Справа № 485/1274/25
Провадження №1-кп/485/134/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2025 року м. Снігурівка

Снігурівський районний суд Миколаївської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3

неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 ,

законного представника обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_6 ,

неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7 ,

законних представників потерпілого ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

представника потерпілого ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому кримінальне провадження № 0000041 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Снігурівка Снігурівського району Миколаївської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, призовника, утриманців не маючого, зареєстрованого та фактично проживаючого по АДРЕСА_1 , студента 1-го курсу Миколаївського аграрного університету, раніше не судимого,

за ч.2 ст.125 КК України,

встановив:

Суд визнав доведеним, що 29 квітня 2025 року близько 14:30, більш точного часу не встановлено, неповнолітній ОСОБА_4 рухаючись по Центральній площі, розташованій по вул. Центральній, неподалік від приміщення Центру з надання адміністративних послуг, що розташований за адресою: вул. Центральна, 74, у м. Снігурівка Снігурівської ОТГ Баштанського району Миколаївської області, побачив що йому на зустріч по тротуару йде неповнолітній ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згадавши, що незадовго до цього, на початку квітня 2025 року, між ним та неповнолітнім ОСОБА_7 виникла конфліктна ситуація з приводу коментарів в Телеграм-каналі, ОСОБА_4 вирішив з`ясувати стосунки із потерпілим. З цією метою він погукав ОСОБА_7 , а коли останній зупинився, то підійшов до нього та почав розмову, в ході якої в образливій формі почав вимагати вибачень за висловлені в інтернет-ресурсі образи.

Після того як ОСОБА_7 відмовився вибачатись, у ОСОБА_4 виник умисел на заподіяння ОСОБА_7 тілесних ушкоджень.

Невідкладно реалізуючи свій протиправний умисел, 29 квітня 2025 року близько 14:30, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_4 , підійшов ближче до стоячого навпроти нього неповнолітнього ОСОБА_7 та, діючи умисно, на ґрунті особистих неприязних стосунків, наніс один удар кулаком правої руки в область лівої сторони обличчя потерпілого, внаслідок чого у останнього з обличчя впали на землю окуляри. Продовжуючи свої умисні протиправні дії, ОСОБА_4 кулаком правої руки наніс неповнолітньому потерпілому ОСОБА_7 ще 3-4 удари в область лівої сторони обличчя, внаслідок чого потерпілий втратив рівновагу та впав лівою частиною тіла на асфальтне покриття площі.

Не зупиняючись на досягнутому, ОСОБА_4 , перебуваючи навпроти лежачого на лівому боці неповнолітнього ОСОБА_7 , схопив його лівою рукою за футболку в області правого плеча та почав піднімати, а кулаком правої руки наніс ще близько 2-3 ударів в область лівої частини обличчя та губ потерпілого.

Після цього, ОСОБА_4 відійшов від неповнолітнього ОСОБА_7 , однак, коли останній почав піднімати з асфальту свій телефон, то знову наблизився до нього та, продовжуючи свої протиправні дії, умисно наніс потерпілому близько 2-3 ударів ліктем та кулаком правої руки в область лівої частини обличчя.

