ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/819/139/25 Доповідач в апеляційної інстанції ОСОБА_2
Категорія: повернення скарги
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря ОСОБА_5

скаржника - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду матеріали провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 06 листопада 2025 року про повернення скарги,

ВСТАНОВИЛА:

Вищевказаною ухвалою слідчого судді ОСОБА_6 повернуто його скаргу датовану ним 03.11.2025 року на бездіяльність посадової особи Херсонської обласної прокуратури, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових ро слідувань, після отримання його заяви про кримінальне правопорушення.

Ухвала мотивована тим, що подана ОСОБА_6 скарга не відповідає вимогам законодавства України щодо державної мови, оскільки вона подана ним російською мовою, що унеможливлює її перевірку на відповідність вимогам ст.ст. 303, 304 КПК України.

Не погодившись з вищевказаною ухвалою слідчого судді ОСОБА_6 подав на неї апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати та ухвалити нову, якою задовольнити його скаргу подану до суду першої інстанції відповідно до вимог в ній зазначених.

Апеляційна скарга мотивована доводами про незаконність оскаржуваної ухвали слідчого судді.

Зокрема, апелянт зазначає порушення слідчим суддею вимог міжнародного законодавства та Конституції України щодо можливості подання апеляційної скарги виключно державною мовою.

Крім того, як зазначає апелянт, рішення слідчого судді не підписане самим головуючим, а має підпис помічника судді.

Заслухавши суддю-доповідача, ОСОБА_6 на підтримання доводів апеляційної скарги, вивчивши та перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Прокурор не з`явився, про дату, час і місце розгляду провадження повідомлені у процесуальний спосіб. Заяв про відкладення розгляду до суд не надходило..

Відповідно до ч.3 ст.306 КПК України відсутність прокурора не є перешкодою для розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора.

Згідно з ч.4 ст.405 КПК України неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття

За таких обставин та з огляду на вимоги ч.3 ст.306 та ч.ч.1,4 ст.405 КПК України, апеляційний суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності прокурора.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вірно зазначена слідчим суддею суду першої інстанції, відповідно до ч. 2 ст. 1 КПК України визначено, що кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.

Згідно ст. 10 Конституції України державною мовою в Україні є українська мова.

Держава забезпечує всебічний розвиток і функціонування української мови в усіх сферах суспільного життя на всій території України.

В Україні гарантується вільний розвиток, використання і захист російської, інших мов національних меншин України.

Держава сприяє вивченню мов міжнародного спілкування. Застосування мов в Україні гарантується Конституцією України та визначається законом.

Відповідно до ч. 1ст. 12 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», судочинство і діловодство в судах України проводяться державною мовою.

Крім цього, частина 1статті 29 КПК України передбачає, що кримінальне провадження здійснюється державною мовою. Сторона обвинувачення, слідчий суддя та суд складають процесуальні документи державною мовою.

Статтею 6 Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної» встановлено, що кожний громадянин України зобов`язаний володіти державною мовою. Держава забезпечує кожному громадянинові України можливості для опанування державної мови через систему закладів дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійної (професійно-технічної),фахової передвищої, вищої освіти, освіти дорослих, а також через підтримку неформальної та інформальної освіти, спрямованої на вивчення державної мови. Держава організовує безкоштовні курси української мови для дорослих та забезпечує можливість вільно опанувати державну мову громадянам України, які не мали такої змоги.

Поряд із цим, Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у ст. 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть шкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (рішення у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України»).

Отже, гарантоване право особи на звернення до суду кореспондується з її обов`язком дотримуватися встановлених законом механізмів (процедур).

Згідно з рішенням Конституційного суду України від 14 грудня 1999 року № 10-рп/99про офіційне тлумачення положень ст. 10 Конституції України щодо застосування державної мови органами державної влади, органами місцевого самоврядування та використання її у навчальному процесі в навчальних закладах України (справа про застосування української мови) положення частини першої ст.10 Конституції України, за яким" державною мовою в Україні є українська мова", треба розуміти так, що українська мова як державна є обов`язковим засобом спілкування на всій території України при здійсненні повноважень органами державної влади та органами місцевого самоврядування (мова актів, роботи, діловодства, документації тощо), а також в інших публічних сферах суспільного життя, які визначаються законом (частина п`ята статті 10 Конституції України).

