н/п 1-кп/766/1468/26
УХВАЛА

27.01.2026 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання прокурора про арещт майна у кримінальному провадженні, внесеного до ЄРДР 13.01.2023 року за № 0000030 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України,

встановив:

У провадженні Херсонського міського суду Херсонської області перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР 13.01.2023 року за № 0000030 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.

Прокурор звернувся до суду з клопотанням, в якому просив накласти арешт на майно обвинуваченої ОСОБА_4 , із забороною розпорядження нерухомим майном та його відчуження, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, а саме на:

квартиру загальною площею 86.9 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, що на праві приватної спільної сумісної власності належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Клопотання мотивовано тим, що в провадженні Херсонського міського суду Херсонської області перебуває кримінальне провадження № 000030 від 13.01.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 111-1 КК України.

ОСОБА_4 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, за яке передбачено покарання , зокрема у виді конфіскації майна .

За таких обставин, прокурор просив накласти арешт на майно належне обвинуваченій ОСОБА_4 , з метою забезпечення можливої конфіскації майна.

Прокурор в судовому засідання підтримав клопотання.

На підставі ч.2 ст.174 КПК України клопотання прокурора про арешт майна розглядається без повідомлення сторін кримінального провадження, інших власників майна з метою запобіганню розпорядження нерухомим майном та його відчуження.

Вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04листопада 1950року кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Згідно ч.1 ст. 333 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються під час судового провадження згідно з положеннями розділу ІІ цього Кодексу з урахуванням особливостей, встановлених цим розділом.

Відповідно до ч.2 ст.131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є, зокрема, арешт майна.

У відповідності до положень ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна..

Положення ч. 2ст. 173 КПК України передбачають, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2)можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні(якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом1частини другої статті 170цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Санкція ч. 5 ст. 111-1 КК України передбачає додаткове покарання у вигляді конфіскації майна.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно квартира загальною площею 86.9 кв.м., розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, на праві приватної спільної сумісної власності належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Враховуючи те, що санкція ч. 5 ст. 111-1 КК України передбачає покарання у вигляді конфіскації майна, у кримінальному провадженні є підстави, передбачені п.3 ч.2 ст. 170 КПК України накладення арешту на майно обвинуваченої ОСОБА_4 .

Згідно ч. ч. 11, 12ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна. Заборона використання житлового приміщення особам, які на законних підставах проживають у такому житловому приміщенні, не допускається.

Враховуючи правову підставу для арешту майна, а саме необхідність забезпечення конфіскації майна як виду покарання, суд вважає за необхідне накласти арешт на нерухоме майно шляхом заборони розпоряджання ним та його відчуження.

Керуючись положеннями ст.ст. 131-132, 170, 333, 369, 372 КПК України, -

постановив:

Клопотання прокурора про арешт майна - задовольнити.

Накласти арешт на квартиру загальною площею 86.9 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, що на праві спільної сумісної власності належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, із забороною розпорядження нерухомим майном та його відчуження , з метою забезпечення можливої конфіскації майна.

Ухвала про арешт майна виконується негайно прокурором.

Відповідно до вимог ч. 1ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково за ухвалою суду під час судового провадження за клопотанням обвинуваченої, її захисника, власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Херсонського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

СуддяОСОБА_1