В результаті своїх умисних дій неповнолітній ОСОБА_4 заподіяв неповнолітньому потерпілому ОСОБА_7 фізичний біль та тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку, крововиливу в склеру лівого ока, садна на задній поверхні шиї, двох синців в ділянці лівої щоки, рани з внутрішньої сторони верхньої губи зліва, забою тканин нігтьової фаланги мізинця лівої кисті, які за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Своїми діями ОСОБА_4 умисно заподіяв потерпілому ОСОБА_7 легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, тобто вчинив кримінальний проступок, передбачений ч.2 ст.125 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину визнав частково. Суду показав, що знає потерпілого як адміністратора телеграм каналу, у якому бачив його фотографію. Приблизно на початку квітня 2025 року у нього з потерпілим виникла сварка під час переписки у чаті телеграм каналу потерпілого, в ході якої останній образив його маму зазначивши, що вона "труп", що його "вибісило". 29 квітня 2025 року в обідній час гуляв з знайомими ОСОБА_12 , ОСОБА_13 в районі ЦНАП м.Снігурівка. У той час побачив потерпілого, який йшов неподалік. Згадавши минулу образу, вирішив підійти до потерпілого. Підійшовши ближче запитав у потерпілого навіщо він так робить. Проте у відповідь почув нецензурну лайку. На що не втримався та правою рукою дав ляпаса по лівій щоці потерпілого, від чого щока почервоніла. Більше ударів потерпілому не наносив. Не бачив, щоб потерпілий падав. Від його ляпаса у потерпілого не було тілесних ушкоджень. Потерпілий його оговорює з метою отримати матеріальну вигоду. Свідки ОСОБА_12 , ОСОБА_13 були на відстані приблизно 50 метрів він нього з потерпілим, не могли бачити, що відбувалося, оскільки це не було можливим через ялинки, які ростуть на місці події. Свідки запитували у нього з приводу події. Подія тривала близько 30 секунд. Бачив як потерпілий після цього пішов у сторону кафе в районі магазину АТБ. Ввечері того ж дня батько потерпілого зателефонував його матері з приводу бійки. Вони з мамою пішли до потерпілого, де він просив вибачення за те, що зробив, в основному йому було соромно перед мамою. У той час бачив у потерпілого на обличчі лейкопластир. За ляпас перед потерпілим вибачається.

Незважаючи на часткове невизнання вини, винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального проступку за встановлених судом обставин підтверджується наступними безпосередньо дослідженими у судовому засіданні належними та допустимими доказами:

показаннями неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7 про те, що у нього з обвинуваченим на початку вересня 2025 року під час переписки в телеграм-каналі виник конфлікт з приводу того, що обвинувачений під викладеним ним постом у нецензурній формі прокоментував його, після цього у переписці погрожував та ображав його рідних. Він у відповідь образив матір обвинуваченого. Після цього з метою припинення погроз на свою адресу, заблокував доступ обвинуваченого та його друзів до свого акаунту. Близько за два тижні знаходився на уроці хореографії у місцевій музичній школі разом з мамою. Після 14 год. вийшов з будівлі школи за морозивом та пішов у напрямку ЦНАП. Дійшовши до клумби навпроти ЦНАП побачив обвинуваченого та двох хлопців з ним. Обвинувачений його покликав, на що не відреагував. Після цього обвинувачений зняв куртку, яку віддав друзям й мобільний телефон й підійшов до нього. Свідки залишилися стояти на відстані 4-5 метрів. У грубій формі обвинувачений вимагав вибачень за образу матері. Вибачатися не забажав. Затим обвинувачений наніс йому удар в область обличчя, від якого у нього з обличчя впали окуляри. Він був дезорієнтований. Потім від обвинуваченого послідувало ще декілька ударів, від яких він впав на каміння. Потім обвинувачений став його піднімати та у цей час завдав ще декілька ударів в область обличчя. Затим обвинувачений залишив його та почав йти, однак потім знов повернувся та ще завдавав ударів, після чого пішов з друзями. Загалом обвинувачений наніс йому більше 5 ударів. Після побиття він зміг дійти до найближчої лавки та зателефонував матері. Мама викликала швидку. Його було доставлено до Снігурівської лікарні, де надано медичну допомогу та призначено обстеження. Того ж дня ввечері обвинувачений з мамою приходили до нього додому, обвинувачений просив вибачення але щирим не був. Від побиття у нього була розбита губа, око, ніс, коли падав пошкрябав об дерево шию. В ході обстежень у м.Миколаєві його було госпіталізовано. Після побиття через травми губи він не міг їсти, відчував сильний біль. Крім того, лікарі йому заборонили фізичні навантаження, він не міг займатися улюбленою хореографією, внаслідок чого належно не підготувався до екзамену в коледжі та втратив право на отримання стипендії. Тривалий час боявся виходити на вулицю, відчував страх. Також від дій обвинуваченого розбилися його окуляри, що змусило його сім`ю придбати нові, так як має поганий зір. Бажає для обвинуваченого справедливого покарання;

показаннями неповнолітнього свідка ОСОБА_13 , який не досяг віку кримінальної відповідальності, про те, що обвинувачений його товариш. В той день біля магазину АТБ зустрів ОСОБА_12 та ОСОБА_4 , пішли в сторону спортмайданчику. По дорозі зустріли ОСОБА_7 ОСОБА_4 підійшов до ОСОБА_7 . Вони стояли за ялинкою неподалік будівлі ЦНАП. Розмовляв по телефону. Бійку між ними не бачив. Через деякий час ОСОБА_4 підійшов та вони пішли далі. Не пам`ятає щоб обговорював з ОСОБА_4 його бійку з потерпілим.

