КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №11-сс/824/9489/2025 Доповідач у ІІ інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2025 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

Головуючий суддя: ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_5

прокурора: ОСОБА_6

підозрюваного: ОСОБА_7

захисників: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

ОСОБА_11 , ОСОБА_12

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційні скарги захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_12 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 з доповненнями на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 05 грудня 2025 року щодо зміни запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Шостка Сумської області, українця, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , який займав посаду генерального директора ДП «ІНФОРМАЦІЯ_52» (код ЄДРПОУ НОМЕР_2), раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 28, частиною другою статті 114-1 КК України, у кримінальному провадженні №0000083 від 22 лютого 2024 року,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 05 грудня 2025 року задоволено клопотання старшого слідчого 1 відділення 5 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління Служби безпеки України ОСОБА_13 , погоджене прокурором першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення першого управління Спеціалізованої прокуратури у сфер, оборони Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , про зміну запобіжного заходу - задоволено.

Змінено підозрюваному ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді застави на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави на 26 днів, з 03 грудня 2025 року, тобто з часу фактичного затримання по 29 грудня 2025 року, в межах строку досудового розслідування.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, захисник ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати та залишити в силі застосований до підозрюваного ОСОБА_7 ухвалою Київського апеляційного суду від 20 листопада 2025 року у справі №761/44188/25 запобіжний захід у вигляді застави.

Уважає оскаржувану ухвалу необґрунтованою, а застосований запобіжний захід - занадто суворим.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що за результатами аналізу матеріалів клопотання можна стверджувати, що переважна більшість доказів вчинення підозрюваним ОСОБА_7 кримінального правопорушення, яке йому інкримінується, є неналежними та недопустимими, такими, що не доводять винуватість ОСОБА_7 .

Вказує, що ОСОБА_7 29 квітня 2025 року було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 28, частиною другою статті 114-1 КК України, натомість змінена підозра від 03 грудня 2025 року на 99% ідентична повідомленню про підозру від 29 квітня 2025 року, орган досудового розслідування лише доповнив її твердженням про здійснення підозрюваним перешкоджання законній діяльності ІНФОРМАЦІЯ_9 ІНФОРМАЦІЯ_10.

Уважає, що вказане повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри не може бути підставою для перегляду запобіжного заходу відносно підозрюваного, оскільки воно здійснене в тому ж кримінальному провадженні, в якому судами першої та апеляційної інстанцій були розглянуті доводи як сторони захисту, так і органу досудового розслідування щодо обґрунтованості підозри та наявності ризиків.

Зазначає, що у тексті підозри не міститься жодної конкретики дій саме підозрюваного, які були б підтверджені належними доказами, а орган досудового розслідування інкримінує йому участь у певних протиправних, на думку слідства, діях, які були відповідно до тексту підозри вчинені не конкретно ним, а іншими особами.

Зауважує, що фактично щодо дій саме ОСОБА_7 у підозрі містяться лише загальні фрази без конкретизації таких дій та доказів на їх підтвердження.

Підозрюваним як керівником державного підприємства насправді здійснювалась законна господарська діяльність та доказів протилежного органом досудового розслідування не надано.

При цьому, жоден з протоколів допиту свідків та їхні показання не містять підтвердження будь-якої участі ОСОБА_7 в інкримінованих йому діях.

Стверджує про юридичну нікчемність підозри ОСОБА_7 за частиною другою статті 114-1 КК України, оскільки жоден із способів перешкоджання законній діяльності ІНФОРМАЦІЯ_11 не має місця у справі ОСОБА_7 , адже відповідно до тексту підозри орган досудового розслідування вважає, що ОСОБА_7 , перебуваючи на посаді генерального директора ДП «ІНФОРМАЦІЯ_12», на виконання договорів поставки з ДП ІНФОРМАЦІЯ_13 «ІНФОРМАЦІЯ_14», здійснював виготовлення товарів ІНФОРМАЦІЯ_15, які не відповідали технічним умовам.

Вказує, що посилання слідчого у клопотанні на тяжкість інкримінованих кримінальних правопорушень та суворість можливого покарання не може бути виключною підставою для обґрунтування існування ризику переховування від органів досудового розслідування та/або суду.

Зазначає, що реальних доказів (фактів та/або інформації), які могли б дати стороні обвинувачення підстави стверджувати про те, що підозрюваний дійсно може (має намір) саме переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, що формують так званий «ризик переховування», є наразі відсутній.

Окрім того, враховуючи те, що відомості про кримінальне провадження внесені до ЄРДР що 22 лютого 2024 року, органом досудового розслідування вже давно вилучені, оглянуті всі речі та документи, що мають значення для кримінального провадження, і для них визначено правовий статус.

Також зауважує, що слідчий у клопотанні вказує на можливий вплив підозрюваного на можливих інших свідків без їх ідентифікації, що вже само по собі виключає існування ризику незаконного впливу на свідків, експерта чи спеціаліста у цьому кримінальному провадженні, та робить клопотання слідчого в цій частині повністю необґрунтованим.

Слідство зазначає про ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, проте жодним чином не доводить його наявність та можливі способи перешкоджання кримінальному провадженню з боку підозрюваного.

Уважає ризик вчинення іншого кримінального правопорушення припущенням органу досудового розслідування.

Посилається на те, що підозрюваний ОСОБА_7 має сталі соціальні зв`язки та інші зв`язки з територією України, своєю сім`єю, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, за місцем проживання, реєстрації характеризується виключно з найкращої сторони, постійно проживав за адресою: АДРЕСА_1 .

Звертає увагу суду, що у підозрюваного ОСОБА_7 наявний ряд важких хронічних хвороб, які потребують постійного лікування та обстеження стану здоров`я, а відсутність такого лікування призвела до суттєвого погіршення здоров`я останнього за період перебування під вартою.

У доповненнях до апеляційної скарги зазначає, що непроголошення слідчим суддею судового рішення порушило право підозрюваного на отримання інформації про нього, на розуміння суті судового рішення, на усвідомлення можливості його апеляційного оскарження.

Таким чином, внаслідок непроголошення судового рішення було порушено процесуальний порядок його винесення, внаслідок чого воно фактично не могло набути чинності.

При цьому, у порушення вимог статті 247 КПК України проголошення судового рішення після виходу з нарадчої кімнати не фіксувалось за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Також з апеляційною скаргою на вказану ухвалу слідчого судді звернувся захисник ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати, у задоволенні клопотання про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що жоден із наведених у клопотанні ризиків не був підтверджений документально.

Посилання прокурора на планування підозрюваним через довірену особу «документів та майно, зокрема закордонні паспорти, банківські картки, посвідчення водія, мобільний телефон та автомобіль» є такими, що не підтверджені документально, були отримані у порушення вимог діючого законодавства України та є повністю перекрученими прокурором.

Зауважує, що паспорт громадянина України та паспорт громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_7 були вилучені слідчим під час затримання останнього у порядку статті 615 КПК України та перебувають у слідчого ОСОБА_13 .

Вказує, що посилання прокурора на видану ОСОБА_7 у 2022 році довіреність та наявність зі слів прокурора у нього румунського громадянства спростовуються тим, що така довіреність дійсно видавалась, але вона видавалась для отримання громадянства не ОСОБА_7 , а його дітьми, які разом із матір`ю з початком війни у 2022 році виїхали за кордон, окрім того зазначена довіреність була видана строком дії на один рік, тобто вона закінчила свою дію 24 травня 2023 року, а отже повноваження за нею щодо дій по отриманню громадянства Румунії повинні були закінчитись саме до 24 травня 2023 року і власне паспорт також мав бути отриманий до цієї дати.

Наголошує, що станом на 13 липня 2023 року ані ОСОБА_7 , ані якійсь представник не звертались до компетентних органів Румунії за отриманням громадянства цієї країни, а слідчий не додав до свого клопотання жодного документального підтвердження отримання ОСОБА_7 паспорта громадянина Румунії.

При цьому, прокурор не надав суду доказів на підтвердження оперативної інформації щодо того, що дійсно ОСОБА_7 у день його звільнення з Відділу забезпечення досудового слідства СБ України чекав автомобіль із довіреною особою, коштами та документами для виїзду за кордон.

Зауважує, що сторона захисту наголошувала суду, що запобіжний захід у вигляді застави вже застосований до підозрюваного ОСОБА_7 у цьому кримінальному провадженні, а наявні та незаконні підстави повторного затримання ОСОБА_7 на виході зі слідчого ізолятора та документальна недоведеність невиконання підозрюваним обов`язків, покладених на нього ухвалою Київського апеляційного суду від 20 листопада 2025 року у справі №761/50293/25 не надавала законної можливості суду для задоволення клопотання слідчого про зміну запобіжного заходу.

Захисник ОСОБА_12 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 у своїй апеляційній скарзі просить ухвалу слідчого судді скасувати, клопотання про зміну запобіжного заходу залишити без задоволення.

Вказує, що слідчий, виконавши повторне затримання підозрюваного ОСОБА_7 всупереч положенням статті 204 КПК України, яка прямо забороняє затримання підозрюваного, обвинуваченого, щодо якого застосовано запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, без дозволу слідчого судді, суду у зв`язку з підозрою або обвинуваченням у тому ж кримінальному правопорушенні, у подальшому подав клопотання про зміну запобіжного заходу, у зв`язку з чим у слідчого судді були відсутні підстави для задоволення такого клопотання та зміни запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 .

Уважає, що клопотання не містить будь-якого обґрунтування висновку про існування обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, голослівні міркування про її наявність є надуманими, необґрунтованими та невмотивованими, є більше ніж сумнівними за змістом та явно недостатніми для прийняття слідчим суддею висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення.

Також, на переконання захисника, клопотання не містить будь-якого обґрунтування висновку про те, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, не вказано жодного конкретного доказу, яким міг би підтвердити взагалі існування ризиків, про існування яких механічно повідомляє слідчий.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення підозрюваного ОСОБА_7 та його захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , які підтримали подані стороною захисту апеляційні скарги та просили їх задовольнити, думку прокурора ОСОБА_6 , який заперечував проти задоволення апеляційних скарг захисників та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали судового провадження та доводи апеляційних скарг, колегія суддів доходить висновку, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Як убачається із наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів судового провадження, слідчими Головного слідчого управління Служби безпеки України здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000083 від 22 лютого 2024 року за підозрою ОСОБА_7 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 28, частиною другою статті 114-1 КК України та за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених частинами першою, другою статті 114-1, частиною п`ятою статті 191, частинами першою, другою статті 366 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що не пізніше 11 січня 2024 року у Генерального директора Державного підприємства «ІНФОРМАЦІЯ_16» (код ЄДРПОУ НОМЕР_2) (далі ДП «ІНФОРМАЦІЯ_12») ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виник злочинний умисел на перешкоджання законній діяльності ІНФОРМАЦІЯ_17.

У свою чергу, ОСОБА_7 , будучи уповноважений безпосередньо і через адміністрацію підприємства здійснювати поточне управління (керівництво) підприємством, а також усвідомлюючи покладені на нього обов`язки Генерального конструктора із створення ІНФОРМАЦІЯ_18, достовірно знаючи про існуючу нагальну потребу у виготовленні ІНФОРМАЦІЯ_19 та нестачі на очолюваному підприємстві достатньої кількості сировини для цього, розробив злочинний план, який полягав у тому, що він введе в оману уповноважених осіб Державного підприємства ІНФОРМАЦІЯ_7 «ІНФОРМАЦІЯ_8», шляхом їх запевнення у наявності достатньої кількості сировини, з метою подальшого укладання Державного контракту на виробництво непридатних до використання за цільовим призначенням ІНФОРМАЦІЯ_20 розробить та затвердить технічну документацію, якою б забезпечив спорядження ІНФОРМАЦІЯ_21 необхідними для цього комплектуючими; створить умови, які б виключали викриття його злочинних намірів та поставить непридатні до використання ІНФОРМАЦІЯ_22, що унеможливило б виконання ІНФОРМАЦІЯ_23.

При цьому, ОСОБА_7 , усвідомлюючи, що реалізувати свої злочинні наміри без залучення певних осіб неможливо, та з метою усунення перешкод, заздалегідь залучив наступних осіб, які повинні були вчинити відповідні дії:

- полковника ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 , який повинен був скласти необхідні висновки, узгоджувати та впроваджувати завідомо неправдиву Технічну документацію, на що останній надав свою добровільну згоду:

- ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який займаючи посаду Технічного директора - першого заступника Головного конструктора РДТП ДП «ІНФОРМАЦІЯ_12» повинен був розробити технічну документацію для можливості використання невідповідних ІНФОРМАЦІЯ_24, на що останній надав свою добровільну згоду:

- підполковника ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , начальника групи контролю якості НОМЕР_1 військового представництва ІНФОРМАЦІЯ_7, який повинен був складати необхідні недостовірні висновки виконувати інші дії, направлені па поставку неякісних ІНФОРМАЦІЯ_21 па користь ІНФОРМАЦІЯ_25, на що останній надав свою добровільну згоду.

