Справа № 304/1532/25
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.12.2025 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді кримінальне провадження 11-кп/4806/475/25 за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на вирок Перечинського районного суду Закарпатської області від 09.07.2025.

Цим вироком:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , з повною загальною середньою освітою, неодружений, що має на утриманні двох малолітніх дітей, особа з інвалідністю ІІІ групи, непрацюючий, громадянин України, несудимий, засуджений:

- за ч. 2 ст. 125 КК України до покарання у виді пробаційного нагляду на строк 01 (один) рік.

На підставі ч. 2 ст. 59-1 КК України на ОСОБА_6 покладено обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Згідно вироку ОСОБА_6 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

30.05.2025 близько 21 год ОСОБА_6 , знаходячись у будинку АДРЕСА_2 , через неприязні відносини, які раптово виникли до ОСОБА_9 , тримаючи в руках металеву трубу, умисно наніс нею потерпілій близько чотирьох ударів по різних частинах тіла, зокрема обох ногах та правій руці, чим спричинив їй тілесні ушкодження у вигляді вшитої рани в ділянці передньої поверхні верхньої третини правої гомілки, синця на шкірних покривах зовнішньо-задньої поверхні правого плечового суглобу з охопленням зовнішньо-передньої поверхні верхньо-середньої третини правого плеча з двома саднами на його фоні, синців на шкірних покривах передньо-внутрішньої поверхні нижньої третини правого стегна та передньо-зовнішньої поверхні лівого стегна, які згідно з висновком експерта № 168 від 11.06.2025 відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

-2-

Не погоджуючись з вироком, захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити вирок суду від 09.07.2025 щодо ОСОБА_6 в частині призначеного покарання й призначити таке у виді штрафу. В обґрунтування апеляційної скарги захисник вказує на те, що висновки суду щодо необхідності призначення обвинуваченому покарання, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 125 КК України у виді пробаційного нагляду належним чином не мотивовані. Суд не врахував обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 визнання вини, щире каяття, активне сприяння у розкриття кримінального правопорушення, відсутність обставин, що обтяжують покарання, а також дані, що стосуються його особи, оскільки останній за місцем проживання характеризується позитивно, має стійкі соціальні зв`язки, є батьком одинаком, самостійно виховує двох дітей, є особою з інвалідністю ІІІ групи.

Судове провадження розглядається за відсутності потерпілої, неявка якої з урахуванням положень ч. 4 ст. 405 КПК України не перешкоджає його розгляду. При цьому, приймається до уваги те, що потерпіла належним чином повідомлена про час та місце розгляду апеляційної скарги на вирок суду, а також те, що від неї не надходили заяви чи клопотання про відкладення розгляду судового провадження на інший термін та відомості про поважність причин її неявки.

Заслухавши доповідь судді про суть вироку, повідомлення про те, ким і в якому обсязі він оскаржений, пояснення обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, промову прокурора, яка заперечила щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, дослідивши зібрані у кримінальному провадженні докази, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга захисник-адвоката ОСОБА_7 не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин вчинення кримінального проступку, доведеності вини та кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 125 КК України, ніким з учасників судового розгляду не оспорюється, а тому апеляційним судом відповідно до вимог ст. 404 КПК України, не перевіряються.

ОСОБА_6 у присутності захисника погодився із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження згідно ч. 2 ст. 302 КПК України, надав свою згоду на розгляд обвинувального акту без його участі у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

У зв`язку з чим обвинувальний акт розглядався у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, відповідно до ч. 2 ст. 382 КПК України, а тому вирок переглядається лише у межах доводів апеляційної скарги щодо суворості призначеного обвинуваченому ОСОБА_6 покарання.

Доводи апеляційної скарги про те, що обвинуваченому ОСОБА_6 призначено занадто суворе покарання, колегія суддів відхиляє з таких підстав.

Згідно із загальними засадами призначення покарання, визначеними статтею 65 КК України суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

-3-

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», увагу суддів звернуто на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку, і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо дотримуватися вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Згідно п. 2 вказаної постанови, усі питання пов`язані з призначенням покарання, мають бути належним чином мотивовані у вироку.

Поняття судової дискреції (судовий розсуд) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи з цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Доводи апеляційної скарги захисника про надмірну суворість призначеного ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 125 КК України покарання, на думку колегії суддів є безпідставними. Згідно матеріалів кримінального провадження та поданої апеляційної скарги стороною захисту, об`єктивно відсутні інші обставини, ніж ті, що встановлені судом першої інстанції, які пом`якшують покарання, а твердження обвинуваченого та захисника щодо неналежного їх врахування спростовуються висновком суду, зазначеним в оскаржуваному вироку, яким належним чином обґрунтовано вид та міра покарання.

Колегія суддів уважає, що судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання вимоги наведених вище норм кримінального закону були дотримані, і при призначенні покарання судом першої інстанції у достатній мірі враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, пом`якшуючі покарання обставини та відсутність обставин, що обтяжують його покарання. З вироку вбачається, що судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання взято до уваги тяжкість вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення; дані про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який раніше не судимий, позитивно характеризується по місцю проживання, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває; самостійно утримує двох малолітніх дітей, є особою з інвалідністю ІІІ групи, обставини, що пом`якшують покарання щире каяття та активне сприяння у розкриття кримінального правопорушення; обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги про те, що суд не дав належної оцінки всім обставинам кримінального провадження, даних, що стосуються особи обвинуваченого - апеляційний суд визнає такими, що не впливають на вид та розмір призначеного обвинуваченому покарання.

Тому апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_6 обґрунтовано призначено покарання у виді пробаційного нагляду в мінімальному розмірі, яке на переконання колегії суддів відповідає як характеру та ступеню вчиненого кримінально-карного діяння, так і особі обвинуваченого, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 та запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень як обвинуваченим, так і іншими особами, сприятиме досягненню

-4-

основної мети виховання обвинуваченого у дусі додержання законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

При цьому, відповідно до ч. 2, 3 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами; покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для пом`якшення призначеного обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, зокрема шляхом призначення штрафу, про призначення якого просить сторона захисту.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що призначене ОСОБА_6 покарання у виді пробаційного нагляду на строк 01 (один) рік є мінімальним розміром даного виду покарання, відповідно до ч. 4 ст. 59-1 та санкції ч. 2 ст. 125 КК України.

Більш того, стороною захисту не надано будь-яких відомостей, що обвинувачений ОСОБА_6 з огляду на відсутність у нього офіційного місця роботи та заробітку, здатен сплатити штраф.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Інші доводи апеляційної скарги вказаних висновків суду не спростовують, оскільки судом першої інстанції в повній мірі встановлено та належним чином оцінено і враховано всі обставини, які за законом повинні бути враховані при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 .

Тому, доводи апеляційної скарги захисника щодо наявності підстав для зміни постановленого щодо ОСОБА_6 вироку в частині призначеного покарання, з урахуванням наведених ними доводів, є безпідставними і такі апеляційний суд відхиляє.

Колегія суддів уважає, що призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, суд у повній мірі дотримався вимог кримінального закону, що містяться у нормах ст. 50, 65, 66 КК України, призначивши покарання в межах санкції статті, за якою його засуджено, додержуючись принципу законності, індивідуалізації, справедливості та обґрунтованості покарання.

Будь-які підстави для зміни чи скасування законного та обґрунтованого рішення суду першої інстанції відсутні, тому апеляційна скарга захисника-адвоката ОСОБА_7 задоволенню не підлягає.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при провадженні досудового розслідування та судового розгляду, які б тягнули за собою скасування або зміну вироку апеляційним судом не встановлено.

При прийнятті рішення колегія суддів також, враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; що під час апеляційного розгляду стороною захисту не заявлялось клопотань щодо приєднання до матеріалів судового провадження доказів (документів), які б могли вплинути на висновки суду; а також положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги.

-5-

Керуючись ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Перечинського районного суду Закарпатської області від 09.07.2025, щодо ОСОБА_10 , - без змін.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді