Справа № 459/3222/24
Провадження № 1-кс/459/1297/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2025 року слідчий суддя Шептицького міського суду Львівської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Шептицькому клопотання слідчого Шептицького РВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_6 , що погоджене прокурором ОСОБА_3 , про застосування у кримінальному провадженні за №0000130 від 23.02.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 с. 407 КК України, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Великі Мости, Сокальського району Львівської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, неодруженого, згідно ст. 89 КК України раніше не судимого, солдата резерву взводу резерву рядового складу військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «старший солдат»,

підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 с. 407 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий просить застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 діб.

В обґрунтування клопотання зазначив, що Військовослужбовець військової частини НОМЕР_2 старший солдат ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у період з 28.09.2023 по даний час, самовільно, без поважних причин, не прибув із лікувального закладу до місця несення служби, в умовах воєнного стану

Військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації, солдат резерву взводу резерву рядового складу 4 роти резерву рядового складу військової частини НОМЕР_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_2 , (ІПН: НОМЕР_3 ), 19.03.2025, з метою ухилитися від служби в умовах воєнного стану, самовільно залишив постійне місце дислокації частини ( АДРЕСА_3 ), службові обов`язки не виконує та проводить час на власний розсуд не пов`язаний з проходженням військової служби.

Досудовим розслідуванням встановлено, що наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 01.04.2023 №96 старший солдат ОСОБА_4 зарахований до списків військової частини, призначений на посаду навідник 1 взводу 3 самохідної артилерійської батареї 2 самохідного артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_2 та вважається таким, що посаду прийняв та приступив до виконання службових обов`язків.

Будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією військової частини НОМЕР_2 старший солдат ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний неухильно додержуватись Конституції та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Згідно ст. 1 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

На підставі Указу Президента України «Про введення воєнного стану в України» від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-IX, в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався нормативно-правовими актами та триває до теперішнього часу.

Згідно до ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 2 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (далі за текстом Статут) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.

Статті 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, а також необхідність забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов`язків, зобов`язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місця служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).

Втім, 28.09.2023 старший солдат ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, у військовий стан, не маючи наміру назавжди ухилитися від проходження військової служби, не отримавши дозволу відповідного начальника самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_2 у АДРЕСА_4 та в період часу з 28.09.2023 по 11.03.2025 був відсутній на службі без поважних причин і не виконував свої службові обов`язки, а службовий час проводив на власний розсуд за місцем мешкання на території Львівської області.

11.03.2025 старший солдат ОСОБА_4 добровільно прибув до розташування військової частини НОМЕР_4 , чим припинив вчинення кримінального правопорушення.

У період часу з 28.09.2023 по 11.03.2025 старший солдат ОСОБА_4 проводив час на власний розсуд, обов`язки військової служби не виконував, свою належність до Збройних Сил України, а також той факт, що він незаконно перебуває за межами місця служби приховував. Під час незаконного перебування за межами місця служби старший солдат ОСОБА_4 до органів місцевої влади та військового управління з питань подальшого проходження військової служби не звертався, хоча об`єктивно мав можливість це вчинити.

Крім того, наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 14.03.2025 №76 старший солдат ОСОБА_4 зарахований до списків військової частини, призначений на посаду солдата резерву взводу резерву рядового складу військової частини НОМЕР_1 та вважається таким, що посаду прийняв та приступив до виконання службових обов`язків.

Будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією військової частини НОМЕР_1 старший солдат ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний неухильно додержуватись Конституції та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Згідно ст. 1 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

На підставі Указу Президента України «Про введення воєнного стану в України» від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-IX, в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався нормативно-правовими актами та триває до теперішнього часу.

Згідно до ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 2 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (далі за текстом Статут) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.

Статті 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, а також необхідність забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов`язків, зобов`язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місця служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).