Реалізуючи свій злочинний план, 11 січня 2024 року Генеральний директор ДП «ІНФОРМАЦІЯ_26» ОСОБА_7 скерував до Державного підприємства ІНФОРМАЦІЯ_7 «ІНФОРМАЦІЯ_8» (код ЄДРПОУ - НОМЕР_3) лист з зазначенням переліку комерційних пропозицій, які включали постачання Товару ІНФОРМАЦІЯ_27.

Задля проходження процедури перевірки спроможності Дії «ІНФОРМАЦІЯ_26» виконати Державні контракти на постачання ІНФОРМАЦІЯ_28, відповідальними за перевірку підполковником ОСОБА_16 та полковником ОСОБА_15 , умисно оформлено позитивні висновки з відхиленням вимог «Інструкції з перевірки спроможностей вітчизняних підприємств промисловості усіх форм власності виконати роботи (надати послуги, продукцію) за Державними контрактами (договорами за державні кошти) із закупівлі товарів» (далі - Інструкція).

Зокрема, висновки ІНФОРМАЦІЯ_29 щодо спроможності Дії «ІНФОРМАЦІЯ_12» виконати умови Державних контрактів з виготовлення і постачання ІНФОРМАЦІЯ_21 ІНФОРМАЦІЯ_30 носили загальний та поверховий характер, не відображали дійсний стан спроможності ДІЇ «ІНФОРМАЦІЯ_12» та не відповідали вимогам профільної Інструкції, а також відрізнялись між собою за змістом у частині ідентифікації та оцінки ризиків, не містили інформації про наявність у виробника служби контролю якості, запровадження необхідних стандартів, наявність сертифіката виробництва тощо, а також не враховували повний спектр ризиків, пов`язаних з недостатністю виробничих потужностей, матеріально-технічного обладнання і кваліфікованого персоналу, що не дозволяло виробнику виконати договірні зобов`язання.

У результаті спільних умисних дій ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , які були спрямовані на усунення перешкод задля подальшої реалізації злочинного плану, 14 лютого 2024 року між Державним підприємством ІНФОРМАЦІЯ_7 «ІНФОРМАЦІЯ_8» (код ЄДРПОУ НОМЕР_3, юридична адреса: АДРЕСА_3), як служби державного замовника щодо закупівель товарів, робіт і послуг ІНФОРМАЦІЯ_31, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16 травня 2023 року №494 «Деякі питання здійснення ІНФОРМАЦІЯ_32 службою державного замовника», в особі директора ОСОБА_18 , та ДП «ІНФОРМАЦІЯ_26», в особі ОСОБА_19 , укладено два Державних контракти, а саме: ІНФОРМАЦІЯ_33У подальшому, ОСОБА_7 , усвідомлюючи, що його злочинний план почав втілюватися, діючи спільно з ОСОБА_14 , розробили Технічні умови на ІНФОРМАЦІЯ_35 до складових елементів якого входив додатковий ІНФОРМАЦІЯ_36) не призначений до використання в ІНФОРМАЦІЯ_37, що унеможливило стабільну роботу всього ІНФОРМАЦІЯ_38 в цілому, та які, в свою чергу, створили передумови для того, щоб під час контролю якості виробництва і постачання ІНФОРМАЦІЯ_21 не перевірялася їх стійкість до впливу кліматичних ? механічних факторів.

При цьому, ОСОБА_7 та полковник ОСОБА_15 , з метою уникнення кримінальної відповідальності, надали усні вказівки своїм підлеглим ОСОБА_14 та підполковнику ОСОБА_16 погодити та затвердити вказані Технічні умови, поставивши замість них свої власні підписи, хоча останні не мали на це відповідних повноважень.