Допитана свідком ОСОБА_8 суду показала, що потерпілий її син. 08 квітня 2025 року дізналась про переписку образливого змісту в телеграм-каналі, який веде її син, за його участі. Невідомі особи ображали її сина, а той у відповідь так само відповідав із сарказмом. 29 квітня 2025 року син знаходився у школі мистецтв, розташованому у м.Снігурівка, де вона працює директором. Близько 14:30 год. ОСОБА_7 вийшов з приміщення школи за морозивом. За 10 хвилин зателефонував та повідомив, що сидить на лавці на Центральній площі та що його побили. Відразу із свідком ОСОБА_21 побігли шукати ОСОБА_7 . По дорозі викликала поліцію. За декілька хвилин побачили сина на лавці на площі біля АТБ із закривавленим обличчям, кров текла з носу, під лівим оком був синець, була подерта шия, на обличчі були окуляри у пошкодженому стані, без лінзи, пошкрябані, вигнуті дужки. Сфотографувала сина на свій телефон та відправила чоловіку. Викликала швидку, якою сина було доставлено до місцевої лікарні та призначено обстеження. У Миколаївській обласній лікарні сину було діагностовано забій головного мозку та госпіталізовано на 4 дні. Син описав нападника, ним виявився обвинувачений. Ввечері обвинувачений приходив з матір`ю та замість вибачень почали говорити, що винуваті обоє. Внаслідок побиття сину завдано значних моральних страждань, він тривалий час перебував у стані розгубленості та страху. Крім того, нею було понесено витрати на лікування сина та придбано нові окуляри;

показаннями свідка ОСОБА_21 про те, що потерпілий його колишній ученик, відповідальний та чесний. Працює у школі мистецтв у с.Снігурівка, де ОСОБА_8 директор. 29 квітня 2025 року знаходився на робочому місці та почув як у ОСОБА_8 задзвонив телефон. З її слів їй зателефонував син та повідомив, що його побили та він сидить на лавці на площі. За 2-3 хвилини він разом із ОСОБА_8 знайшли ОСОБА_7 на лавці на центральній площі. У потерпілого з носа йшла кров, на ньому були одягнені окуляри без однієї лінзи. ОСОБА_7 сказав що його побили та що їх було троє. Коли приїхала поліція з місця події пішов;

допитаний свідком ОСОБА_22 суду показав, що є батьком потерпілого. 29 квітня 2025 року дружина відправила йому смс з фото сина та повідомила, що його побили. Встановивши особу нападника, яким виявився обвинувачений, про подію побиття телефоном повідомив його вітчиму та матері. Син тривалий час переживав цей інцидент, боявся виходити на вулицю, не міг займатися танцями;

заявою ОСОБА_8 від 29 квітня 2025 року на ім`я ВП №2 Баштанського РВП ГУНП у Миколаївській області з проханням притягнути до кримінальної відповідальності ОСОБА_4 , який спричинив її сину тілесні ушкодження (Т.1 а.п.129);

заявою ОСОБА_7 від 29 квітня 2025 року з проханням притягнути до кримінальної відповідальності наглядно знайомого ОСОБА_4 , який 29 квітня 2025 року близько 14:30 год спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді розбитої губи та забою тканин обличчя, спричинивши близько 7-8 ударів кулаком руки, перебуваючи на центральній площі, яка розташована у м.Снігурівка в районі "Соц містечка" (Т.1 а.п.130);

протоколом огляду місця події від 29 квітня 2025 року, з фототаблицею та план-схемою, відповідно до якого оглянуто ділянку місцевості з асфальтованим покриттям, яка є лівою частиною Центральної площі, розташованої по вул.Центральній у м.Снігурівка, а також ділянку площі, на якій знаходяться складені бардюрні плитки, біля яких розташоване дерево (Т.1 а.с.131-138);