Отже, мовою актів, роботи, діловодства та документації в судах України є виключно Українська мова.

Відповідно до ст. 1 єдиною державною (офіційною) мовою в Україні є українська мова. Статус української мови як єдиної державної мови зумовлений державотворчим самовизначенням української нації. Державний статус української мови є невіддільним елементом конституційного ладу України як унітарної держави. Статус української мови як єдиної державної мови в Україні визначається виключно Конституцією України. Порядок функціонування і застосування державної мови визначається виключно законом. Навмисне спотворення української мови в офіційних документах і текстах, зокрема навмисне застосування її з порушенням вимог українського правопису і стандартів державної мови, а також створення перешкод та обмежень у застосуванні української мови тягнуть за собою відповідальність, встановлену законом. Статус української мови як єдиної державної мови передбачає обов`язковість її використання на всій території України при здійсненні повноважень органами державної влади та органами місцевого самоврядування, а також в інших публічних сферах суспільного життя, які визначені цим Законом. Українська мова як єдина державна мова виконує функції мови міжетнічного спілкування, є гарантією захисту прав людини для кожного українського громадянина незалежно від його етнічного походження, а також є фактором єдності і національної безпеки України.

Відповідно до ст. 14 цього Закону у судах України судочинство провадиться, а діловодство здійснюється державною мовою.

У судовому процесі може застосовуватися інша мова, ніж державна, у порядку, визначеному процесуальними кодексами України та Законом України "Про судоустрій і статус суддів".

Слідчий суддя, суд, прокурор, слідчий забезпечують учасникам кримінального провадження, які не володіють чи недостатньо володіють державною мовою, право давати показання, заявляти клопотання і подавати скарги, виступати в суді рідною або іншою мовою, якою вони володіють, користуючись у разі необхідності послугами перекладача в порядку, передбаченому цим Кодексом.

В постанові Верховного Суду від 19.09.2022 року у справі №521/12324/18 (провадження №51-5817кмо21) вказано: «передбачена чинним законодавством України вимога щодо подання документів (у тому числі апеляційних і касаційних скарг) українською мовою не є перешкодою у доступі до правосуддя та не звужує права учасників провадження за мовною ознакою, оскільки процесуальним законодавством гарантовано право учасників провадження щодо користування ними в судовому процесі рідною мовою або мовою, якою вони володіють.»

Дотримання учасниками кримінального провадження вимог до мови, якою здійснюється кримінальне провадження, що включає необхідність подання процесуальних документів (заяв, клопотань, скарг) державною мовою, є однією з загальних засад кримінального провадження, які визначені у ч. 1 ст. 7 КПК України.

Вимоги щодо викладення документа процесуального характеру державною (українською) мовою викладені також в ухвалах Великої Палати Верховного Суду від 19 вересня 2019 року у справі № 9901/98/19 та від 12 лютого 2020 року у справі № 9901/12/20.

Слідчий суддя суду першої інстанції пославшись на вищевказане, прийшов до висновку про повернення ОСОБА_6 апеляційної скарги, оскільки вона виконана російською мовою, що не відповідає вимогам законодавства України щодо державної мови та унеможливлює її перевірку на відповідність вимогам ст.ст. 303, 304 КПК України.

Зважаючи на викладені норми законодавства, колегія суддів, погоджується з висновками слідчого судді суду першої інстанції щодо підстав повернення ОСОБА_6 скарги.

Безпідставними є посилання апелянта на непідписана судового рішення, а саме оскаржуваної ухвали слідчого судді головуючим у справі, оскільки, як вбачається з матеріалів провадження, в ним міститься оригінал оскаржуваної ухвали власноруч підписаний головуючим у справі суддею ОСОБА_1 .

Зважаючи на викладене, апеляційна скарга ОСОБА_6 задоволенню не підлягає, а підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 , залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 06 листопада 2025 року, якою повернуто скаргу ОСОБА_6 скаргу датовану ним 03 листопада 2025 року на бездіяльність посадової особи Херсонської обласної прокуратури, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, після отримання його заяви про кримінальне правопорушення без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_7 ОСОБА_8 ОСОБА_9