Справа №463/8417/25
Провадження №1-кс/463/9826/25
У Х В А Л А

про продовження строку дії запобіжного заходу

29 жовтня 2025 року слідчий суддя Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , в режимі відеоконференції підозрюваного ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 , розглянувши клопотання старшого слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_6 , погоджене прокурором Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 , про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю селища Кузіно, Свердловської області російської федерації, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 , громадянину України, курсанту навчального взводу 2 навчальної роти 2 навчальної роти 2 навчального батальйону школи індивідуальної підготовки військової частини НОМЕР_1 , солдату, раніше не судимому,

підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України, -

встановив:

слідчий звернувся до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова з клопотанням, погодженим прокурором, про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 строком до 3 місяців в межах строку досудового розслідування.

Клопотання обґрунтовує тим, що Першим слідчим відділом (з дислокацією у м. Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0003325 від 06.09.2025 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що солдат ОСОБА_4 відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 16.05.2025 № 142 призначений на посаду курсанта навчального взводу 2 навчальної роти 2 навчальної роти 2 навчального батальйону школи індивідуальної підготовки військової частини НОМЕР_1 .

Будучи військовослужбовцем, призваним на військову службу за мобілізацією на особливий період, солдат військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст.ст.11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст.1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний неухильно додержуватись Конституції та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Згідно зі ст.1 Закону України «Про оборону України», ст.1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

На підставі Указу Президента України «Про введення воєнного стану в України» від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-IX, в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався нормативно-правовими актами та триває до теперішнього часу.

Відповідно до ст.65 Конституції України, ст.17 Закону України «Про оборону України», ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.2 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (далі за текстом Статут) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.

Статті 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, а також необхідність забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов`язків, зобов`язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місця служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).

У порушення вказаних вимог нормативно-правових актів, солдат ОСОБА_4 вчинив дезертирство, тобто самовільно залишив місце служби військову частину НОМЕР_1 , з метою ухилитись від військової служби, вчинене в умовах воєнного стану, при наступних обставинах.

Так, солдат ОСОБА_4 , діючи умисно, бажаючи ухилитися від проходження військової служби та проводити час на власний розсуд, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, в умовах воєнного стану, не отримавши дозволу відповідного командира 19.05.2025 вчинив дезертирство, тобто самовільно залишив місце служби військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ).

Відтак, у період з 19.05.2025 по 03.09.2025 час солдат ОСОБА_4 , проводив час на власний розсуд, обов`язки військової служби не виконував, свою належність до Збройних Сил України, а також той факт, що він незаконно перебуває за межами місця служби приховує.

Під час незаконного перебування за межами місця служби солдат ОСОБА_4 до органів місцевої влади та військового управління з питань подальшого проходження військової служби не звертався, хоча об`єктивно мав можливість це зробити.

Таким чином, солдат ОСОБА_4 підозрюється у тому, що він під час проходження військової служби за мобілізацією у військовій частині НОМЕР_1 , у порушення вимог ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 129, 130, 199 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, маючи намір ухилитись від проходження військової служби, в умовах воєнного стану, не отримавши дозволу відповідного командира 19.05.2025 вчинив дезертирство, тобто самовільно залишив місце служби - військову частину НОМЕР_1 яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 , відсутній на військовій службі та перебував поза межами розташування території військової частини НОМЕР_1 по 03.09.2025 до моменту затримання працівниками прикордонної служби 7 ІНФОРМАЦІЯ_2 під час спроби незаконного перетину кордонуна п/н КрП "Ужок" (500м до державного кордону), чим вчинив дезертирство, тобто самовільне залишення місця служби з метою ухилитися від військової служби, вчиненому в умовах воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 408 КК України..

06.09.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, обґрунтованість якої підтверджується зібраними доказами та матеріалами кримінального провадження.

Обраний ОСОБА_4 запобіжний захід є співмірним існуючим ризикам, відповідає особі підозрюваного та тяжкості інкримінованого йому кримінального правопорушення, зможе забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_4 своїх процесуальних обов`язків, а відтак є необхідним за даних обставин та відповідає характеру кримінального провадження і суспільному інтересу.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, на даний час не встановлено, а тому є необхідність у продовженні строку тримання ОСОБА_4 під вартою.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, дав пояснення, аналогічні викладеним у ньому та просив таке задовольнити.

