуже майно малознайомій особі, яке він мав повернути (позаяк із показань ОСОБА_13 вбачається, що до цього він зустрічався із ОСОБА_7 лише двічі у житті під час спільного розпивання спиртного). Більше того, відповідні телефон та картку 25.10.2023 сам ОСОБА_7 добровільно видав працівникам поліції.

Також свідок ОСОБА_12 зазначав, що обвинувачений та ОСОБА_13 просили у нього банківську картку, щоб скинути на неї гроші, яку потім начебто повернули.

Покази свідка ОСОБА_12 підтверджуються наявною в матеріалах справи випискою по картці/рахунку № НОМЕР_16 ( НОМЕР_17 ) і додатковим рахунком договору № SAMDNWFC6 від 14.09.2016, відкритим на ім?я ОСОБА_10 , згідно якої було проведено платіжні операції 18.10.2023 о 17:04 год. на суму 2060 грн. (переказ на картку «ПриватБанку» через додаток «Приват24», одержувач - ОСОБА_12 ).

Свідок ОСОБА_13 також показав, що в той час як вони перебували у бані, останній бачив, як ОСОБА_7 оформлює якийсь кредит, проте будь-якої допомоги в оформленні кредиту чи перерахунку коштів йому не надавав. За час перебування у ОСОБА_17 із ОСОБА_7 ходили у магазин, за покупки розраховувався ОСОБА_7 та знімали гроші з картки, що була в обвинуваченого, в банкоматі «Ощадбанка» у центрі міста в сумі приблизно 2000 грн.

Таким чином, матеріалами справи підтверджено, що саме обвинуваченим ОСОБА_7 було здійснено несанкціоноване втручання в роботу інформаційних (автоматизованих), електронних комунікаційних, інформаційно-комунікаційних систем, електронних комунікаційних мереж (зміна логіна та пароля до мобільного додатку «Приват24», підвищення кредитного ліміту) 18.10.2018 о 17 год. 03 хв., а також оформлення кредитів: 19.10.2023 о 08:43, 19.10.2023 о 18:40, 20.10.2023 о 04:05, 20.10.2023 о 12:23.

Вирішуючи питання щодо правильності кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.4 ст. 185 та ч.4 ст.190 КК України, надавши оцінку сукупності досліджених доказів, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Так, дії обвинуваченого ОСОБА_7 стороною обвинувачення були кваліфіковані за ч.4 ст. 185 та ч.4 ст.190 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно в умовах воєнного стану та шахрайство, вчинене повторно шляхом незаконних операцій із використанням електронно-обчислювальної техніки.

Відповідно до частин 1 та 2 ст.32 КК України повторністю злочинів визнається вчинення двох або більше кримінальних правопорушень, передбачених тією самою статтею або частиною статті Особливої частини цього Кодексу. Повторність, передбачена частиною першою цієї статті, відсутня при вчиненні продовжуваного кримінального правопорушення, який складається з двох або більше тотожних діянь, об`єднаних єдиним кримінально протиправним наміром.

Отже, повторність, про яку йдеться у ст.32 КК України, має місце там, де особа або група осіб (співучасники) вчиняють два чи більше окремих самостійних кримінальних правопорушень.

Продовжуваний злочин - це такий одиничний злочин, який складається із двох чи більше тотожних діянь, що об`єднані єдиним злочинним наміром. Продовжуваний злочин характеризується такими ознаками: 1) він складається із двох чи більше самостійних діянь; 2) дані діяння (дії чи бездіяльність) містять у собі ознаки одного й того самого складу злочину, тобто є юридично тотожними; 3) ці діяння віддалені одне від одного проміжком часу, як правило, незначним; 4) усі діяння спрямовані на один і той самий об`єкт; 5) спричиняють єдиний суспільно небезпечний наслідок (у випадку, якщо склад продовжуваного злочину за конструкцією є матеріальним) і 6) об`єднані єдиним злочинним наміром, тобто мають єдиний умисел і спільну мету, а отже, з огляду на це є частинами одного цілого.