довідкою чергового лікаря КНП "Снігурівська МЛ" від 29 квітня 2025 року, відповідно до якої ОСОБА_7 звертався до ВПП "Снігурівської МЛ" з діагнозом "забій м`яких тканин лиця" (Т.1 а.с.140);

висновком експерта судово-медичної експертизи №27 від 12 травня 2025 року, згідно з яким у ОСОБА_7 виявлені тілесені ушкодження: струс головного мозку, крововилив в склеру лівого ока, садно на задній поверхні шиї, два синці в ділянці лівої щоки, рана з внутрішньої сторони верхньої губи зліва, забій тканин фаланги мізинця лівої кисті. Вказані тілесні ушкодження утворилися від дії тупих твердих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею. Струс головного мозку відноситься до легких тілесних ушкоджень, спричинивших короткочасний розлад здоров`я, садно на задній поверхні шиї та забій тканин нігтьової фаланги мізинця лівої кисті відносяться до легких тілесних ушкоджень. Ступінь тяжкості крововилива в склеру лівого ока, синців в ділянці лівої щоки та рани з внутрішньої сторони верхньої губи зліва окремо не розцінюються так як кожне з них як окремо, так разом є місцем прикладення травмуючої сили, яка спричинила вказаний вище струс головного мозку. Виходячи з характеристик тілесних ушкоджень, не виключено, що вони могли утворитися в час та при умовах вказаних потерпілим. Виходячи з кількості та характеристик тілесних ушкоджень можна сказати, що потерпілому було нанесено не менше 4-х травматичних дій і в момент їх спричинення потерпілий міг як стояти так і лежати чи сидіти і травмуючі предмети діяли на нього як зі сторони обличчя, так і зі сторони спини. Виходячи з розташування та характеристик тілесних ушкоджень, не виключено, що садно на задній поверхні шиї та забій тканин нігтьової фаланги мізинця лівої кисті могли утворитися як в результаті ударів у вказані ділянки тіла, так і в результаті падіння з положення стоячи (як самовільного, так і після ударів (удару) в обличчя) (Т.1 а.с.164-166);

протоколом проведення слідчого експерименту від 30 квітня 2025 року, з фототаблицею, проведеного за участю потерпілого ОСОБА_7 , який вказав на місце на Центральній площі м.Снігурівка, де вони зустрілись з обвинуваченим, та місце, де останній наносив йому удари в область лівої частини обличчя, показав механізм нанесення ударів, вказав на місце, звідки після побиття підняв свої окуляри та у якому напрямку пішов (Т.1 а.с.168-190), дані якого повністю відповідають показанням потерпілого суду та узгоджуються з протоколом огляду місця події від 29 квітня 2025 року та висновком судово-медичної експертизи № 27 від 12 травня 2025 року;

протоколом огляду предмету від 01 травня 2025 року, з фототаблицею, а саме добровільно виданих ОСОБА_8 окулярів, яким встановлено, що рамка оправи окулярів має потертості, ліва лінза відсутня, а права має потертості з зовнішньої сторони, металеві дужки окулярів вигнуті в зовнішній бік (Т.1 а.п.192-195);

протоколом огляду предмету від 13 травня 2025 року, з фототаблицею, а саме мобільного телефону Redmi Note 14 Hro5G, належного потерпілому ОСОБА_7 , в якому виявлено наявність телеграм-каналу з назвою "Зайчкін", який адмініструє потерпілий, наявність підписників та переписки між ними (Т.1 а.с.199-241);

протоколом огляду предмету від 19 травня 2025 року, яким оглянуто скріншоти переписки користувачів телеграм-каналу "Зайчкін", які добровільно видала ОСОБА_8 та з приводу яких між обвинуваченим та потерпілим виник конфлікт (Т.1 а.п.243-250, Т.2 а.п.12);