Підозрюваний в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечив, оскільки він переховуватися не намагався та з самого початку повідомив про бажання проходити альтернативну службу

Захисник підозрюваного зазначила, що стороною обвинувачення не доведено викладені у клопотанні ризики, оскільки тяжкість покарання не є ризиком, впливати на свідків підозрюваний можливості не має, оскільки у військовій частині не перебуває, а з приводу перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, то сам підозрюваний зацікавлений у якнайшвидшому доведенні своєї невинуватості. Також просила врахувати особу підозрюваного, який займається волонтерською діяльністю, має міцні соціальні зв`язки, раніше не судимий, є віруючою людиною. З урахуванням наведеного просила визначити підозрюваному заставу у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Заслухавши пояснення прокурора, підозрюваного та його захисника, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя встановив наступне.

ДБР проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0003325 від 06.09.2025.

Як вбачається з повідомлення про підозру від 06.09.2025, яке цього ж дня вручене підозрюваному, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України, обґрунтованість якої підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: заявою військової частини НОМЕР_1 про вчинення кримінального правопорушення від 03.07.2025 №1105/9119; матеріалами службового розслідування за фактами самовільного залишення військової частини ОСОБА_4 в їх сукупності (рапортами, доповідями витягами з наказів, характеристиками).

Згідно з ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Ухвалою слідчого судді від 08.09.2025 постановлено застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Строк дії ухвали становить шістдесяти днів, починаючи з моменту фактичного затримання підозрюваного 15 год. 45 хв. 06 вересня 2025 року та закінчується о 24 год. 00 хв. 04 листопада 2025 року.

При цьому слідчим суддею враховано, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.4 ст.408 КПК України, за який законом передбачено покарання виключно у виді позбавленням волі на строк від п`яти до дванадцяти років, наявність ризику переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, а також те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти вказаному ризикам, тому слідчий суддя, з урахуванням також вимог ч.8 ст.176, абз.8 ч.4 ст.183 КПК України, прийшов висновку, що до підозрюваного слід застосувати запобіжний захід тримання під вартою.

Відповідно до ч.3 ст.197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідування не повинен перевищувати: 1) шести місяців - у кримінальному провадженні щодо нетяжкого злочину; 2) дванадцяти місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.

Постановою керівника Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону від 28.10.2025 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0003325 від 06.09.2025 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 України, продовжено до трьох місяців, тобто до 06.12.2025.

В судовому засіданні встановлено, що обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується доданими до клопотання матеріалами, а заявлені слідчим та враховані слідчим суддею під час обрання запобіжного заходу, ризики, передбачені ст.177 КПК України на даний час не зменшились. Також слідчий суддя враховує те, що строк досудового розслідування продовжено до 06.12.2025 і таке не може бути завершено до закінчення дії попередньої ухвали слідчого судді від 08.09.2025 про застосування запобіжного заходу, у зв`язку зі складністю кримінального провадження та необхідністю проведення та завершення низки слідчих (розшукових) та процесуальних дій.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що сукупний строк тримання підозрюваного під вартою не перевищує дванадцяти місяців, вважаю, що клопотання підлягає до задоволення, тому слід продовжити строк тримання ОСОБА_4 під вартою не більше 60 днів, в межах строку досудового розслідування.

При цьому, ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрювана особа може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваною особою зазначених дій.

КПК не вимагає доказів того, що підозрювана особа обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

За таких обставин доводи сторони захисту про відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, не знайшли свого підтвердження під час розгляду клопотання та не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не ґрунтуються на наявних матеріалах провадження.

Особа підозрюваного, який займається волонтерською діяльністю, має міцні соціальні зв`язки, раніше не судимий, є віруючою людиною, враховано слідчим суддею у відповідності до вимог ст.178 КПК України, однак не є безумовними підставами для відмови у застосуванні щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначенням розміру застави, оскільки ці обставини в даному випадку не можуть бути беззаперечними стримуючими факторами подальшої належної процесуальної поведінки підозрюваного, з урахуванням також тієї обставини, що ОСОБА_4 перебував поза межами розташування території військової частини НОМЕР_1 по 03.09.2025 до моменту затримання працівниками прикордонної служби ІНФОРМАЦІЯ_2 під час спроби незаконного перетину кордону на п/н КрП "Ужок" (500м до державного кордону).

Крім цього, оскільки згідно з абз.8 ч.4 ст.183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 Кримінального кодексу України, слідчий суддя не вбачає підстав для визначення ОСОБА_4 застави у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, як про це просить сторона захисту.

Керуючись вимогами статей 177, 178, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 199, 309, 376 КПК України, -

постановив:

клопотання задовольнити.

Продовжити підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк не більше 60 днів, в межах строку досудового розслідування, починаючи з 29 жовтня 2025 року до 06 грудня 2025 року.

Строк дії ухвали закінчується о 24:00 год. 06 грудня 2025 року.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 03.11.2025.

Суддя: ОСОБА_1