ВІТОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/2312/25
Провадження №1-кс/477/1293/25
УХВАЛА

про арешт майна

11 грудня 2025 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Вітовського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві клопотання прокурора Спеціалізованої екологічної прокуратури Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_3 , внесене в кримінальному провадженні, №0000003 від 30 січня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 191 КК України про арешт майна

ВСТАНОВИВ:

27 листопада 2025 року до Вітовського районного суду Миколаївської області надійшло клопотання прокурора Спеціалізованої екологічної прокуратури Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_3 , подане в межах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000003 від 30 січня 2025 року про накладення арешту на майно, що було вилучено 26 листопада 2025 року в ході проведення санкціонованого обшуку транспортного засобу, марки «Toyota Land Cruiser», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на праві власності належить ТОВ «Миколаївський глиноземний завод» та перебуває у фактичному користуванні (володінні) ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування поданого клопотання вказує, що СУ ГУНП в Миколаївській області за фактом розтрати майна Миколаївського комунального підприємства в умовах воєнного стану, 30 січня 2025 року внесено відомості до ЄРДР за №0000003 та розпочато досудове розслідування за частиною четвертою статті 191 КК України.

В ході досудового розслідування здобуто докази які вказують на те, що було вчинене кримінальне правопорушення, пов`язане з привласненням та розтратою бюджетних коштів, а також встановлено осіб, що можуть бути причетними до вчинення вказаного кримінального правопорушення, їх місце роботи, проживання, транспортні засоби що перебувають у користуванні останніх.

26 листопада 2025 року в ході проведення санкціонованого обшуку транспортного засобу, марки «Toyota Land Cruiser», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який перебуває у володінні ОСОБА_4 , причетність якого до вчинення кримінального правопорушення, перевіряється органом досудового розслідування, було виявлено та вилучено майно, згідно переліку.

Оскільки майно, вилучене в ході проведення обшуку, що здійснено на підставі ухвали слідчого судді, може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а отже відповідає критеріям речових доказів, визначених частиною першою статті 98 КПК України, тому з метою забезпечення збереження речових доказів прокурор ОСОБА_3 звернувся з даним клопотанням.

У судове засідання прокурор ОСОБА_3 не з`явився. Прокурором групи прокурорів у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_5 подано заяву про розгляд клопотання за його відсутності.

ОСОБА_4 , як власник вилученого майна в судове засідання по розгляду клопотання прокурора не з`явився, не повідомивши суд про причини неявки.

Згідно з положенням частини четвертої статті 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по них, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Встановлено, що у провадженні СУ ГУНП в Миколаївській області перебуває кримінальне провадження №0000003 від 30 січня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 191 КК України КК України за фактом організації діяльності щодо розтрати майна Миколаївського комунального підприємства.

Органом досудового розслідування встановлено, що 01 червня 2022 року між МКП «Миколаївводоканал», Департаментом ЖКГ ММР та ТОВ «Миколаївський глиноземний завод» укладено договір, відповідно до якого ТОВ «МГЗ» зобов`язується безоплатно передавати для потреб населення м. Миколаєва воду зі свердловин глиноземного заводу до МКП «Миколаївводоканал».

Водночас, під час досудового розслідування було встановлено що, МКП «Миколаївводоканал» безоплатно надає вказану питну воду для задоволення виробничих потреб великих підприємств харчової галузі міста, зокрема, ПрАТ «Лакталіс-Миколаїв», шляхом розливу у водовози вказаного суб`єкта господарювання на території очисних споруд водопроводу. При цьому господарські відносини з приводу постачання вказаної питної води між МКП «Миколаївводоканал» та ПрАТ «Лакталіс-Миколаїв» офіційно не оформлені, внаслідок чого комунальному підприємству завдаються збитки.

Проведеними оперативно-розшуковими заходами встановлено, що у період з 22 червня 2022 року по 24 вересня 2025 року з очисних споруд водопроводу МКП «Миколаївводоканал» за адресою: м. Миколаїв, вул. Янтарна 324Є, в цистерни транспортних засобів ПрАТ «Лакталіс-Миколаїв» поставлено 724 603 м' питної води, про що свідчать записи в журналах обліку заправки автоцистерн питною водою на ОСВ МКП «Миколаївводоканал».

