Провадження № 1-кп/161/135/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 17 грудня 2025 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області під головуванням:

судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

законного представника - ОСОБА_5 ,

захисника - ОСОБА_6 ,

потерпілого - ОСОБА_7 ,

психолога - ОСОБА_8 ,

представників служби у справах дітей - ОСОБА_9 ,

ОСОБА_10 ,

представника сектору ювенальної превенції - ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт зі зміненим обвинуваченням у кримінальному провадженні №0000650, що надійшов з Луцької окружної прокуратури, відносно неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Луцька Волинської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, офіційно не працюючого, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05.06.2025 за ч. 4 ст. 186, ст. 69 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років із звільненням, на підставі ст. 75, 76 КК України, від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку тривалістю 2 (два) роки (на момент вчинення кримінальних правопорушень раніше не судимого),

- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

Так, 26 лютого 2023 року, близько 17 години, ОСОБА_4 , перебуваючи у дворі будинку №12 по вулиці Ветеранів у місті Луцьк, Волинської області, знайшовши банківську картку АТ «Ощадбанк» видану для обслуговування банківського рахунку № НОМЕР_1 , з магнітним носієм інформації з функцією «Pay Pass» розрахунку, що є офіційним документом, оскільки перебуває в офіційному обігу, має необхідні реквізити установи банку АТ «Ощадбанк» і містить інформацію, яка засвідчує факти, котрі мають юридичне значення, діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, розуміючи, що банківська картка є офіційним документом, із корисливих мотивів, привласнив знайдену ним банківську картку АТ «Ощадбанк» видану для обслуговування банківського рахунку № НОМЕР_1 , з магнітним носієм інформації з функцією «Pay Pass» розрахунку, яка належить ОСОБА_7 , з метою подальшого незаконного її використання, шляхом здійснення безготівкового розрахунку за купівлю товарів та обготівкування грошових коштів.

Таким чином, неповнолітній ОСОБА_4 своїми умисними протиправними діями, які виразились у привласненні офіційного документу, вчиненому із корисливих мотивів, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 357 КК України.

Крім того, 26 лютого 2023 року, в період часу з 17 години 57 хвилини по 18 годину 01 хвилину, ОСОБА_4 , діючи умисно, в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року, а також продовженого Указом Президента України №58/2023 від 06 лютого 2023 року та Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» №2915-IХ від 14 лютого 2023 року, керуючись корисливим мотивом та метою таємного викрадення чужого майна, без відому та попереднього дозволу держателя банківської картки ОСОБА_7 , передав попередньо одержану ним шляхом привласнення знайденого банківську картку АТ «Ощадбанк», видану для обслуговування банківського рахунку № НОМЕР_1 з магнітним носієм інформації з функцією «Pay Pass» розрахунку, видавши її за власну, ОСОБА_12 , який, не будучи обізнаний про те, що дана картка належить не йому, а також злочинними намірами ОСОБА_4 на заволодіння грошовими коштами потерпілого, перебуваючи за адресою: Волинська область, місто Луцьк, проспект Соборності, 28, здійснив чотири підряд операції зі зняття готівки через банкомат АТ «Ощадбанк», чим таємно викрав із вказаної картки грошові кошти на загальну суму 8 500 гривень, внаслідок чого спричинив потерпілому ОСОБА_7 майнову шкоду на вищевказану суму.

Таким чином, неповнолітній ОСОБА_4 своїми умисними протиправними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому в умовах воєнного стану, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.