Проте, у червні 2024 року, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_7 , усвідомлюючи той факт, що ІНФОРМАЦІЯ_39 та унеможливлять подальше фінансування за контрактами, діючи у попередній змові з ОСОБА_14 , полковником ОСОБА_15 та підполковником ОСОБА_16 використали в якості ІНФОРМАЦІЯ_40, яким відповідно до національних стандартів та конструкторської документації споряджається основний та додатковий ІНФОРМАЦІЯ_41 ІНФОРМАЦІЯ_21, чим запевнили ІНФОРМАЦІЯ_42 у якості виготовленого товару.

Надалі, для реалізації одного із заключних етапів, ОСОБА_7 , діючи умисно та за попередньою змовою з ОСОБА_14 , виконуючи організаційно-розпорядчі функції, на виконання умов контрактів забезпечили виробництво на ДП «ІНФОРМАЦІЯ_12» ІНФОРМАЦІЯ_43 ІНФОРМАЦІЯ_21, які згідно висновків експертів № КСЕ-19-24/72802 від 19 червня 2025 року та №КСЕ-19-24/72804 від 02 квітня 2025 року непридатні до використання за цільовим призначенням, а саме ведення ІНФОРМАЦІЯ_44

У подальшому, підполковник ОСОБА_16 , діючи умисно, за попередньою змовою з громадянами України ОСОБА_7 та ОСОБА_14 , ввели в оману ДП ІНФОРМАЦІЯ_7 «ІНФОРМАЦІЯ_8», шляхом видання посвідчень ДП «ІНФОРМАЦІЯ_12», що пред`явлена ІНФОРМАЦІЯ_45 ІНФОРМАЦІЯ_7 продукція виготовлена і укомплектована у повній відповідності з контрактами.

Після чого, у вересні 2024 року, ДП «ІНФОРМАЦІЯ_12» почало здійснювати поставку ІНФОРМАЦІЯ_43 ІНФОРМАЦІЯ_21 у складі ІНФОРМАЦІЯ_46 на виконання контрактів в адресу ІНФОРМАЦІЯ_6 із подальшим розподіленням засобів ураження серед ІНФОРМАЦІЯ_47.

Внаслідок використання вказаних ІНФОРМАЦІЯ_48.

Таким чином, громадянин України ОСОБА_7 , обіймаючи посаду Генерального директора ДП «ІНФОРМАЦІЯ_12» та Генерального конструктора із створення ІНФОРМАЦІЯ_18, у період часу з січня по листопад 2024 року, перебуваючи за місцем розташування виробничих потужностей ДП «ІНФОРМАЦІЯ_12». за адресою: АДРЕСА_4, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність свого діяння та передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків за попередньою змовою групою осіб, здійснив перешкоджання законній діяльності ІНФОРМАЦІЯ_17, в особливий період, шляхом організації виробництва та поставки в межах виконання умов Контрактів, укладених з ДП «ІНФОРМАЦІЯ_8» ІНФОРМАЦІЯ_7, непридатних до використання ІНФОРМАЦІЯ_49 ІНФОРМАЦІЯ_21 в загальній кількості ІНФОРМАЦІЯ_50 ІНФОРМАЦІЯ_25 в частині матеріальних елементів ІНФОРМАЦІЯ_51

29 квітня 2025 року у даному кримінальному провадженні повідомлено про підозру ОСОБА_20 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 28, частиною другою статті 114-1 КК України, а саме у перешкоджанні законній діяльності ІНФОРМАЦІЯ_17 в особливий період, що призвело до тяжких наслідків, вчиненого за попередньою змовою групою осіб.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 30 квітня 2025 року відносно підозрюваного ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком, без права внесення застави, який у подальшому строк неодноразово продовжувався.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 15 жовтня 2025 року строк досудового розслідування продовжено до восьми місяців, тобто до 29 грудня 2025 року.

Зокрема, ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2025 року продовжено строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 на 60 днів, в межах строку досудового розслідування, а саме до 21 грудня 2025 року включно.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 20 листопада 2025 року ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2025 року - скасовано та постановлено нову ухвалу, якою продовжено ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, в межах строку досудового розслідування, тобто до 21 грудня 2025 року включно.

Визначено ОСОБА_7 заставу у розмірі 10 000 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 30 280 000 гривень.