протоколом проведення слідчого експерименту від 02 травня 2025 року, з фототаблицею, проведеного за участю свідка ОСОБА_13 , в ході якого свідок на місці показав як він 29 квітня 2025 року йшов із ОСОБА_12 та ОСОБА_4 з магазину АТБ через Центральну площу в напрямку спортивного майданчику "Колос" та де вони із ОСОБА_12 зупинилися, коли ОСОБА_4 їх словесно зупинив та попросив зачекати, вказав на місце, де знаходився потерпілий у той час як ОСОБА_4 почав його словесно зупиняти, де саме наздогнав потерпілого та почав з`ясовувати стосунки з приводу сварки в телеграм-каналі та образ матері, куди саме обвинувачений та потерпілий перемістилися в ході діалогу за дерево біля бордюрних плит на відстані близько 15 метрів від свідків, вказав напрямок в якому рухався потерпілий після конфлікту попередньо піднявши свої окуляри (Т.2 а.п.13-29);

протоколом огляду предмету від 02 червня 2025 року, а саме медичної карти стаціонарного хворого №4064/77 ОСОБА_7 про госпіталізацію та лікування у КНП "Миколаївська обласна дитяча клінічна лікарня"Миколаївської обласної ради у період з 02 по 05 травня 2025 року та встановлений діагноз: "Струс головного мозку, забій кісток носу", додатком у вигляді копії вказаної медичної карти (Т.2 а.п. 40-54);

протоколом проведення слідчого експерименту від 21 травня 2025 року, проведеним за участю свідка ОСОБА_12 , в ході якого свідок на місці відтворив обставини конфлікту між потерпілим та обвинуваченим, свідком яких він був. Так, свідок показав на місце на центральній площі м.Снігурівка, де він, обвинувачений та свідок ОСОБА_13 зустріли потерпілого. У якому саме місці ОСОБА_4 віддав їм речі та пішов у сторону потерпілого, після того як окликнув його. У якому саме місці та на якій відстані вони з ОСОБА_13 знаходились, коли побачив, як ОСОБА_4 наніс ляпас потерпілому правою рукою у ліву частину обличчя, після чого потерпілий присів. Вказав, як після цього обвинувачений підійшов до потерпілого та вони вдвох передвинулися ближче до дерева, через яке подальший розвиток подій він вже не бачив та крім того відволікся на телефоний дзвінок. Чув лише, що між ними відбувалася розмова на підвищених тонах, ОСОБА_4 запитував у потерпілого чому той образив його матір. Вказав напрямок у якому пішов потерпілий в сторону магазину АТБ після завершення конфлікту;

фотографіями із зображеннями обличчя потерілого відразу після побиття, зробленими його матір`ю ОСОБА_8 , що підтверджено нею у судовому засіданні;

копіями направлень потерпілого на консультацію до лікаря невролога дитячого та лікаря офтальмолога, видані 01 травня 2025 року дільничним лікарем-педіатром КНП ЦПМСД Снігурівської міської ради.

Вказані докази є належними, допустимими, достовірними та у своїй сукупності достатніми для доведення поза розумним сумнівом винуватості ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення.

Доводи сторони захисту про необхідність перекваліфікації дій обвинуваченого з ч.2 на ч.1 ст.125 КК України у зв`язку з відсутністю доказів нанесення обвинуваченим такої кількості тілесних ушкоджень неспроможні, оскільки спростовуються висновком експерта судово-медичної експертизи №27 від 12 травня 2025 року щодо механізму спричинення тілесних ушкоджень потерпілому, кількості та давності утворення тілесних ушкоджень, ступеню їх тяжкості, який узгоджується з показаннями потерпілого ОСОБА_7 про побиття його обвинуваченим, показаннями самого обвинуваченого про нанесення ляпаса потерпілому в область обличчя, протоколами проведення слідчих експериментів із свідками ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , які відтворили обставини конфлікту між обвинуваченим та потерпілим, показаннями свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_21 , які знайшли потерпілого відразу після побиття неподалік місця події - на тій самій Центральній площі, іншими дослідженими доказами. Твердження захисника, що з такими тілесними ушкодженням потерпілий не міг би рухатися є припущенням. У суді не встановлено обставин, які б дали обґрунтовані підстави вважати, що потерпілий оговорює обвинуваченого. Сварка між ними в телеграм-каналі була вичерпана взаємними образами, а ініціатором даного конфлікту з побиттям був саме обвинувачений. З урахуванням наявних неспростованих доказів, сторона захисту не зазначила, за яких обставин потерпілий міг би отримати тілесні ушкодження.