Він же, 26 лютого 2023 року, в період часу з 19 години 04 хвилини по 19 годину 33 хвилини, діючи умисно, повторно, в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року, а також продовженого Указом Президента України №58/2023 від 06 лютого 2023 року та Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» №2915-IX від 14 лютого 2023 року, керуючись корисливим мотивом та метою таємного викрадення чужого майна, без відому та попереднього дозволу держателя банківської картки ОСОБА_7 , передав попередньо отриману шляхом привласнення знайденого банківську картку АТ «Ощадбанк» видану для обслуговування банківського рахунку № НОМЕР_1 з магнітним носієм інформації з функцією «Pay Pass» розрахунку, невстановленій в ході досудового розслідування особі, якій при цьому не повідомив, що банківська картка у дійсності належить не йому, а іншій особі, таким чином видавши її за власну, в результаті чого невстановлена особа здійснила одну операцію по зняттю готівки через банкомат АТ КБ «Приватбанк», що розташований за адресою: Волинська область, місто Луцьк, проспект Соборності, 11, на суму 1 000 гривень, а також здійснила операцію з обготівкування коштів та двох операцій з розрахунку за купівлю товарів на суму 1 069 гривень у приміщенні магазину «Сім23», що розташований за адресою: Волинська область, місто Луцьк, проспект Молоді, 4, внаслідок чого, ОСОБА_4 таємно викрав із вказаної банківської картки грошові кошти на загальну суму 2 069 гривень. У подальшому, продовжуючи діяти з єдиним умислом, того ж дня, діючи умисно, повторно, в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року, а також продовженого Указом Президента України №58/2023 від 06 лютого 2023 року та Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» №2915-ІX від 14 лютого 2023 року, керуючись корисливим мотивом та метою таємного викрадення чужого майна, використовуючи попередньо отриману шляхом привласнення знайденого банківську картку АТ «Ощадбанк», видану для обслуговування банківського рахунку № НОМЕР_1 , з магнітним носієм інформації з функцією «Pay Pass» розрахунку, без відому та попереднього дозволу держателя банківської картки ОСОБА_7 , в період часу з 19 години 25 хвилин по 19 годину 55 хвилин, шляхом здійснення операції з обготівкування коштів та оплати за товари у приміщенні магазину «Аврора», що розташований за адресою: Волинська область, місто Луцьк, проспект Молоді, 4, на суму 4 219 гривень, а також шляхом здійснення трьох операцій з оплати товару у приміщенні магазину «Сім23», що розташований за адресою: Волинська область, місто Луцьк проспект Молоді, 7, на загальну суму 254 гривні, чим таємно викрав із вказаної картки грошові кошти на загальну суму 4 473 гривні, чим спричинив потерпілому ОСОБА_7 майнову шкоду на загальну суму 6 542 гривні.

Таким чином, неповнолітній ОСОБА_4 своїми умисними протиправними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , в присутності законного представника ОСОБА_5 та психолога,повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України, та, не оспорюючи час, місце, спосіб вчинення кримінальних правопорушень, вид і розмір шкоди, мотив і мету, а також форму вини, суду дав показання, що дійсно він 26.02.2023, близько 17 години, був у дворі будинку №12 по вулиці Ветеранів у місті Луцьк, Волинської області, де знайшов банківську картку АТ «Ощадбанк» з магнітним носієм інформації з функцією «Pay Pass» розрахунку та привласнив її із корисливих мотивів, з метою подальшого здійснення безготівкового розрахунку за купівлю товарів та обготівкування грошових коштів.

Крім того, 26.02.2023, в період часу з 17 години 57 хвилини по 18 годину 01 хвилину, він видав знайдену банківську картку АТ «Ощадбанк» за власну та передав її ОСОБА_12 , який, не знав, що дана картка належить не йому, та який за адресою: Волинська область, місто Луцьк, проспект Соборності, 28, здійснив чотири підряд операції зі зняття готівки через банкомат АТ «Ощадбанк».

Підтвердив, що спричинив ОСОБА_7 майнову шкоду на суму 8 500 гривень.

Крім того, 26.02.2023, в період часу з 19 години 04 хвилини по 19 годину 33 хвилини, він видав знайдену банківську картку АТ «Ощадбанк» за власну та передав її іншій особі, якій не повідомив, що банківська картка належить не йому, яка здійснила одну операцію по зняттю готівки через банкомат АТ КБ «Приватбанк», що розташований за адресою: Волинська область, місто Луцьк, проспект Соборності, 11, на суму 1 000 гривень, а також здійснила операцію з обготівкування коштів та двох операцій з розрахунку за купівлю товарів на суму 1 069 гривень у приміщенні магазину «Сім23», що розташований за адресою: Волинська область, місто Луцьк, проспект Молоді, 4.

Підтвердив, що спричинив ОСОБА_7 майнову шкоду на суму 2 069 гривень.

