УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2025 року

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшої слідчої 2 відділу 3 управління досудового розслідування Головного слідчого управління Служби безпеки України ОСОБА_5 , погоджене з прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки селища Промишленний м. Воркути, Комі АРСР, зареєстрованій за адресою: АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_2 ,

підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 438 КК України, по кримінальному провадженню внесеному до ЄРДР за № 0001219 від 01.12.2025

в с т а н о в и в :

В провадженні слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва перебуває вищевказане клопотання.

Слідчий обґрунтовує клопотання тим, що Головним слідчим управлінням СБ України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001219 від 01.12.2025 за підозрою ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України.

19 лютого 2014 року представниками Російської Федерації (далі - РФ) розпочато збройне вторгнення Збройних сил РФ (далі - ЗС РФ) на територію України, яке керівники РФ назвали переміщенням військових підрозділів у межах звичайної ротації сил Чорноморського флоту, які у взаємодії з військовослужбовцями Чорноморського флоту РФ та іншими підрозділами ЗС РФ здійснили блокування й захоплення адміністративних будівель і ключових об`єктів військової та цивільної інфраструктури України, забезпечили військову окупацію території АРК і м. Севастополя. 18.03.2014 РФ оголосила про офіційне включення Криму до її території.

Одночасно з цим, протягом березня-квітня 2014 року під безпосереднім керівництвом та контролем представників влади та ЗС РФ представники іррегулярних незаконних збройних формувань, озброєних банд і груп найманців, створених, підпорядкованих, керованих та фінансованих РФ, взяли під контроль будівлі, у яких були розташовані органи місцевої влади та місцеві органи виконавчої влади України, військові об`єкти України в окремих районах Донецької та Луганської областей.

07 квітня 2014 року в м. Донецьк створено так звану Донецьку народну республіку (далі - «ДНР»), у складі якої утворені незаконні збройні формування, які досі функціонують.

Внаслідок військових дій у період із травня по серпень 2014 року сили оборони України звільнили частину раніше окупованих територій Донецької та Луганської областей.

Датою початку тимчасової окупації РФ окремих територій України є 19.02.2014. Автономна Республіка Крим та м. Севастополь є тимчасово окупованими РФ з 20.02.2014. Окремі території України, що входять до складу Донецької та Луганської областей, є окупованими РФ (зокрема окупаційною адміністрацією РФ) починаючи з 07.04.2014, відповідно до ч. 2 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 № 1207-VII.

Таким чином, з 19.02.2014 до цього часу триває міжнародний збройний конфлікт, викликаний збройною агресією РФ проти України, окупацією частини території України, що вказує на поширення дії на території України законів та звичаїв війни (норм міжнародного гуманітарного права).

Відповідно до ст. 2 спільної для Женевських конвенцій про захист жертв війни 1949 року, ці конвенції, як і інші акти законів і звичаїв війни (міжнародного гуманітарного права), застосовуються до всіх випадків оголошеної війни чи будь-якого іншого збройного конфлікту, що може виникнути між двома чи більше Високими Договірними Сторонами, навіть якщо одна з них не визнає стану війни, у тому числі до всіх випадків часткової або цілковитої окупації Високої Договірної Сторони, навіть якщо ця окупація не натрапляє на жодний збройний спротив.

При цьому, згідно ст. 47 Женевської конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949 особи, що перебувають під захистом, які знаходяться на окупованій території не будуть у жодному разі та жодним чином позбавлені переваг цієї Конвенції у зв`язку з будь-якими змінами, запровадженими стосовно керівних установ чи управління цією територією внаслідок її окупації, або у зв`язку з будь-якою угодою, укладеною між владою окупованої території та владою окупаційної держави, або у зв`язку з анексією окупаційною державою всієї або частини окупованої території.

Відповідно до ст. 49 Женевської конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949 заборонено, незалежно від мотивів, здійснювати примусове індивідуальне чи масове переселення або депортацію осіб, що перебувають під захистом, з окупованої території на територію окупаційної держави або на територію будь-якої іншої держави, незалежно від того, окупована вона чи ні. Однак окупаційна держава може здійснювати загальну або часткову евакуацію з певної території, якщо це є необхідним для забезпечення безпеки населення або зумовлено особливо вагомими причинами військового характеру. Проведення таких евакуацій не може передбачати переміщення осіб, що перебувають під захистом, за межі окупованої території за винятком випадків, коли цього неможливо уникнути з матеріальних причин. Особи, яких було евакуйовано в такий спосіб, повинні бути відправлені додому відразу після припинення воєнних дій на цій території. Окупаційна держава, що здійснює таке переміщення або евакуацію повинна забезпечити, що члени однієї сім`ї не будуть розлучені.

Згідно ст. 50 Женевської конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949 окупаційна держава повинна в співробітництві з державними та місцевими органами влади сприяти належному функціонуванню закладів, відповідальних за піклування про дітей і їхню освіту. Окупаційна держава повинна вжити всіх необхідних заходів для полегшення процедури встановлення особи дітей та реєстрації їхніх сімейних зв`язків. Вона за будь-яких обставин не повинна змінювати їхнього громадянського статусу або вносити їх до списків підконтрольних їй формувань або організацій. Якщо місцеві установи виявляться неспроможними забезпечити утримання та освіту дітей, окупаційна держава повинна вжити всіх необхідних заходів, щоб забезпечити ними дітей, які втратили батьків чи були з ними розлучені в результаті війни і які не мають можливості отримати необхідне піклування з боку близького родича або друга; навчання повинно здійснюватися по можливості особами їхньої національності, мови та релігії.

Водночас, згідно ст. 147 Женевської конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949, до серйозних порушень, серед іншого, належить незаконна депортація чи переміщення особи, що перебуває під захистом.

Відповідно до ст. 8 (2) (а) (vii), 8 (2) (b) (viіi) Римського статуту міжнародного кримінального суду визначено, що одним із видів воєнного злочину є незаконна депортація або переміщення, а також переміщення, прямо чи опосередковано, окупаційною державою частини її власного цивільного населення на окуповану нею територію чи депортація або переміщення всього або частини населення окупованої території у межах чи за межі цієї території.

Стаття 77 Додаткового протоколу до Женевських конвенцій від 12.08.1949, що стосується захисту жертв міжнародних збройних конфліктів (Протокол I) від 08.06.1977 (далі - ДП-І) визначено, що діти користуються особливою повагою.

Згідно зі статтею 78 ДП-І визначено, що жодна сторона, що перебуває в конфлікті, не вживає заходів щодо евакуації дітей, крім як своїх власних громадян в іноземну державу, за винятком випадків, коли йдеться про тимчасову евакуацію, необхідну з невідкладних причин, пов`язану зі станом здоров`я чи лікуванням дітей або, якщо вони не перебувають на окупованій території, з їх безпекою. У разі, коли можуть бути знайдені батьки чи законні опікуни, вимагається їхня письмова згода на таку евакуацію. Будь-яка евакуація проводиться під спостереженням Держави-покровительки за погодженням із заінтересованими сторонами, тобто стороною, що здійснює евакуацію, стороною, що приймає дітей, і будь-якими сторонами, громадяни яких евакуюються.

Пунктом «а» частини 4 статті 85 ДП-І передбачено, що серйозними порушеннями являються дії, коли вони здійснюються навмисно й на порушення Конвенцій або цього Протоколу, а саме: переміщення окупуючою державою частини її власного цивільного населення на окуповану нею територію або депортація чи переміщення всього або частини населення окупованої території у межах цієї території чи за її межі, на порушення ст. 49 Конвенції.

Процедура евакуації спеціально визначена як тимчасова та ніколи не може бути підставою для натуралізації або асиміляції дітей супротивником.

Станом на 07.04.2014 на момент окупації частини Донецької області на території міст Амвросіївки та Докучаєвська функціонували: Комунальний заклад «Амвросіївська загальноосвітня школа-інтернат І-ІІІ ступенів № 4 Донецької обласної ради» (далі - «Амвросіївська ЗОШІ № 4», ідентифікаційний код: 21971707, місцезнаходження: Донецька область, Амвросіївський район, м. Амвросіївка, вул. Молодіжна, буд. 63), який є закладом загальної середньої освіти для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування та Комунальний заклад «Докучаєвська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат № 27» Донецької обласної ради, (далі - «Докучаєвська СЗШІ №27», ідентифікаційний код: 25329250, місцезнаходження: Донецька область, м. Докучаєвськ, вул. Леніна, буд. 40), який є закладом загальної середньої освіти для дітей, що потребують корекції фізичного та розумового розвитку.

У цей час, на окупованих територіях Донецької області РФ починає здійснювати ефективний контроль над цими територіями, на яких впроваджує цілеспрямовану політику інтеграції до свого законодавства, адміністративної структури та системи державного управління. Одним із ключових інструментів цієї політики є встановлення контролю над дітьми, дитячими будинками та інтернатами.

З цією метою 31.12.2014 на території міст Амвросіївки, Докучаєвська Донецької області на базі вищевказаних українських закладів окупаційною владою створено: «Государственное бюджетное общеобразовательное учреждение «Амвросиевская школа-интернат № 4» (далі - ГБОУ «Амвросиевская школа-интернат №4»), «Государственное бюджетное общеобразовательное учреждение «Докучаевская специальная школа-интернат № 27» (далі - ГБОУ «Докучаевская специальная школа-интернат № 27»). Також із метою збереження фактичного контролю над діяльністю незаконно новостворених закладів і впливу на прийняття необхідних рішень призначають керівників, які мають проросійські погляди.

Разом із цим, у невстановлений досудовим розслідуванням час та за невстановлених обставин до створеного окупаційною владою на базі українського закладу - Амвросіївської ЗОШІ № 4 - ГБОУ «Амвросиевская школа-интернат № 4», який розташований за адресою: м. Амвросіївка, вул. Молодіжна, буд. 63, було доставлено 223 вихованці, які станом на 16.02.2022 перебували у зазначеному закладі.

Також, у невстановлений досудовим розслідуванням час та за невстановлених обставин до створеного окупаційною владою на базі українського закладу - Докучаєвська СЗШІ №27 - ГБОУ «Докучаевская специальная школа-интернат №27», який розташований за адресою: м. Докучаєвськ, вул. Леніна, буд. 40, було доставлено 11 вихованців, які станом на 16.02.2022 перебували у зазначеному закладі.

Таким чином, відповідно до ст. 47 Женевської конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949 та ст. 77 ДП-I зазначені 223 дитини, які під час окупації м. Амвросіївка Донецької області перебували у ГБОУ «Амвросиевская школа-интернат № 4», 11 дітей, які під час окупації м. Докучаєвська Донецької області перебували у ГБОУ «Докучаевская специальная школа-интернат № 27» віднесені до захищених осіб та користуються особливою повагою, оскільки є громадянами України, перебували на тимчасово окупованій території Донецької області та знаходилися під контролем РФ.

Водночас установлено, що в осіб, які входять до політичного та військового керівництва РФ, яких на теперішній час досудовим розслідуванням не встановлено, виник злочинний умисел на насильницьке переміщення українських дітей між територіями України, які тимчасово окуповані РФ, та депортацію дітей до РФ, для подальшого усиновлення або передачі під опіку громадян РФ, їх русифікації, індоктринації та знищення української ідентичності.

Так, до реалізації вказаного злочинного умислу такі особи у невстановлений час, місці та за невстановлених обставин залучили міністра незаконно створеного окупаційною владою Міністерства освіти і науки «ДНР» громадянина Російської Федерації ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на якого поклали функції щодо організації, контролю, координації здійснення насильницького переміщення дітей між територіями України, які тимчасово окуповані РФ, та депортації дітей до РФ для подальшого їх усиновлення або передачі під опіку громадян РФ, їх русифікації та знищення української ідентичності, організації підготовки та видачі для цього відповідних документів, керування діями керівників місцевих адміністрацій окупованої території Донецької області та керівників закладів, у яких перебували діти-сироти, діти, позбавлені батьківського піклування та діти, які опинилися в складних життєвих обставинах.

У свою чергу, ОСОБА_7 , умисно, з метою реалізації злочинного умислу, залучив голову незаконно створеної окупаційною владою адміністрації Амвросіївського району «ДНР» ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (діючий депутат Шахтарської міської ради Донецької області VI скликання), поклавши на нього повноваження щодо сприяння організації, координації та контролю здійснення насильницького переміщення дітей між територіями України, які тимчасово окуповані РФ, та депортації дітей до РФ для подальшого усиновлення громадянами РФ або передачі українських дітей під опіку громадян РФ, їх русифікації та знищення української ідентичності, а також організація підготовки та видачі відповідних документів для асиміляції таких дітей тощо.

З цією ж метою ОСОБА_7 залучив директора ГБОУ «Амвросиевская школа-интернат № 4» ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка відповідала за підготовку дітей, координацію та участь у здійсненні насильницького переміщення дітей між територіями України, які тимчасово окуповані РФ, їх депортації до РФ для подальшого усиновлення або передачі українських дітей під опіку громадян РФ, а також за організацію підготовки та видачі для цього відповідних документів, керування діями персоналу незаконно створеного ГБОУ «Амвросиевская школа-интернат № 4», які будуть їх супроводжувати при насильницькому переміщенні між територіями України, які тимчасово окуповані РФ, та депортації з окупованих територій України до РФ.

Так, 16.02.2022 Голова «ДНР» підписав Указ № 23 «Об эвакуации» з 18.02.2022 громадян «ДНР» на територію Російської Федерації, який було скеровано до підпорядкованих органів влади «ДНР».

Усвідомлюючи поставлені цілі щодо депортації українських дітей, достовірно знаючи про міжнародний збройний конфлікт та що територія міст Докучаєвська та Амвросіївки, окупована РФ, ОСОБА_7 за невстановлених досудовим розслідуванням обставин і час, але не пізніше 17.02.2022, підписав наказ № 143 від 17 лютого 2022 року «Об организции выезда детей-сирот и детей, оставшихся без попечения родителей, которые находились в ГБОУ «Докучаевская специальная школа-интернат № 27» в ГБОУ «Амвросиевская школа-интернат № 4». Відповідальною за прийом дітей у закладі визначено ОСОБА_6 .

Цього ж дня ОСОБА_6 , діючи відповідно до покладених повноважень прийняла 11 вихованців із ГБОУ «Докучаевская специальная школа-интернат № 27 та їх особові справи.

Реалізуючи злочинний умисел, направлений на депортацію українських дітей до РФ, та з метою надання вигляду законності, за невстановлених обставин і час, однак не пізніше 18.02.2022, ОСОБА_7 підписав завідомо незаконний наказ № 147 від 18.02.2022 «О приостановлении образовательной и научной деятельности в образовательных и научных организациях Донецкой народной республики».

Цим самим наказом доручено керівникам закладів освіти спільно з місцевими адміністраціями «ДНР» до особливого розпорядження забезпечити «евакуацію» дітей-сиріт та дітей, що залишились без батьківського піклування, у випадках виникнення надзвичайних ситуацій.

Водночас ОСОБА_6 , відповідно до досягнутої домовленості щодо депортації дітей з тимчасово окупованої території України до РФ, достовірно знаючи про міжнародний збройний конфлікт та те, що територія міста Амвросіївки окупована РФ, за не встановлених досудовим розслідуванням обставин і час, однак не пізніше 18.02.2022 видала наказ № 38 від 18.02.2022 «О приостановлении образовательной деятельности в ГБОУ «Амвросиевская школа-интернат № 4».

Цього ж дня для забезпечення супроводу та координації депортації вихованців вказаного закладу на територію РФ ОСОБА_7 видано наказ № 12-к від 18.02.2022 «О командировке для сопровождения группы детей в г. Курск РФ», згідно з яким ОСОБА_6 з 18.02.2022 по 31.03.2022 відряджена до м. Курська РФ, а виконання обов`язків директора покладено на ОСОБА_9 .

Реалізуючи злочинний умисел, направлений на депортацію українських дітей до РФ, за невстановлених обставин і час, однак не пізніше 19.02.2022 ОСОБА_6 видала наказ № 38/1 від 19.02.2022 «Об эвакуации воспитанников школы-интерната в Курскую область, РФ», відповідно до якого з 19.02.2022 підлягають евакуації вказані вище 223 вихованці закладу ГБОУ «Амвросиевская школа-интернат № 4», а також 11 вихованців ГБОУ «Докучаевская специальная школа-интернат № 27» до Курської області, РФ.

Цього ж дня на територію незаконно створеного ГБОУ «Амвросиевская школа-интернат № 4», що за адресою: Донецька область, Амвросіївський район, м. Амвросіївка, вул. Молодіжна, буд. 63, прибуло три автобуси «Еталон А079» із номерними знаками: А316ВЕ, А320ВЕ, А328ВЕ, та один автобус марки «ISUZU-Богдан А092» із номерним знаком НОМЕР_1 , які мали позначки «Дети», «Школьный автобус» і зображення гербу «ДНР», а також інші транспортні засоби, точна кількість та марка яких наразі не встановлена.

У цей же час прибув голова адміністрації Амвросіївського району «ДНР» ОСОБА_8 , який реалізуючи спільний злочинний умисел, направлений на депортацію українських дітей на територію РФ, усвідомлюючи, що триває міжнародний збройний конфлікт та те, що територія міста Амвросіївка окупована РФ, забезпечував координацію та контроль щодо збору та розміщення дітей у транспортні засоби для їх депортації до РФ.

Після здійснення вищезазначених заходів, 234 неповнолітніх та малолітніх дітей у супроводі ОСОБА_6 та інших невстановленими досудовим розслідуванням осіб переміщено на залізничну станцію «Амвросіївка», що за адресою: Донецька область, м. Амвросіївка, вул. Артема, буд. 22, де під контролем ОСОБА_8 поміщено у вагони залізничного транспорту (тип та інші характеристики рухомого складу якого наразі не встановлено) та цих дітей депортовано до Ростовської області, а згодом потягом до Курської області Російської Федерації.

20 лютого 2022 року вищезазначені 223 дитини, які перебували у незаконно створеному ГБОУ «Амвросиевская школа-интернат № 4», та 11 дітей із незаконно створеного ГБОУ «Докучаевская специальная школа-интернат № 27» розміщено в чотирьох різних інституційних закладах на території Курської області, а саме: обласній казенній загальноосвітній установі «Клюквинська санаторна школа-інтернат» за адресою: Курська область, Курський район, смт. Сахаровка, квартал «Клюквинська санаторна школа-інтернат», буд. 14, обласному бюджетному загальноосвітньому закладі «Школа-інтернат №4» м. Курська за адресою: Курська область, м. Курськ, вул. Ілліча, буд. 31, обласному казенному загальноосвітньому закладі «Дмитрівська школа-інтернат», що розміщується за адресою: Курська область, Дмитрівський район, м. Дмитрів, вул. Леніна, буд. 80, обласній казенній установі «Курський медико-соціальний реабілітаційний центр імені Преподобного Феодосія Печерського» за адресою: Курська область, м. Курськ, Урочище Солянка, буд. 24.

При цьому, досудовим розслідуванням установлено, що вказані 234 дитини за станом здоров`я не потребували додаткового обстеження та лікування за межами Донецької області, а отже об`єктивні причини для їх депортації в РФ були відсутні.

За інформацією ГБОУ «Амвросиевская школа-интернат № 4», із 2014 року випадків пошкодження, руйнування будівель і майна закладу, а також постраждалих в умовах збройного конфлікту не було. Отже, підстави для евакуації дітей відсутні.

Згодом, профілі деяких депортованих дітей з`явилися на інформаційному порталі «Федерального банку даних дітей-сиріт та дітей, що залишились без батьківського піклування» «УСЫНОВИТЕ.РУ» за посиланням: https://usynovite.ru/, метою розміщення яких є подальшої передачі дітей під опіку (піклування) в сім`ї російських громадян.

Вищевказаних дітей не повернуто на підконтрольну Уряду України територію, натомість за сприянням представників РФ 116 дітей було передано під опіку до російських родин, які проживають на території РФ.

Ураховуючи викладене, депортація зазначених вище дітей не відповідала вимогам, встановленим міжнародним гуманітарним правом, оскільки не була виправдана міркуваннями безпеки або станом здоров`я. Окрім того, відсутні підстави, які б вказували на те, що переміщення дітей на територію, підконтрольну України, було неможливе. Російська влада не намагалася встановити контакт з українською владою з цього приводу.

Отже, ОСОБА_6 , будучи директором ГБОУ «Амвросиевская школа-интернат № 4», усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, розуміючи наявність міжнародного збройного конфлікту, усвідомлюючи, що територія міста Амвросіївки Донецької області не зазнає вогневого ураження в ході бойових зіткнень з окупаційними військами держави-агресора, діючи за попередньою змовою із ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , а також іншими не встановленими досудовим розслідуванням особами, які у тому числі входять до політичного та військового керівництва РФ, порушила закони і звичаї війни, передбачені ст. 49 Конвенції (IV) про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949, п. а ч. 4 ст. 85 Додаткового протоколу до Женевських конвенцій від 12.08.1949, що стосується захисту жертв міжнародних збройних конфліктів (Протокол I) від 08.06.1977, що виразилися у незаконній депортації.

20.11.2025 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні порушень законів та звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваною ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України, підтверджується наступними доказами:

- протоколом огляду у мережі Інтернет від 12.08.2025 відповідно до якого оглянуто публікації, в яких містяться відомості щодо забезпечення «міністерством освіти та науки ДНР» т.зв. «евакуації» статусних дітей з території Донецької області, в тому числі з Амвросіївської ЗОШІ № 4, місць розміщення дітей на території РФ. Крім цього, з публікацій вбачається, що супровід дітей під час їх вивезення на територію РФ здійснювали призначені російською окупаційною владою директори зазначених закладів, серед яких ОСОБА_6 ;

- протоколом огляду у мережі Інтернет від 12.08.2025 відповідно до якого оглянуто публікації щодо вивезення вихованців Амвросіївської ЗОШІ № 4, а також зазначено, що дітей вивезено з цієї школи-інтернату залізничним транспортом;

- протоколом огляду у мережі Інтернет від 14.08.2025 відповідно до якого оглянуто відеозапис з якого вбачається як голова т.зв. «ДНР» звертається з оголошенням про початок 18.02.2022 «евакуації» цивільного населення до РФ;

- протоколами оглядів у мережі Інтернет від 14.08.2025 відповідно до яких оглянуто публікації, що містять рішення окупаційної влади, зокрема, так званих «голови ДНР» та «міністра освіти та науки ДНР» ОСОБА_7 про призупинення навчального процесу з 19.02.2022 та необхідності забезпечення «евакуації» статусних дітей;

- протоколом огляду у мережі Інтернет від 29.08.2025 відповідно до якого оглянуто публікації, з яких вбачається, що вихованців Амвросіївської ЗОШІ № 4 вивезено до Ростовської, а потім до Курської областей РФ;

- протоколом огляду у мережі Інтернет від 14.10.2025 відповідно до якого оглянуто відеозапис, з якого вбачається як дітей Амвросіївської ЗОШІ № 4 виводять з закладу та розміщують у автобуси, після чого привозять на залізничний вокзал, де розміщують у вагони потягу. Також, на відео видно осіб, які здійснюють координацію дій, направлених на депортацію та супровід дітей;

- протоколами оглядів за результатами проведення НСРД від 13.10.2025, зокрема, оглянуто накази директора Амвросіївської ЗОШІ № 4 ОСОБА_6 щодо «евакуації» вихованців, які перебували у зазначених закладах, у т.ч. і з Докучаєвської СЗШІ № 6, на територію РФ, списки вивезених дітей, документи про місця їхнього розміщення на території РФ та подальшої передачі дітей під опіку російським громадянам тощо;

- протоколом огляду у мережі Інтернет від 25.11.2024 відповідно до якого оглянуто відеозапис, з якого вбачається як ОСОБА_6 здійснює супровід вихованців Амвросіївської ЗОШІ № 4 для подальшої передачі під опіку (піклування) російським громадянам;

- висновком експерта за результатами проведення судової портретної експертизи №СЕ25-520/1 від 06.10.2025, відповідно до якого на відеозаписі, що оглянутий протоколом огляду у мережі Інтернет від 25.11.2025 присутня ОСОБА_6 ;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімком ОСОБА_6 , за участі свідка ОСОБА_11 від 18.11.2024;

- показаннями свідка ОСОБА_11 від 18.11.2024, 19.11.2024, який пояснив щодо зайняття ОСОБА_6 , ОСОБА_12 посад в незаконно створеному закладі освіти на ТОТ - Амвросіївської школи-інтернату № 4;

- показаннями свідка ОСОБА_13 від 29.09.2025, 06.10.2025, 08.11.2025, який пояснив, що діти з Амвросіївської ЗОШІ № 4 за станом здоров`я не потребували додаткового обстеження та лікування за межами Донецької області;

- інформацією Управління «Н» ДЗНД СБ України №5/3/1-13777 від 11.09.2024, №5/3/1-17944 від 25.11.2024, №5/3/1-18049 від 26.11.2024, №5/3/1384-6.4.26 від 18.07.2025, №5/3/1-14857 від 19.11.2025, №5/3/2736-6.4.26 від 28.11.2025 щодо характеризуючих даних ОСОБА_6 , місця роботи, місця перебування, соціальних зв`язків;

- іншими письмовими доказами у кримінальному провадженні у їх сукупності.

Повідомлення про підозру того ж дня, 20.11.2025, з повістками про виклик до ГСУ СБ України на 25.11.2025, 26.11.2025, 27.11.2025, в статусі підозрюваної опубліковано в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, а саме щоденному виданні центральних органів виконавчої влади України - газеті Кабінету Міністрів України «Урядовий кур`єр», випуск № 237 (8162), а також на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора за посиланням: https://www.gp.gov.ua/ua/posts/povidomlennya-pro-pidozru-ta-povistki-pro-viklik-kusakovu-mmz-perekladom-rosiiskoyu-lizovu-iv-plotnickii-ov-seteli-im-bilik-doskinii-lm-na-2025.

Підозрювана ОСОБА_6 на виклики у визначені час та дати до слідчого не з`явилась про причини своєї неявки не повідомив.

Відповідно до відповіді на доручення Управління «Н» Департаменту захисту національної державності СБ України №5/3/2736-6.4.26 від 28.11.2025 громадянка України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на теперішній перебуває на ТОТ Донецької області, а саме в м. Амвросіївка, займає посаду директора та за сумісництвом голови педагогічної ради в «Государственном бюджетном общеобразовательном учреждении Амвросиевский детский дом «Росток».

28.11.2025 у зв`язку з переховуванням підозрюваної ОСОБА_6 від органів досудового розслідування з метою ухилення від кримінальної відповідальності, останню постановою слідчого оголошено у державний та міжнародний розшук, організацію якого доручено Управлінню контррозвідувальних заходів з протидії посяганням на територіальну цілісність України ДЗНД СБ України.

Доводячи існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваної, сторона обвинувачення зауважує про те, що ризиком є дія, яка може вчинятись з високим ступенем ймовірності.

На даному етапі кримінального провадження стороною обвинувачення та слідчим суддею не вирішуються питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення. Сторона обвинувачення на підставі оцінки сукупності отриманих доказів стверджує, що причетність особи до вчинення нею злочинів є вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Підставою для обрання щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою стала обґрунтована підозра останньої у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України, а також наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які дають підстави вважати, що ОСОБА_6 перебуваючи на волі, вже переховується від органів досудового розслідування та суду, може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, впливати на потерпілих та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інший злочин та продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, просив його задовольнити.

Захисник проти задоволення клопотання заперечив.

Заслухавши пояснення прокурора, захисника, вивчивши матеріали кримінального провадження, долучені до клопотання, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Враховуючи матеріали, які долучені до клопотання, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання може бути розглянуто без участі підозрюваного.

Відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На переконання слідчого судді на день розгляду клопотання ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 438 КК України, що підтверджується матеріалами кримінального провадження, долученими слідчим до клопотання.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини, у справі «Феррарі - Браво проти Італії», не можна ставити питання про те, що арешт є виправданим лише тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки це є завданням органів досудового розслідування (попереднього слідства).

Відповідно до п. 175 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04) термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Таке ж тлумачення терміну «обґрунтована підозра» знайшло своє відображення у рішенні Європейський суд з прав людини у справі «Фокс, Кембел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «K.F. проти Німеччини».

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» вказав, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу.

Отримані на даному етапі досудового розслідування відомості задокументовані у відповідний процесуальний спосіб, передбачений КПК України і вказують на причетність підозрюваного до вчинення зазначеного злочину, при цьому, таке цілком узгоджується і з практикою Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що наявність «обґрунтованої підозри» у вчинені правопорушення передбачає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що зазначена особа могла вчинити правопорушення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Влох проти Польщі»).

Враховуючи конкретні обставини кримінального провадження та дані про особу ОСОБА_6 , яка підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, переховується від органу досудового розслідування та суду, з метою дотримання належної процесуальної поведінки підозрюваного слідчий суддя вважає, що відносно останнього необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки мають місце ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме:

-ризик переховування від органу досудового розслідування та суду підтверджується тією обставиною, що ОСОБА_6 на виклики слідчого не з`являється, переховується від органу досудового розслідування та суду, в результаті чого остання оголошена в розшук. Також у випадку доведеності вини ОСОБА_6 у вчинені інкримінованого їй кримінального правопорушення, загрожує покарання у виді позбавлення волі строком до 12 років. Так, Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів». Такому переховуванню буде сприяти також наявність у підозрюваного об`єктів нерухомого майна за межами України, зокрема на території держави-агресора.

-ризик знищити, спотворити, сховати будь-яку із речей, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, підтверджується тим, що на даний час у кримінальному провадженні проведений не увесь комплекс необхідних слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, не встановлено усі обставини, що мають значення для досудового розслідування, зокрема не встановлені усі співучасники злочину, місця зберігання предметів та документів, що можуть бути використані як речові докази у кримінальному провадженні, що дає обґрунтовані підстави вважати, що підозрювана ОСОБА_6 перебуваючи на волі, буде намагатися знищити, сховати або спотворити вказані речові докази, які мають значення для кримінального провадження;

-ризик незаконного впливу на свідків, обґрунтовується тим, що з метою зміни останніми своїх показань ОСОБА_6 шляхом залякування, підкупу чи будь-яким іншим способом може вчиняти вплив на таких осіб.

Слідчий суддя також враховує практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

З матеріалів клопотання вбачається, що підозрювана ОСОБА_6 на даний час переховується від органу досудового розслідування на тимчасово окупованій території України.

Враховуючи конкретні обставини кримінального провадження та дані про особу ОСОБА_6 , яка обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, переховується від органу досудового розслідування, слідчий суддя вважає, що ризики наведені в клопотанні слідчого наявні та відносно підозрюваної необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

При розгляді даного клопотання судом враховано також усі наявні відомості, що характеризують особу підозрюваного.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя не визначає ОСОБА_6 заставу.

Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 193, 194, 196, 197, 199, 202 КПК України,-

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчої ОСОБА_5 задовольнити.

Обрати підозрюваній ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду, прокурором, підозрюваним, його захисником, протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга.

Слідчий суддя ОСОБА_1