Справа № 565/2441/25
Провадження № 1-і/565/44/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2025 року м.Вараш

Вараський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Вараського міського суду Рівненської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000323 від 07.09.2025 року, відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Кузнецовськ (нині - Вараш) Рівненської області, громадянина України, не працюючого, раніше судимого 07.04.2025 року вироком Кузнецовського (нині - Вараського) міського суду Рівненської області за ч.4 ст.185, ст.389-2, ст.70 КК України до покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку терміном на 1 (один) рік, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України,

В С Т А Н О В И В:

30.09.2025 року до Вараського міського суду Рівненської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000323 від 07.09.2025 року, відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України.

Ухвалою Вараського міського суду Рівненської області від 01.10.2025 року, у вказаному вище кримінальному провадженні призначене підготовче судове засідання.

Ухвалою Вараського міського суду Рівненської області від 06.10.2025 року, підготовче провадження закінчено, призначено судовий розгляд кримінального провадження.

23.10.2025 року у вказаному кримінальному провадженні до Вараського міського суду Рівненської області надійшло клопотання прокурора Вараської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 .

Клопотання обґрунтовується тим, що в провадженні Вараського міського суду Рівненської області перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000323 від 07.09.2025 року, відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України.

ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що, він, будучи засудженим 07.04.2025 року вироком Кузнецовського (нині - Вараського) міського суду Рівненської області за ч.4 ст.185, ст.389-2, ст.70 КК України до покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку терміном на 1 (один) рік, маючи таким чином судимість за вчинення кримінального правопорушення, яка відповідно до ст.89 КК України не знята та не погашена, на шлях виправлення не став, висновків для себе не зробив та повторно вчинив новий умисний злочин проти власності, за наступних обставин.

06.09.2025 року, приблизно о 23 год. 00 хв., ОСОБА_4 , перебуваючи у приміщенні квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , куди був запрошений напередодні потерпілим ОСОБА_6 , а саме, у кухні квартири, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи відкритий характер своїх протиправних дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, усвідомлюючи присутність інших осіб у приміщенні квартири та розуміючи, що його дії є помітними для них, в умовах воєнного стану, введеного по всій території України, з метою подолання опору потерпілого, наніс ОСОБА_6 один удар кулаком правої руки в область голови та не менше десяти ударів правою ногою по тулубу, голові та обличчю, тим самим заподіявши останньому тілесні ушкодження у вигляді забійної рани тім`янево-скроневої ділянки голови справа, забійної рани слизової верхньої губи зліва, садна обличчя, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, застосувавши таким чином насильство, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, після чого, пішов у коридор, де знаходилась сумка чорного кольору, яка належала ОСОБА_6 , та відкрито викрав грошові кошти, які знаходились у сумці, в загальній сумі 5000,00 грн., а після цього, покинув приміщення квартири з викраденим майном, спричинивши потерпілому матеріальну шкоду на вищевказану суму.

07.09.2025 року ОСОБА_4 затриманий в порядку ст.208 КПК України.

07.09.2025 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України.

Ухвалою слідчого судді Вараського міського суду Рівненської області від 08.09.2025 року відносно підозрюваного ОСОБА_4 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 05.11.2025 року.

Обвинувачений ОСОБА_4 утримується в Державній установі «Рівненський слідчий ізолятор.

Прокурор у клопотанні зазначає, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, при цьому, ризики, передбачені п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, не зменшилися та є такими, що виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою, тому просить продовжити строк тримання під вартою відносно ОСОБА_4 на 60 діб.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 вимоги клопотання про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 підтримав та просив його задовольнити, з підстав, викладених у клопотанні, при цьому, зазначив, що ОСОБА_4 раніше судимий, обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, та вказав, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, які визначені п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідка та потерпілого у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення. Окрім цього, зауважив, що обставини справи виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_4 , захисник обвинуваченого ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечували відносно клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, просили обрати більш м`який запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою.

У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 підтримав та просив його задовольнити. Потерпілий ОСОБА_6 просив суд звернути увагу на те, що при застосуванні більш м`якого запобіжного заходу для нього існує реальний ризик незаконного впливу з боку обвинуваченого ОСОБА_4 .

Суд, заслухавши доводи сторін, дослідивши додані до клопотання матеріали та докази, дійшов наступних висновків.

Ухвалою слідчого судді Вараського міського суду Рівненської області від 08.09.2025 року відносно підозрюваного ОСОБА_4 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 05.11.2025 року.

Згідно ч.ч.1,2,3 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого . Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно ч.ч.1,2 ст.199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Згідно п.п.1,2 ч.3 ст.199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Частиною першою статті 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Частина 4 статті 186 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років.

Відповідно до ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до п.3 ст.5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи, на судовий розгляд упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду.

При цьому, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (обвинуваченого) (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухилення від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Сама лише тяжкість вчиненого злочину, хоча і є визначаючим елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, її зв`язки з суспільством.

Вирішуючи питання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, особу обвинуваченого, який раніше судимий 07.04.2025 року вироком Кузнецовського (нині - Вараського) міського суду Рівненської області за ч.4 ст.185, ст.389-2, ст.70 КК України до покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку терміном на 1 (один) рік,тобто вчинив кримінальне правопорушення в період іспитового строку, із застосуванням насильства, також враховує наявність достатніх підстав вважати, що продовжують існувати ризики, передбачені п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідка та потерпілого у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення, та враховуючи, що прокурор довів, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч.1 ст.176 КПК України, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам, а також практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечувати не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загально суспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, дійшов висновку про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст.176 КПК України, зможуть запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Твердження обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 про застосування менш обтяжливого запобіжного заходу не спростовують висновків суду, що менш суворий запобіжний захід буде недостатнім для запобігання ризикам, визнаним судом доведеними.

З урахуванням вимог ч.1 ст.197 КПК України, суд вважає, що слід продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 діб, - до 21 грудня 2025 року включно.

Відповідно до ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.

Враховуючи викладене, суд вважає за можливе, відповідно до п.1 ч.4 ст.183 КПК України, не визначити розмір застави у вказаному кримінальному провадженні, оскільки ОСОБА_4 обвинувачується у злочині, вчиненому із застосуванням насильства.

Керуючись ст.ст.177,183,193-197,199,331,369-372,392-395 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора Вараської окружної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000323 від 07.09.2025 року, про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , задовольнити.

Продовжити відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 (шістдесят) діб.

Ухвала суду діє до 21 грудня 2025 року включно та підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Виконання ухвали покласти на ДУ «Рівненський слідчий ізолятор».

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складений та оголошений 28 жовтня 2025 року.

Головуючий суддя ОСОБА_1