У подальшому, він, того ж дня, діючи з єдиним умислом, використовуючи знайдену банківську картку АТ «Ощадбанк», в період часу з 19 години 25 хвилин по 19 годину 55 хвилин, здійснив операції з обготівкування коштів та оплати за товари у магазині «Аврора», що за адресою: Волинська область, місто Луцьк, проспект Молоді, 4, на суму 4 219 гривень, а також шляхом здійснення трьох операцій з оплати товару у магазині «Сім23», що за адресою: Волинська область, місто Луцьк проспект Молоді, 7, на загальну суму 254 гривні.

Підтвердив, що спричинив ОСОБА_7 майнову шкоду на суму 4 473 гривні.

У вчиненому щиро розкаявся, запевнив, що зробив для себе належні висновки, просив суворо його не карати та призначити покарання у виді штрафу.

Показання неповнолітнього ОСОБА_4 не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінальних правопорушень, добровільності та істинності його позиції.

Законний представник неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 ОСОБА_5 в судовому засіданні показала, що ОСОБА_4 є її сином, щодо фактичних обставин вчинення останнім кримінальних правопорушень нічого повідомити не може, оскільки вона не була безпосереднім очевидцем вказаних подій. ОСОБА_4 охарактеризувала з позитивної сторони та вказала, що має на нього засоби впливу.

Представник служби у справах дітей ОСОБА_10 вважала, що ОСОБА_4 готовий стати на шлях виправлення, просила суворо його не карати.

Представник сектору ювенальної превенції ОСОБА_13 щодо призначення ОСОБА_4 покарання поклалася на розсуд суду.

Крім повного визнання своєї вини самим неповнолітнім обвинуваченим ОСОБА_4 , його винність у привласненні офіційного документу, вчиненому із корисливих мотивів, у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому в умовах воєнного стану, та у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану, повністю підтверджується зібраними в ході досудового розслідування та дослідженими під час судового розгляду доказами в кримінальному провадженні.

Так, допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 повністю ствердив показання неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 щодо фактичних обставин справи, завдані йому збитки відшкодовані в повному обсязі, жодних претензій ні матеріального, ні морального характеру до обвинуваченого не має, просить суворо останнього не карати. Ствердив, що між ним та обвинуваченим була укладена угода за результатами медіації у межах програми відновного правосуддя.

Суд вважає, що показання неповнолітнього обвинуваченого та потерпілого перебувають у логічному взаємозв`язку, одні одному не суперечать, не заперечуються іншим учасниками провадження, а тому визнані судом достовірними, належними та допустимими доказами.

Також винність неповнолітнього ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України, об`єктивно підтверджується наступними письмовими доказами дослідженими безпосередньо у кримінальному провадженні, що були надані суду на підтвердження висунутого обвинувачення.

Протоколом огляду предмету (відеозапису) від 02.03.2023 з доданим диском, відповідно до якого слідчий СВ Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_14 за участю потерпілого ОСОБА_7 провів огляд відеозаписів, на яких зафіксовано, як 26.02.2023 ОСОБА_7 в супермаркеті «Велмарт», що за адресою: м. Луцьк, вул. Ветеранів, 6, розраховується за товари карткою жовтого кольору за допомогою системи «PayPass». В ході огляду потерпілий повідомив, що 26.02.2023 о 16:26 год. він розрахувався власною карткою «Ощадбанк», яку поклав до кишені та пішов додому, де виявив, що картка відсутня.

Протоколом огляду предмету (відеозапису) від 21.03.2023 з доданим диском, відповідно до якого слідчий СВ Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_14 за участю свідка ОСОБА_12 провів огляд відеозаписів, на яких зафіксовано, як 26.02.2023 ОСОБА_4 в магазині «Сім23», що за адресою: м. Луцьк, просп. Молоді, розраховується за товари карткою жовтого кольору за допомогою системи «PayPass».

Протоколом огляду предмету (відеозапису) від 21.03.2023 з доданим диском, відповідно до якого слідчий СВ Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_14 за участю свідка ОСОБА_12 провів огляд відеозаписів, на яких зафіксовано, як 26.02.2023 ОСОБА_4 в магазині «Аврора», що за адресою: м. Луцьк, просп. Молоді, 4, розраховується за товари карткою жовтого кольору за допомогою системи «PayPass».