На підставі частини п`ятої статті 194 КПК України, у разі внесення застави, покладено на підозрюваного ОСОБА_7 наступні обов`язки:

- не відлучатися за межі населеного пункту, де він проживає, без дозволу слідчого, прокурора, суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або роботи;

- утримуватися від спілкування із експертами, свідками та іншими підозрюваними з приводу обставин вчинення інкримінованого йому злочину;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Згідно довідки Київського апеляційного суду №61/04-17/25 від 03 грудня 2025 року на депозитний рахунок Київського апеляційного суду надійшли грошові кошти у сумі 30 281 000 грн.

03 грудня 2025 року підозрюваному ОСОБА_7 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 28, частиною другою статті 114-1 КК України.

У порядку частини першої статті 217 КПК України процесуальним керівником було прийняте рішення про об`єднання кримінальних проваджень №0001051, №0000083 та №0001091, №0000968, яким було присвоєно номер №0000083, оскільки наявні підстави вважати, що кримінальні правопорушення вчинені одними особами.

04 грудня 2025 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання старшого слідчого 1 відділення 5 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління Служби безпеки України ОСОБА_13 , погоджене прокурором першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення першого управління Спеціалізованої прокуратури у сфер, оборони Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , про зміну запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Шостка Сумської області, українця, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , який займав посаду генерального директора ДП «ІНФОРМАЦІЯ_52» (код ЄДРПОУ НОМЕР_2), раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 28, частиною другою статті 114-1 КК України, у кримінальному провадженні №0000083 від 22 лютого 2024 року.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 05 грудня 2025 року задоволено клопотання старшого слідчого 1 відділення 5 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління Служби безпеки України ОСОБА_13 , погоджене прокурором першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення першого управління Спеціалізованої прокуратури у сфер, оборони Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , про зміну запобіжного заходу - задоволено.

Змінено підозрюваному ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді застави на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави на 26 днів, з 03 грудня 2025 року, тобто з часу фактичного затримання по 29 грудня 2025 року, в межах строку досудового розслідування.

З висновками слідчого судді, викладеними в оскаржуваній ухвалі, колегія суддів погоджується, з огляду на наступне.

Як убачається з частини другої статті 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до положень частини першої статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Згідно частин першої, другої статті 200 КПК України прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має право звернутися в порядку, передбаченому статтею 184 цього Кодексу, до слідчого судді, суду із клопотанням про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування, зміну або покладення додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу, чи про зміну способу їх виконання.

У клопотанні про зміну запобіжного заходу обов`язково зазначаються обставини, які:

1) виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу;

2) існували під час прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу, але про які слідчий, прокурор на той час не знав і не міг знати.

Відповідно до частин першої, другої статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Змінюючи підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід із застави на тримання під вартою, слідчим суддею встановлено, що матеріали провадження містять достатні дані, які підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 28, частиною другою статті 114-1 КК України.

Так, обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 особливо тяжкого злочину підтверджується зібраними з дотриманням вимог КПК України доказами, а саме: державним контрактом від 14 лютого 2024 року НОМЕР_4 відповідями з Державного підприємства ІНФОРМАЦІЯ_7 «ІНФОРМАЦІЯ_53»; протоколом огляду речей та документів від 06 березня 2025 року; технічними умовами на ІНФОРМАЦІЯ_54; доповідною запискою щодо з`ясування причин постачання до ІНФОРМАЦІЯ_25 неякісних ІНФОРМАЦІЯ_43 ІНФОРМАЦІЯ_21 вітчизняного виробництва; матеріалами аудиторського звіту №50/5/26/аз/дск від 27 грудня 2024 року; відповіддю з ІНФОРМАЦІЯ_13 від 27 листопада 2024 року №735/2/3/964ДСК; висновком експерта №КСЕ-19-24/72804 від 02 квітня 2025 року; висновком експерта №КСЕ-19-24/72802 від 19 червня 2025 року; висновком експерта №64/1 від 12 лютого 2025 року; висновком експерта №135/1 від 26 березня 2025 року; висновком експерта №4663 від 15 липня 2025 року; допитами свідків, а також іншими матеріалами кримінального провадження в сукупності.

Окрім того, слідчим суддею визнано доведеними вказані у клопотанні слідчого ризики, передбачені частиною першою статті 177 КПК України.

Так, враховуючи тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_7 , їх наслідки, характер та обставини інкримінованих йому дій, дані про особу підозрюваного, колегія суддів дійшла висновку, що прокурором у клопотанні доведено існування у кримінальному провадженні ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, зокрема можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні; знищити, приховати та спотворити речі та документи, які мають значення для кримінального провадження; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється.

З урахуванням вказаного, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність зміни застосованого запобіжного заходу у вигляді застави на тримання під вартою, оскільки встановлені судом обставини свідчать, що запобіжний захід у вигляді застави не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

При цьому, застосувавши до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимоги абзацу 8 частини четвертої статті 183 КПК України не визначив йому розмір застави.

З наведеного убачається, що слідчим суддею враховано обставини справи у сукупності з даними про особу підозрюваного, які вказують на можливість останнього вчиняти дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України, у зв`язку з чим відносно ОСОБА_7 змінено запобіжний захід у виді застави на запобіжний захід у виді тримання під вартою, який, на думку колегії суддів, у сукупності з існуючими ризиками, особою підозрюваного, тяжкістю інкримінованих йому кримінальних правопорушень та їх наслідками, є обґрунтованим, та підстав для відмови у задоволенні клопотання слідчого колегія суддів не вбачає.

Викладені в апеляційних скаргах доводи про необґрунтованість повідомленої ОСОБА_7 підозри колегія суддів уважає безпідставними, оскільки слідчий суддя правильно встановив, що наведені у клопотанні дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 28, частиною другою статті 114-1 КК України.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його винуватості, дослідження та оцінка зібраних у справі доказів з точки зору їх належності та допустимості, потребують перевірки та оцінки у кримінальному провадженні під час судового розгляду по суті, а дослідження та оцінка доказів, встановлення наявності або відсутності події та складу кримінального правопорушення, та достатності доказів для доведеності винуватості особи, відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

За визначенням Європейського суду з прав людини «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йде мова у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин».

У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити це правопорушення. При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, та за якою нормою кримінального кодексу ця особа підлягає відповідальності.

Більш того, у пункті 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13 листопада 2007 року - Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, апеляційний суд враховує правову позицію Європейського Суду з прав людини, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

У відповідності до змісту статті 368 КПК України питання щодо наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні, наявності або відсутності в особи умислу на вчинення злочину, та винуватості особи в його вчиненні, вирішуються судом під час ухваленні вироку, тобто на стадії судового провадження.

З наведених підстав, доводи захисників про те, що за результатами аналізу матеріалів клопотання можна стверджувати, що переважна більшість доказів вчинення підозрюваним ОСОБА_7 кримінального правопорушення, яке йому інкримінується, є неналежними та недопустимими, такими, що не доводять винуватість ОСОБА_7 ; у тексті підозри не міститься жодної конкретики дій саме підозрюваного, які були б підтверджені належними доказами, а орган досудового розслідування інкримінує йому участь у певних протиправних, на думку слідства, діях, які були відповідно до тексту підозри вчинені не конкретно ним, а іншими особами; фактично щодо дій саме ОСОБА_7 у підозрі містяться лише загальні фрази без конкретизації таких дій та доказів на їх підтвердження; підозрюваним як керівником державного підприємства насправді здійснювалась законна господарська діяльність та доказів протилежного органом досудового розслідування не надано; жоден з протоколів допиту свідків та їхні показання не містять підтвердження будь-якої участі ОСОБА_7 в інкримінованих йому діях; жоден із способів перешкоджання законній діяльності ІНФОРМАЦІЯ_11 не має місця у справі ОСОБА_7 , оскільки відповідно до тексту підозри орган досудового розслідування вважає, що ОСОБА_7 , перебуваючи на посаді генерального директора ДП «ІНФОРМАЦІЯ_12», на виконання договорів поставки з ДП ІНФОРМАЦІЯ_13 «ІНФОРМАЦІЯ_14», здійснював виготовлення товарів ІНФОРМАЦІЯ_15, які не відповідали технічним умовам; клопотання не містить будь-якого обґрунтування висновку про існування обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, голослівні міркування про її наявність є надуманими, необґрунтованими та невмотивованими, є більше ніж сумнівними за змістом та явно недостатніми для прийняття слідчим суддею висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, на даній стадії досудового розслідування є передчасними та такими, що підлягають вирішенню під час розгляду кримінального провадження по суті.

Сукупність зібраних доказів та матеріалів судового провадження, на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу.