Недоречними є посилання захисника на недопустимість протоколу проведення слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_12 з посиланням на те, що свідок у судовому засіданні не допитувався, а тому даний протокол можливо сфальсифікований. Відповідно до положень ст.240 КПК України протокол проведення слідчого експерименту є самостійним процесуальним джерелом доказів. Свідок ОСОБА_21 підтвердив свою участь під час проведення слідчого експерименту у якості понятого та участь інших учасників. Крім того, сторона захисту не заявляла клопотання про повторний виклик даного свідка сторони обвинувачення у судове засідання, після того як від його допиту відмовився прокурор. Скріншоти переписки з телеграм-каналу " ІНФОРМАЦІЯ_3 " здобуті у порядку передбаченому КПК, оформлені у належній процесуальній формі, а тому є допустими. Обвинувачений та потерпілий підтвердили суду, що між ними була переписка саме у даному чаті телеграм каналу, а тому дані докази є належними.

Показання обвинуваченого не невизнання вини суд приймає як спосіб захисту з метою применшення своєї вини у вчиненому задля уникнення необхідного покарання.

Таким чином, обвинувачення ОСОБА_4 знайшло своє підтвердження у ході судового розгляду сукупністю вказаних доказів, які є достовірними та узгоджуються між собою. Дії обвинуваченого суд кваліфікує за ч. 2 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що на час вчинення кримінального правопорушення мав вік 17 років, за місцем колишнього навчання у Снігурівському ліцеї характеризується виключно позитивно, врівножений, користується авторитетом, працелюбний, товариський, шкідливих звичок немає, фізично добре розвинений, батьки цікавляться навчанням сина, навчається на 1-му курсі Миколаївського аграрного університету, на обліку у ССД Снігурівської міської ради не перебуває, проживає у складі сім`ї із матір`ю та вітчимом, має всі належні умови проживання, на обліку у лікарів нарколога та психіатра у КНП "Снігурівська МЛ" не знаходиться, раніше не судимий.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд визнає вчинення кримінального правопорушення в неповнолітньому віці.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , судом не встановлено.

Відповідно до ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

При призначенні покарання неповнолітньому суд, крім обставин, передбачених у статтях 65-67 цього Кодексу, враховує умови його життя та виховання, вплив дорослих, рівень розвитку та інші особливості особи неповнолітнього (ст.103 КК України).

Законний представник ОСОБА_5 пояснила, що обвинувачений її син. Відносно сина є матір`ю одиначкою, біологічний батько ОСОБА_7 помер, проживає з 2009 року з співмешканцем, який приймає участь у вихованні ОСОБА_7. Проживають втрьох. Її старший син проживає окремо. ОСОБА_7 забезпечений всім необхідним для проживання та нормального розвитку, на даний час навчається у аграрному університеті. Цікавиться футболом, приймав участь у шкільних змаганнях, шкідливих звичок немає. Ніколи не проявляв агресію вдома, скарг на його поведінку від вчителів ніколи не було. Здатна контролювати поведінку сина та впливати на його поведінку. 29 квітня 2025 року від батька обвинуваченого дізналася, що її син побив потерпілого. Син зізнався, що між ними був конфлікт. Щоб залагодити конфлікт пішли додому до потерпілого, якому пропонувала відшкодування витрат за пошкоджені окуляри, проте отримала відмову. Наступного дня приїхала поліція. Про дійсні обставини конфлікту дізналася вже від працівників поліції. Вважає, що сам потерпілий спровокував конфлікт. Вибачається перед потерпілим та його батьками. Цивільний позов визнає частково, у частині відшкодування матеріальної шкоди повністю, моральної шкоди частково у розмірі 10 000 грн., оскільки має тяжке матеріальне становище.

Представник Служби у справах дітей Снігурівської міської ради ОСОБА_29 вважала, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 можливе шляхом застосування покарання, запропонованого прокурором у виді громадських робіт.

При призначенні покарання суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України віднесено до категорії проступків, обставини та мотиви його вчинення, наслідки його вчинення для потерпілої особи, наявність пом`якшуючих покарання обставин та відсутність обтяжуючих покарання обставин, з урахуванням даних про особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується позитивно, та призначає обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у межах ч.2 ст. 125 КК у виді громадських робіт, з урахуванням вимог ст.100 КК України, оскільки суд переконаний в тому, що саме така міра покарання є необхідною та буде достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень та не вбачає підстав для застосування до обвинуваченого покарання у виді штрафу, як просив захисник, оскільки відомостей про доходи обвинувачено суду не надано, а офіційно він не працює.