Протоколом огляду предмету (відеозапису) від 21.03.2023 з доданим диском, відповідно до якого слідчий СВ Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_14 за участю свідка ОСОБА_12 провів огляд відеозаписів, на яких зафіксовано, як 26.02.2023 о 19:13 год. ОСОБА_4 в магазині «Сім23», що за адресою: м. Луцьк, просп. Молоді, 4, передає картку жовтого кольору іншій особі (Особа №2), яка розраховується нею за допомогою системи «PayPass». В подальшому касир бере з каси грошові кошти та передає особі, а він передає їх ОСОБА_4 і вони разом покидають приміщення магазину. Крім цього, вказаним протоколом огляду предмету (відеозапису) від 21.03.2023 з доданим диском зафіксовано, як 26.02.2023 о 19:32 год. в магазині «Сім23», що за адресою: м. Луцьк, просп. Молоді, 4, Особа №2 розраховується за товари карткою жовтого кольору та передає її ОСОБА_4 .

Випискою по картковому рахунку № НОМЕР_1 , якою підтверджуються транзакції, які були здійснені 26.02.2023.

Вказані докази були оголошені прокурором під час судового розгляду та досліджені судом. Під час їх дослідження сторона захисту не висловлювала будь-яких зауважень щодо неналежності або недопустимості цих доказів та вказала, що не заперечує проти їх долучення до матеріалів справи.

Інших доказів, які б за своїм змістом мали значення для вирішення кримінального провадження по суті пред`явленого обвинувачення в ході судового розгляду сторонами, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, визначений КПК України, враховуючи, що суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість у ході розгляду даного кримінального провадження, створив їм необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, надано не було.

Крім цього, на виконання ухвали суду Луцьким МВ філії ДУ «Центр пробації» у Волинській області складено досудову доповідь щодо неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 , надавши йому соціально-психологічну характеристику. З досудової доповіді вбачається, що орган пробації ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінив як середній. При цьому орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства.

Таким чином, розглянувши кримінальне провадження з дотриманням положень ч. 1 ст. 337 КПК України, в межах висунутого обвинувачення, дослідивши безпосередньо в судовому засіданні наведені вище письмові докази у їх сукупності, надавши їм належну правову оцінку, відповідно до вимог ст. 94 КПК України, виходячи із загальних засад кримінального судочинства, враховуючи, що показання неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 та потерпілого ОСОБА_7 , кожного зокрема, дані ними безпосередньо в судовому засіданні, є послідовними, відповідають іншим обставинам справи та підтверджуються дослідженими письмовими доказами, які, на думку суду, є належними та допустимими, не викликають сумнівів у їх достовірності, оскільки підстав ставити їх під сумнів у суду немає, тому суд бере їх за основу при постановленні даного вироку та приходить висновку про винуватість ОСОБА_4 у привласненні офіційного документу, вчиненому із корисливих мотивів, у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому в умовах воєнного стану, та у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану, кваліфікуючи його дії за ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України.

Підстав для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, суд, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

Виходячи з зазначеного, судом поза розумним сумнівом, достовірно встановлено, що ОСОБА_4 своїми умисними протиправними діями, які виразились у привласненні офіційного документу, вчиненому із корисливих мотивів, у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому в умовах воєнного стану, та у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану, вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України.

Під час судових дебатів прокурор Луцької окружної прокуратури ОСОБА_3 просила призначити неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_4 покарання за ч. 1 ст. 357 КК України у виді штрафу в розмірі 30 (тридцять) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) гривень 00 копійок, та за ч. 4 ст. 185 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді штрафу в розмірі 300 (триста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5 100 (п`ять тисяч сто) гривень 00 копійок. З урахуванням ч. 1 ст. 70 КК України призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді штрафу в розмірі 300 (триста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5 100 (п`ять тисяч сто) гривень 00 копійок.