Посилання захисника на відсутність ризиків, передбачених частиною першою статті 177 КПК України, ретельно перевірялися колегією суддів, проте не знайшли свого підтвердження.

У контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

Зважаючи на викладене, а також, враховуючи дані про особу підозрюваного ОСОБА_7 в їх сукупності, колегія суддів доходить висновку про доведеність слідчим у клопотанні ризику можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне, у матеріалах справи відсутні.

Оцінюючи наявність ризику незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні колегія суддів виходить із встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України порядку отримання показань від свідків у кримінальному провадженні на різних його етапах та вважає, що ризик такого впливу зберігається до отримання показань свідків безпосередньо судом під час розгляду справи по суті.

Враховуючи конкретні обставини кримінального провадження та інкримінованих ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, не виключена ймовірність того, що останній у разі, якщо не буде обмежений у спілкуванні із свідками, яким відомі обставини кримінальних правопорушень, може здійснювати на них вплив з метою їх спонукання до ненадання в суді показань, перекручування або спотворення обставин, які їм достовірно відомі, з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді щодо наявності ризику впливу на свідків, оскільки він існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів під час проведення досудового розслідування, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Матеріали судового провадження також містять докази про продовження існування інших ризиків неналежної процесуальної поведінки, зокрема можливості ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, вірогідність настання яких, поряд із раніше зазначеними ризиками, є досить високою.

Доводи апеляційної скарги про те, що зазначені у клопотанні підстави для зміни підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу є припущеннями, спростовуються матеріалами судового провадження, які були предметом дослідження слідчого судді.

Посилання захисників в апеляційних скаргах на те, що вищевказане повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри не може бути підставою для перегляду запобіжного заходу відносно підозрюваного, оскільки воно здійснене в тому ж кримінальному провадженні, в якому судами першої та апеляційної інстанцій були розглянуті доводи як сторони захисту, так і органу досудового розслідування щодо обґрунтованості підозри та наявності ризиків, є безпідставними, оскільки колегією суддів перевірено наявність обставин, передбачених частиною другою статті 200 КПК України, та встановлено, що після постановлення ухвали Київського апеляційного суду від 20 листопада 2025 року, якою продовжено ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, тобто до 21 грудня 2025 року включно, з визначенням застави у розмірі 10 000 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 30 280 000 гривень, та покладенням обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 КПК України, ОСОБА_7 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 28, частиною другою статті 114-1 КК України, а також враховано обставини вчинення даного кримінального правопорушення та його наслідки, перевірка яких на даний час триває, що свідчить про збільшення ступеню вірогідності ризиків після застосування попереднього запобіжного заходу.

Доводи про те, що підозрюваний ОСОБА_7 має сталі соціальні зв`язки та інші зв`язки з територією України, своєю сім`єю, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, за місцем проживання, реєстрації характеризується виключно з найкращої сторони, постійно проживав за адресою: АДРЕСА_1 , самі по собі не забезпечують впевненості у подальшій належній процесуальній поведінці підозрюваного у випадку застосування щодо нього більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Також колегією суддів в ході судового розгляду досліджено усі надані стороною захисту відомості про стан здоров`я підозрюваного та наявність у нього ряду захворювань, відомості про назви яких містяться в матеріалах судової справи.

Разом з тим, надані відомості про стан здоров`я не можуть слугувати самостійною підставою для пом`якшення підозрюваному запобіжного заходу, оскільки стороною захисту не надано доказів про неможливість утримання підозрюваного під вартою та неможливість отримання ним необхідного лікування в умовах установи попереднього ув`язнення, як не надано і відомостей про те, що наявні та діагностовані у ОСОБА_7 захворювання відносяться до переліку хвороб, які несумісні із триманням під вартою.

Посилання захисника ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , викладені у доповненнях до апеляційної скарги щодо непроголошення слідчим суддею судового рішення та що проголошення судового рішення після виходу з нарадчої кімнати не фіксувалось за допомогою звукозаписувального технічного засобу, не заслуговують на увагу суду, оскільки не відповідають матеріалам судової справи.

Інші доводи апеляційних скарг висновків слідчого судді не спростовують.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Керуючись статтями 176-178, 182, 183, 193, 201, 376, 407, 418, 422 КПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_12 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 з доповненнями - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 05 грудня 2025 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4