Враховуючи вартість водопостачання 1 м3 води, яка встановлена для МКП «Миколаївводоканал» Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 22 грудня 2021 року №2876 «Про встановлення тарифів на централізоване водопостачання та централізоване водовідведення міському комунальному підприємству «Миколаївводоканал» в розмірі 14,61 грн. за 1 м3 (без ПДВ), загальна вартість питної води переданої до ПрАТ «Лакталіс-Миколаїв» може складати 10 586 449,83 грн. (без ПДВ).

Крім того під час досудового розслідування було встановлено причетність до вказаної діяльності службових осіб ТОВ «Миколаївський глиноземний завод», зокрема ОСОБА_4 , який організував механізм оплати ПрАТ «Лакталіс-Миколаїв» за поставлену воду на рахунки підконтрольних осіб, що підтверджено проведеними слідчими діями у цьому кримінальному провадженні.

Указане свідчить про те, що посадові особи ТОВ «Миколаївський глиноземний завод», МКП «Миколаївводоканал та ПрАТ «Лакталіс-Миколаїв», спільно з суб`єктами підприємницької діяльності могли вчинити дії щодо розтрати майна комунального підприємства.

26 листопада 2025 року, у межах вказаного кримінального провадження, на підставі ухвали слідчого судді Вітовського районного суду Миколаївської області від 20 листопада 2025 року, проведено обшук транспортного засобу, марки «Toyota Land Cruiser», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який перебуває у володінні ОСОБА_4 як іншого володіння особи, під час якого, було виявлено та вилучено речі та документи згідно переліку.

Згідно постанови про визнання речовими доказами від 26 листопада 2025 року, вилучене, в ході проведення обшуку транспортного засобу, марки «Toyota Land Cruiser», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , що перебуває у володінні ОСОБА_4 майно, визнано в якості речових доказів у кримінальному провадженні №0000003 від 30 січня 2025 року.

З метою збереження речових доказів, прокурор ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене в ході обшуку майно.

Вирішуючи клопотання в межах заявлених вимог та відповідно до наданих стороною обвинувачення доказів, слідчий суддя виходить з такого.

Главою 3 Кримінального процесуального кодексу України унормовано визначення та порядок набуття процесуального статусу сторонами та іншими учасниками кримінального провадження, а також обсяг їх прав та обов`язків.

Зокрема §5 Глави 3 КПК України визначаються особливості процесуального статусу інших учасників кримінального провадження, до яких законодавцем віднесено і третю особу, щодо майна якої вирішується питання про арешт.

Так, нормами статті 64-2 КПК України визначено, що третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особа, наведений перелік прав та обов`язків такої особи, а також визначені обставини, що обумовлюють набуття особою відповідного процесуального статусу.

В свою чергу, порядок застосування заходів забезпечення кримінального провадження і зокрема арешту майна визначений положеннями Глав 10 та 17 КПК України.

Згідно частини першої статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Частиною другою статті 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно частини третьої статті 170 КПК України, у випадку передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, тобто з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до статті 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно частини десятої статті 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

За системним тлумаченням положень статті 64-2 КПК України, частини третьої статті 170 КПК України, та статті 98 КПК України, на майно, що було вилучено у ході обшуку транспортного засобу, марки «Toyota Land Cruiser», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який перебуває у володінні ОСОБА_4 може бути накладено арешт незалежно від того, кому належить вилучене майно, за умови наявності у вилученого майна, ознак, передбачених статтею 98 КПК України.

У відповідності до частини першої, другої статті 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Так, долученими до клопотання матеріалами підтверджується наявність обґрунтованої підозри, щодо вчинення кримінального правопорушення, пов`язаного із ймовірною розтратою бюджетних коштів, вчинених службовими особами МКП «Миколаївводоканал», шляхом зловживання службовим становищем, за попередньою змовою зі службовими особами юридичних осіб, зокрема, ТОВ «Миколаївський глиноземний завод» в умовах воєнного стану, що може бути підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна.