При обранні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які, згідно з ст. 12 КК України, відносяться до категорії кримінальних проступків та тяжких злочинів, умови життя та виховання неповнолітнього обвинуваченого, вплив дорослих, рівень розвитку та дані про особу винного.

Обставинами, що пом`якшують покарання неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, що передбачено п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, добровільне відшкодування завданого збитку, що передбачено п. 2 ч. 1 ст. 66 КК України, та вчинення кримінальних правопорушень неповнолітнім, що передбачено п. 3 ч. 1 ст. 66 КК України.

Обставин, що обтяжують покарання неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 , передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено.

При призначені обвинуваченому ОСОБА_4 покарання суд враховує, що він вчинив умисний кримінальний проступок та умисний тяжкий корисливий злочин, на момент вчинення кримінального правопорушення був несудимим та був неповнолітнім, вину у вчиненні кримінальних правопорушень беззаперечно визнав, у вчиненому щиро розкаявся, має постійне місце проживання та реєстрації, на обліках у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.

Таким чином, з огляду на викладене, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання за ч. 1 ст. 357 КК України, в межах санкції частини статті, у виді штрафу.

Водночас, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінальних правопорушень беззаперечно визнав, у вчиненому щиро розкаявся, його поведінка в суді свідчить про щире каяття та бажання стати на шлях виправлення, усвідомив незаконність вчинених ним дій, а тому активно сприяв розкриттю кримінальних правопорушень, в судовому засіданні висловлював щирий жаль з приводу вчиненого, готовність нести покарання та засуджував свою поведінку, запевнив, що зробив для себе належні висновки та в подальшому не буде вчиняти кримінальних правопорушень, добровільно в повному обсязі відшкодував завдані потерпілому збитки, взяв участь в медіації у межах програми відновного правосуддя за участю неповнолітніх, які є підозрюваними, обвинуваченими у вчиненні кримінального правопорушення, потерпілий будь-яких претензій не має, просить обвинуваченого суворо не карати, тому, з врахуванням наведених обставин, що в сукупності, на думку суду, істотно знижують ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та їх суспільну небезпеку, критичного відношення обвинуваченого до скоєного та беззаперечного визнання своєї вини, його посткримінальної поведінки, яка виразилась у активному сприянні розкриттю кримінальних правопорушень та відшкодуванні завданих збитків, наявності обставин, що пом`якшують покарання, передбачених п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 66 КК України, та відсутності обставин, що його обтяжують, а також приймаючи до уваги принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, вважає за можливе призначити ОСОБА_4 покарання за ч. 4 ст. 185 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, шляхом переходу до іншого, більш м`якого виду покарання, не зазначеного в санкції частини статті, а саме покарання у виді штрафу.

При цьому, суд також вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання з урахуванням ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

В свою чергу, враховуючи ту обставину, що ОСОБА_4 має власті кошти, що підтверджується наданими під час судового розгляду доказами, то призначення йому покарання у виді штрафу буде відповідати положенням ч. 1 ст. 99 КК України, відповідно до яких штраф застосовується лише до неповнолітніх, що мають самостійний доход, власні кошти або майно, на яке може бути звернене стягнення.

Крім того, вирішуючи питання про визначення розміру штрафу, суд бере до уваги положення ч. 2 ст. 99 КК України, відповідно до яких розмір штрафу, в тому числі за вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачено основне покарання лише у виді штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, встановлюється судом залежно від тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та з урахуванням майнового стану неповнолітнього в межах до п`ятисот встановлених законодавством неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, з урахуванням наведених положень, особи обвинуваченого та тяжкості інкримінованого йому діяння, наявності кількох обставин, які пом`якшують покарання винного, наявності у ОСОБА_4 власних коштів, суд дійшов висновку, що обвинуваченому ОСОБА_4 за скоєння тяжкого злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, необхідно призначити покарання у виді штрафу.

На переконання суду, в цьому провадженні, таке покарання у виді штрафу, враховуючи фактичні обставини справи та фактичні обставини в житті неповнолітнього обвинуваченого, є справедливим, оскільки співвідноситься між поставленою метою та засобами її досягнення.