Втім, 19.03.2025 старший солдат ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, у військовий стан, не маючи наміру назавжди ухилитися від проходження військової служби, не отримавши дозволу відповідного начальника самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 у АДРЕСА_3 та в період часу з 19.03.2025 по 22.12.2025 був відсутній на службі без поважних причин і не виконував свої службові обов`язки, а службовий час проводив на власний розсуд за місцем мешкання на території Львівської області.

У період часу з 19.03.2025 по 22.12.2025 старший солдат ОСОБА_4 проводив час на власний розсуд, обов`язки військової служби не виконував, свою належність до Збройних Сил України, а також той факт, що він незаконно перебуває за межами місця служби приховував. Під час незаконного перебування за межами місця служби старший солдат ОСОБА_4 до органів місцевої влади та військового управління з питань подальшого проходження військової служби не звертався, хоча об`єктивно мав можливість це вчинити.

Також слідчий зазначив у клопотанні про те, що 22 грудня 2025 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 с. 407 КК України. У підсумку слідчий стверджує, що обґрунтована підозра підтверджується матеріалами кримінального провадження, а також наявні ризики, що дають підстави вважати, що підозрюваний перебуваючи на волі може: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків; вчинити інші кримінальні правопорушення. Таким чином менш суворі запобіжні заходи є не достатні для запобігання вказаним ризикам, відтак просить клопотання задовольнити.

Прокурор клопотання підтримав, пославшись на доводи, що викладені у останньому.

Підозрюваний та його захисник не заперечили щодо задоволення клопотання слідчого.

Вислухавши сторін, оцінивши матеріали клопотання, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.

Відомості про кримінальне правопорушення були внесені до ЄРДР 23.02.2024 за №0000130 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України.

22.12.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України.

22.12.2025 старший солдат ОСОБА_4 затриманий в порядку ст. 208 КПК України у м. Шептицький, Львівської області.

Згідно ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

Наведені слідчим у клопотанні та додатках до нього інформація й факти є достатньо переконливими і дають підстави вважати, що існує обґрунтована підозра у вчинені ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України.

Такі обставини підтверджуються наступними матеріалами клопотання: заявою-повідомленням про кримінальне правопорушення від 23.10.2023; актом службового розслідування; протоколами огляду відеозаписів від 16.09.2025; допитом свідка ОСОБА_7 від 11.03.2024; допитом свідка ОСОБА_8 від 11.03.2024; повідомленням про вчинене кримінальне правопорушення; допитом свідка ОСОБА_9 від 27.11.2025; допитом свідка ОСОБА_10 від 27.11.2025; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину; та інші матеріаламии кримінального провадження у їх сукупності.

Крім цього, у своїй сукупності об`єкти посягання злочинів, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_4 ; обставини та характер вчинення останніх, вид і тяжкість кримінально-правової санкції за інкриміновані діяння; вагомість наявних доказів про вчинення ним кримінальних правопорушень; вік та стан його здоров`я; сімейний стан - у своїй сукупності дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спроби: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та суду; 2) незаконно впливати на свідків; 3) може вчиняти інші кримінальні правопорушення.

За таких фактів, доказів та обставин слідчий суддя вважає, що прокурором доведено існування обґрунтованої ймовірності настання вище вказаних ризиків, а також те, що виключно тримання під вартою може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Підстави для застосування більш м`яких запобіжних заходів відсутні, адже такі за наявних ризиків не здатні гарантувати належну процесуальну поведінку підозрюваної особи.

Відповідно абз. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 Кримінального кодексу України.

При цьому, враховуючи конкретні обставини справи, особу підозрюваного, який двічі залишав місце розташування військової частини, а також зважаючи на процесуальну поведінку підозрюваного, слідчий суддя вважає, що до підозрюваного ОСОБА_4 слід застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 60 днів без визначення розміру застави.

Керуючись ст. ст. 181, 183, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 60 днів без визначення розміру застави, починаючи з 22 грудня 2025 року по 19 лютого 2026 року.

Ухвала слідчого судді підлягає до негайного виконання після її проголошення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом 5-ти діб з часу її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1