Початком вчинення продовжуваного злочину є вчинення першого із декількох юридично тотожних діянь, а закінченням - момент вчинення останньої із запланованих злочинних дій. Продовжувані злочини можуть бути вчинені тільки шляхом активних дій і завжди є умисними. Усі продовжувані злочини є одиничними злочинами і кваліфікуються за однією статтею (частиною статті) Особливої частини КК.

Отже, від повторності злочинів необхідно відрізняти продовжуваний злочин, що складається із двох або більше вчинених у різний час тотожних злочинних діянь, які об`єднані єдиним злочинним наміром. Об`єднання тотожних діянь єдиним злочинним наміром означає, що до вчинення першого з низки тотожних діянь особа усвідомлює, що для реалізації її злочинного наміру необхідно вчинити декілька таких діянь, кожне з яких спрямовано на реалізацію цього наміру. Такі діяння не утворюють повторності, оскільки кожне з них стає елементом одиничного (єдиного) злочину і окремим (самостійним) злочином щодо будь-якого іншого з цих діянь бути не може. При повторності ж тотожних злочинів кожен із них має власну суб`єктивну сторону, зокрема самостійний умисел, який виникає щоразу перед вчиненням окремого злочину.

Така позиція міститься у постанові Верховного Суду від 10 вересня 2019 року, справа № 610/1109/18, провадження № 51-303км19.

Як убачається зі встановлених судом обставин, ОСОБА_7 , заволодівши з корисливих мотивів шляхом шахрайства телефоном та банківською карткою АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_5 , що належать потерпілій ОСОБА_10 , володіючи пін-кодом до картки незаконно, з метою збагачення за рахунок чужого майна, діючи протягом декількох днів у невеликий проміжок часу, вчинив декілька тотожних діяння, а саме шляхом незаконних операцій із використанням електронно-обчислювальної техніки оформив на ім`я потерпілої ОСОБА_10 декілька он-лайн кредитів, з метою незаконного заволодіння отриманими коштами, а також розрахувався вказаною банківською карткою за товари та послуги, скориставшись банківським терміналом, поповняв рахунок мобільного телефону, яким незаконно користувався, перераховував на інші банківські картки, знімав з цієї картки гроші в банкоматах, у такий спосіб розпорядився викраденими грошовими коштами. Крім того, під час вчинення вказаних діянь картка АТ КБ «ПриватБанк», що належить потерпілій ОСОБА_10 , обвинувачений ОСОБА_7 мав при собі, володів пін-кодом до картки незаконно, вона безперервно знаходилась у останнього та не поверталась у володіння її власника.

Виходячи з наведеного, вчинені ОСОБА_7 тотожні діяння, які мали загальну мету, від самого початку охоплювались єдиним злочинним наміром на заволодіння конкретним майном потерпілої, а також шахрайства шляхом незаконних операцій із використанням електронно-обчислювальної техніки та були скоєні протягом декількох дня, повторності не утворюють, а є одним продовжуваним злочином.

Таким чином, доводи обвинуваченого ОСОБА_7 , що наявні підстави для закриття кримінального провадження за ч. 4 ст. 185 та ч. 4 ст. 190 КК України з огляду на вартість майна за кожним окремим вчиненим діянням крадіжки та шахрайства на підставі п. 41 ч. 1 ст. 284 КПК України, є неспроможними, оскільки з встановлених у судовому засіданні обставин вбачається, що відповідні злочини є продовжуваними та складалися з декількох тотожних діянь, відокремлених одне від одного проміжками часу, однак які очевидно охоплювалися єдиним умислом, тому загальна вартість майна, яке викрав та яким шахрайським шляхом заволодів ОСОБА_7 , свідчить про наявність в його діях складу відповідних кримінальних правопорушень.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про доведеність вчинення ОСОБА_7 продовжуваного злочину, тобто одиничного злочину, який складається із двох чи більше тотожних діянь, що об`єднані єдиним злочинним наміром.

Враховуючи наведене, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 .Судом першої інстанції матеріальний закон застосовано правильно, ухвалено законне, обґрунтоване та вмотивоване судове рішення,істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при ухваленні вироку не встановлено,апеляційних підстав для зміни або скасування вироку суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 колегією суддів не встановлено.

Керуючись статтями 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Нетішинського міського суду Хмельницької області від 28 травня 2025 року стосовно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2