При цьому, слідчий суддя звертає увагу, що умова накладення арешту з метою забезпечення збереження речових доказів за положеннями частини третьої статті 170 КПК не містить таку вимогу її застосування як оголошення підозри у кримінальному провадженні певній особі, не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна або вчиненням кримінального правопорушення будь-якого ступеня тяжкості. Про доведеність існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення може свідчити сам факт здійснення за певними фактичними обставинами досудового розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР, та відповідні матеріали цього провадження, у зв`язку з чим слідчий суддя на підставі описаних у клопотанні обставин кримінального правопорушення у сукупності з наданими прокурором матеріалами кримінального провадження та за своїм внутрішнім переконанням дійшов висновку, що за описаних фактичних обставин могло бути вчинено кримінальне правопорушення, передбачене відповідною нормою особливої частини Кримінального Кодексу.

Матеріали досудового розслідування містять достатні відомості вважати, що до вчинення кримінального правопорушення пов`язаного з можливим привласненням коштів державного бюджету можуть бути причетними посадові особи ТОВ «Миколаївський глиноземний завод», зокрема і ОСОБА_4 .

На даному етапі досудового розслідування триває ряд слідчих дій, встановлюється коло осіб причетних до вчинення кримінального правопорушення, їх роль у його вчиненні, обставини його вчинення, тощо.

Долучені до матеріалів кримінального правопорушення докази вказують на наявність ознак кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 191 КК України. Вищевказані протиправні дії до яких можуть бути причетні службові та/або посадові особи комунального підприємства та пов`язані з ним суб`єкти господарювання на даному етапі досудового розслідування підтверджується серед іншого і вилученими під час обшуку речами та документами, які у сукупності містять відомості, що можуть бути використанні при проведенні досудового розслідування та відповідають критерію речового доказу, визначеному у статті 98 КПК України.

Більш того, вирішуючи питання з приводу арешту майна у цьому кримінальному провадженні, слідчий суддя також враховує і те, що ухвалою слідчого судді від 20 листопада 2025 року слідчим СУ ГУНП в Миколаївській області надано дозвіл на проведення обшуку саме з метою відшукання і вилучення речей та документів, що мають доказове значення у кримінальному провадженні.

Наявність підстав для вилучення речей зазначених в ухвалі слідчого судді про надання дозволу на проведення обшуку, вбачається із відомостей, що містяться безпосередньо в протоколі обшуку від 26 листопада 2025 року, за яким в ході проведення обшуку виявлено документи на відшукання яких надано дозвіл ухвалою слідчого судді та які постановою слідчого від 20 листопада 2025 року, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні як такі, що мають ознаки речового доказу у даному кримінальному провадженні, оскільки фактично зберігають відомості про обставини вчинення кримінального правопорушення, що згідно з частиною першою статті 98 КПК можуть бути використані як доказ обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

З огляду на те, що інформація яка міститься у вказаних речах та документах, може бути використана як докази під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні, зокрема обставин виконання об`єктивної сторони кримінального правопорушення; кола осіб, які можуть бути причетні до вчинення кримінального правопорушення та зв`язків між такими особами, тощо, що забезпечить виконання завдань кримінального провадження, визначених статтею 2 КПК, слідчий суддя дійшов висновку про відповідність вказаного майна критеріям, зазначеним у статті 98 КПК та доцільність накладення на нього арешту.

З огляду на те, що слідчим суддею встановлено, що вилучені під час проведення обшуку транспортного засобу, який перебуває у володінні ОСОБА_4 речі та документи можуть містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто відповідають критерію, зазначеному у статті 98 КПК України, клопотання прокурора підлягає задоволенню з наведених вище підстав.

На підставі викладеного, керуючись статтями 167, 170-173, 175, 372 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на майно, вилучене 26 листопада 2025 року під час проведення обшуку транспортного засобу, марки «Toyota Land Cruiser», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на праві власності належить ТОВ «Миколаївський глиноземний завод» та перебуває у фактичному користуванні (володінні) ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 із встановленням заборони будь-яким особам користуватися та розпоряджатися цим майном, а саме на:

1.Флеш-накопичувач сріблястого кольору з гравіюванням «Русал;

2.Тримач для сім карти з картою мобільного оператора «Vodafone» № НОМЕР_2 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ ОСОБА_6