Крім того, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_4 засуджено вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05.06.2025 за ч. 4 ст. 186, ст. 69 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років із звільненням, на підставі ст. 75, 76 КК України, від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку тривалістю 2 (два) роки.

Ухвалою Волинського апеляційного суду від 17.11.2025 вищевказаний вирок залишено без змін.

Статтею 70 КК України визначено підстави, порядок та межі призначення покарання за сукупністю злочинів.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Разом з цим, відповідно до висновку щодо застосування положень ч. 4 ст. 70 КК, викладеного в постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 15.02.2021 у справі № 760/26543/17 (провадження № 51-3600кмо20), якщо до особи, котра вчинила кримінальне правопорушення, вироком суду було застосоване звільнення від відбування покарання з випробуванням, а потім було встановлено, що вона винна ще й в інших злочинах, вчинених до постановлення цього вироку, в таких випадках питання про відповідальність особи за сукупністю вчинених нею кримінальних правопорушень має вирішуватись в залежності від того, чи залишається незмінним попередній вирок, за яким особа звільнена від відбування покарання з випробуванням, на момент постановлення нового вироку, і яке рішення приймає суд у новому вироку щодо покарання за злочини, вчинені до постановлення попереднього вироку.

У випадку, коли попередній вирок залишився незмінним і прийняте в ньому рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням зберігає свою законну силу, а новим вироком особі призначається покарання, яке вона має відбувати реально, положення ч. 4 ст. 70 КК щодо призначення остаточного покарання особі з урахуванням попереднього вироку не застосовуються, а кожний вирок попередній, за яким особа звільнена від відбування покарання з випробуванням, та новий, за яким їй призначено покарання, що належить відбувати реально виконуються самостійно.

Отже, враховуючи, що ОСОБА_4 вчинив кримінальні правопорушення 26.02.2023, тобто до постановлення вироку Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05.06.2025, який ухвалою Волинського апеляційного суду від 17.11.2025 залишено без змін, тому, з урахуванням наведених обставин та вимог закону, при призначенні покарання суд не може застосувати положення ч. 4 ст. 70 КК України щодо вищевказаного вироку, оскільки цим вироком ОСОБА_4 був звільнений від відбування покарання із випробуванням, а тому зазначений вирок підлягає самостійному виконанню.

Підсумовуючи, суд зауважує, що дане покарання, на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Відповідно до вимог ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Призначене обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, на думку суду, перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, в той час, як покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинений злочин, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових злочинів як самим засудженим, так і іншими особами, а його індивідуалізація ґрунтується на прогностичній діяльності суду, з урахуванням того, що оптимальним орієнтиром такої діяльності є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання виправлення, що власне і має місце в цій ситуації, при застосуванні наведеного судом покарання щодо особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення.

На думку суду, вказане покарання буде необхідним і достатнім для виправлення та перевиховання ОСОБА_4 та попередження вчинення як ним нових кримінальних правопорушень, так і іншими особами.

Речові докази, згідно з ст. 100 КПК України, відповідно, залишити за належністю законному володільцю, залишити в матеріалах кримінального провадження.

Даних щодо наявності у кримінальному провадженні процесуальних витрат та накладення арештів на майно прокурором не надано.

Керуючись ст. 370, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України, призначивши покарання:

-за ч. 1 ст. 357 КК України у виді штрафу в розмірі 30 (тридцять) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) гривень 00 копійок;

-за ч. 4 ст. 185 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді штрафу в розмірі 300 (триста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5 100 (п`ять тисяч сто) гривень 00 копійок.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , остаточне покарання у виді штрафу в розмірі 300 (триста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5 100 (п`ять тисяч сто) гривень 00 копійок.

Вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05.06.2025, який ухвалою Волинського апеляційного суду від 17.11.2025 залишено без змін виконувати самостійно.

Речові докази:

-куртку червоного кольору з написами «KXR» та «VR Outdoor Skining» залишити за належністю законному володільцю ОСОБА_4 ;

-7 (сім) оптичних DVD-R дисків залишити в матеріалах кримінального провадження.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою в той же строк з моменту вручення копії вироку, через Луцький міськрайонний суд Волинської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку після проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Луцького міськрайонного суду ОСОБА_1