У кримінальному провадженні матір`ю неповнолітнього потерпілого ОСОБА_8 заявлено цивільний позов до матері неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_5 про відшкодування 10 083 грн. 05 коп. матеріальної шкоди та 70 000 грн. моральної шкоди.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода може полягати як у фізичному болю та стражданнях, так і у душевних переживаннях, які фізична особа зазнала у внаслідок протиправної поведінки відносно неї.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Цивільний позивач ОСОБА_8 , є матір`ю неповнолітнього потерпілого ОСОБА_4 , та саме вона, понесла витрати на лікування сина внаслідок побиття його обвинуваченим ОСОБА_7 . Крім того, під час розгляду справи було встановлено, що внаслідок нанесення тілесних ушкоджень були пошкоджені окуляри ОСОБА_7 , які мають вартісну ціну.

Цивільним позивачем доведено, що на діагностику - електронну томограму 2 глаза, оптичну когерентну томографію, яку вимушений був робити у зв`язку з отриманими в результаті дій ОСОБА_4 тілесними ушкодженнями, він витратив в сумі 640 грн. (а.с.54,55). Крім того, за рахунок власних коштів було придбано ліки, що були призначені лікарем для лікування неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7 та підтверджується доданою до позову квитанцією про оплату на суму 1003,75 грн. (а.с.57, 58). Також, до цивільного позову додано договір б/н від 05 липня 2024 року, укладений між салоном оптики Treviso та ОСОБА_7 про купівлю оправи та лінз, а також надання послуги з їх встановлення, та квитанцію на виконання умов договору про сплату за товар та послуги у розмірі 7743,00 грн. (а.с.53). Загальна сума 9386,75 грн. Решта витрат на придбання ліків не підтверджена медичними висновками, а тому не підлягає стягненню.

З урахуванням того, що ОСОБА_4 своїми протиправними діями заподіяв матері неповнолітнього потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду, розмір якої підтверджений відповідними доказами, за визнання позову цивільним відповідачем, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди у доведеній сумі.

Позовні вимоги цивільного позивача ОСОБА_8 про стягнення на її користь моральної шкоди, заподіяної потерпілому кримінальним правопорушенням, у сумі 70 000 грн. не підлягають задоволенню, оскільки позов пред`явлено не в інтересах потерпілого, а в інтересах його законного представника ОСОБА_8 , яка і є позивачем по справі. Проте це не позбавляє потерпілого чи його законного представника в інтересах свого сина звернутися до суду з окремим позовом про відшкодування з обвинуваченого моральної шкоди в порядку цивільного судочинтва.

Згідно зі ст. 1179 ЦК України неповнолітня особа (у віці від 14 до 18 років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах. У разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальниками, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини.

Оскільки в ході судового розгляду справи було встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 не працює, фінансових заощаджень чи інших матеріальних активів, за рахунок яких можна відшкодувати завдану шкоду, не має, майнова шкода підлягає стягненню з його законного представника ОСОБА_5 .

Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.368, 370, 374 КПК України, суд,-

ухвалив:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України та призначити покарання, з урахуванням вимог ст.100 КК України, у виді 100 (ста годин) громадських робіт.

Цивільний позов ОСОБА_8 задовільнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , 9 386,75 грн.(дев`ять тисяч триста вісімдесят шість грн.75 к) на відшкодування майнової шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням.

У задоволення решти вимог ОСОБА_8 до ОСОБА_5 відмовити.

Речові докази: оригінал медичної карти стаціонарного хворого №406477, який зберігається у матеріалах кримінального провадження у Снігурівському відділі Баштанської окружної прокуратури - повернути до КНП "Миколаївська обласна дитяча клінічна лікарня"; окуляри фірми "FILS" - залишити за належністю ОСОБА_7 .

Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Снігурівський районний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, засудженим у той самий строк з моменту вручення копії вироку.

Копію вироку після проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1