Провадження №1-кп/522/1881/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2025 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів судового засідання - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000636 від 02.06.2021 року відносно:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, неодруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 27.02.2023 року, Ленінським районним судом м. Полтави за ч.4 ст.185 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 3 роки;

- 28.08.2024 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська за ст.ст.186 ч.4, 69,71 КК України до 5 років 7 місяців позбавлення волі,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурора - ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

захисника - ОСОБА_13 ,

законного представника обвинуваченого - ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ,

спеціаліста (психолога) - ОСОБА_16 ,

обвинуваченого - ОСОБА_9 ,

суд -

ВСТАНОВИВ:

Фактичні обставини, встановлені судом під час розгляду справи.

31.05.2021 року, приблизно о 22 год., 15 хв., ОСОБА_9 перебував біля будинку № 7 по вул. Канатній в місті Одесі, де помітив ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у якої через плече висіла сумка чорного кольору з її особистими речами, якими ОСОБА_9 вирішив відкрито заволодіти.

Діючи з вказаною метою з корисливих мотивів та переслідуючи ціль особистого збагачення, ОСОБА_9 раптово підійшов до потерпілої зі спини та шляхом ривку намагався заволодіти зазначеною сумкою ОСОБА_17 . Однак потерпіла не випустила сумку з руки у зв`язку з чим ОСОБА_9 з метою подолання опору потерпілої застосував насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої, нанісши їй удар рукою по голові, а також нанісши декілька ударів руками по тулубу потерпілої, завдавши побоїв. Подолавши в результаті застосування зазначеного насильства опір потерпілої, ОСОБА_9 відкрито заволодів сумкою потерпілої ОСОБА_17 яка для потерпілої не має грошової вартості, в якій знаходились мобільний телефон марки «Google Pixel 2», білого кольору, імей: НОМЕР_1 , із сім-картою з номером абонента стільникового зв`язку НОМЕР_2 , вартістю 20000 гривень та навушники «Airpods», білого кольору, із серійним номером №GRJZ5K93LX2Y, вартістю 5000 гривень, а також картка «ПриватБанку» та паспорт на ім`я потерпілої, які для неї не мають грошової цінності.

Відкрито заволодівши зазначеним чужим майном, ОСОБА_9 завдав потерпілій ОСОБА_17 матеріальної шкоди на загальну суму 25000 гривень, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Оцінка суду щодо кваліфікації досудовим слідством вищенаведених дій обвинуваченого.

Досудовим слідством умисні дії ОСОБА_9 , які виразились у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, кваліфіковані за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Суд вважає, що дії ОСОБА_9 кваліфіковано вірно.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку (ч. 3 ст. 349 КПК України).

Так, обставини вчинення ОСОБА_9 кримінального правопорушення встановлені судом шляхом дослідження доказів, обсяг яких був визначений відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК, з огляду на наступне.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_9 свою провину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, визнав повністю, та підтвердив вищевикладені обставини вчинення злочину, а саме обставини відкритого викрадення майна, яке належить потерпілій ОСОБА_17 , із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої. У скоєному щиро покаявся просив не карати його суворо, оскільки зробив для себе належні висновки.

Крім того, обвинувачений заявив про те, що він з доказами, здобутими органами досудового слідства в підтвердження його провини згоден, їх не оспорює і просить суд в судовому засіданні їх не досліджувати.

Потерпіла ОСОБА_17 , яка була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності.

Оскільки ОСОБА_9 визнав свою провину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, фактичні обставини ніким з учасників судового провадження не оспорювались, суд визнав недоцільним дослідження усіх доказів та розглянув справу відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України.

При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_9 правильно розуміє зміст обставин, передбачених ч. 3 ст. 349 КПК України, сумнівів у добровільності його позиції немає, останньому роз`яснено, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Мотиви суду.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_9 у вчинені ним кримінального правопорушення та, діючи згідно ст. 337 КПК лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до вищевказаного обвинувального акту, кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 186 КК України за кваліфікуючою ознакою - відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

Відповідно до положень ст. ст. 7, 9 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження. Під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

При визначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_9 у відповідності до вимог ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого, особу обвинуваченого, обставини які пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_9 відповідно до ст. 66 КК України є щире каяття, вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_9 відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлені.

У відповідності до вимог Закону України про кримінальну відповідальність, покарання має на меті не тільки кару, а повинне забезпечити перевиховання обвинуваченого, задля недопущення повторення протиправної поведінки з його сторони. Покарання повинно бути справедливим.

Відповідно практики Верховного Суду (постанова ВС від 09.10.2018 у справі №756/4830/17-к), згідно якої визначені у ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

У п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» роз`яснено, що призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Відповідно до правової позиції щодо дотримання справедливості Конституційний Суд України у Рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 зазначив: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину: категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання мас перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України».

При призначенні покарання ОСОБА_9 , суд, відповідно до положень ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до вимог ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, обставини, що обтяжують та пом`якшують його покарання, данні про особу обвинуваченого, який скоїв кримінальне правопорушення будучі неповнолітнім, визнає свою вину в повному обсязі та щиро кається, не одружений, має місце реєстрації, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, раніше судимий, що свідчить про те, що на шлях виправлення він не став, належних висновків для себе не зробив тобто не піддався заходам перевиховання, суд приходить до висновку, що виправлення ОСОБА_9 можливе лише в умовах його ізоляції від суспільства на певний строк, оскільки саме таке покарання у виді позбавлення волі, на думку суду є справедливим, а також необхідним і достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів.

В той же час, вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28.08.2024 року ОСОБА_9 засуджено за ст.ст.186 ч.4, 69, 71 КК України до 5 років 7 місяців позбавлення волі.

У зв`язку з тим, що після постановлення вироку було встановлено, що ОСОБА_9 винен у скоєнні зазначеного вище злочину, яке він скоїв до винесення вироку, то остаточне покарання має бути призначене в силу ч. 4 ст. 70 КК України.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку

Питання про речові докази вирішуються судом відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Рішення щодо відшкодування процесуальних витрат приймається судом на підставі ст. 124 КПК України.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_9 у вказаному кримінальному провадженні не обирався. Згідно ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 25.02.20025 року обвинуваченого ОСОБА_9 етаповано з ДУ «Криворізька виправна колонія (№80)» до ДУ «Одеський слідчий ізолятор» на період проведення судового розгляду справи.

Цивільний позов в рамках вказаного кримінального провадження заявлено не було.

Керуючись ст. ст. 100, 124, 349, 368, 369-371, 373, 374,376, 395, 615 КПК України, суд-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_9 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеним за цим вироком, більш суворим покаранням, призначеним за вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28.08.2024 року, остаточно призначити ОСОБА_9 покарання у виді 5 (п`яти) років 7 (семи) місяців позбавлення волі.

Строк покарання ОСОБА_9 рахувати з 28.08.2024 року згідно вироку Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28.08.2024 року, зарахувавши у строк відбуття покарання строк його попереднього ув`язнення з 16.01.2024 року по 28.08.2024 року.

Речові докази, після набрання вироку законної сили, а саме: DVD диск із відеозаписом, CD-диск із відеозаписом, - зберігати при матеріалах кримінального провадження; куртку синього кольору, - вважати повернутою за належністю обвинуваченому ОСОБА_9 ; сумку чорного кольору, паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_17 , - вважати повернутою за належністю потерпілій ОСОБА_17 .

Стягнути з ОСОБА_9 на користь держави судові витрати на залучення спеціаліста в сумі 240 (двісті сорок) гривень 99 копійок.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_9 у вказаному кримінальному провадженні не обирався.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги у випадку її відсутності.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокуророві.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: