Справа № 383/1492/25
Номер провадження 1-кс/383/242/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2025 року слідчий суддя Бобринецького районного суду Кіровоградської області ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бобринець Кіровоградської області клопотання тимчасово виконуючого обов`язки слідчого слідчого відділення відділення поліції №3 (м.Бобринець) Кропивницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області ОСОБА_3 , погодженого прокурором у кримінальному провадженні начальником Бобринецького відділу Знам`янської окружної прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0000225 від 16.11.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.152 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Тимчасово виконуючий обов`язки слідчого слідчого відділення відділення поліції №3 (м.Бобринець) Кропивницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором у кримінальному провадженні начальником Бобринецького відділу Знам`янської окружної прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_4 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту, з метою збереження речових доказів, із забороною розпорядження та користування, на виявлений і вилучений в ході огляду місця події, що проведено в період часу з 02:00 год. по 02:20 год. 16.11.2025 року в домоволодінні ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , мобільний телефон «Realme Note 50» ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , упакований до спеціального пакету «Національна поліція України» PSP 1331632, що належить громадянці України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та яким користується неповнолітня ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якому міститься інформація про вчинене кримінальне правопорушення, яка має значення для встановлення істини по справі.

Необхідність накладення арешту ініціатор клопотання пов`язує із розслідуванням кримінального провадження №0000225 від 16.11.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.152 КК України, розпочатого за фактом того, що 15.11.2025 року до відділення поліції №3 (м. Бобринець) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області надійшла заява від ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки АДРЕСА_1 , про те, що 29.07.2025 року громадянин ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , котрий являється вітчимом ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи за місцем свого проживання в будинку по АДРЕСА_2 , намагався згвалтувати останню природнім способом, якій на той момент не виповнилося 16 років.

З метою збереження речових доказів виникла необхідність в накладенні арешту на вищевказане майно, вилучене в ході проведення огляду місця події та визнане речовим доказом по кримінальному провадженню, оскільки на ньому міститься інформація про вчинене кримінальне правопорушення, яка має значення для встановлення істини по справі. Збереження можливості розпорядження та користування майном позбавить сенсу застосування арешту майна, а тому вважає за необхідне заборонити здійснення таких повноважень відносно вказаного вище вилученого предмету.

Тимчасово виконуючий обов`язки слідчого ОСОБА_3 та прокурор ОСОБА_4 в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду клопотання повідомлені належним чином. Прокурор ОСОБА_4 подав до суду клопотання про проведення розгляду справи без його участі, клопотання підтримав у повному обсязі.

Власник та володілець майна в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду клопотання повідомлялись належним чином.

Вивчивши клопотання, його доводи та підстави для накладання арешту, дослідивши копії матеріалів кримінального провадження, надані із клопотанням, слідчий суддя приходить до висновку про задоволення клопотання виходячи з наступного.

Встановлено, що в провадженні відділення поліції №3 (м.Бобринець) Кропивницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області знаходяться матеріали кримінального провадження №0000225 від 16.11.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.152 КК України, розпочатого за фактом того, що 15.11.2025 року до відділення поліції №3 (м. Бобринець) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області надійшла заява від ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки АДРЕСА_1 , про те, що 29.07.2025 року громадянин ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , котрий являється вітчимом ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи за місцем свого проживання в будинку по АДРЕСА_2 , намагався згвалтувати останню природнім способом, якій на той момент не виповнилося 16 років, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань (а.с.4), рапортом поліцейського про прийняття заяви по лінії 102 (а.с.5); протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) (а.с.6).

З копії письмових пояснень неповнолітньої ОСОБА_6 від 16.11.2025 року вбачається, що остання розповіла про обставини її зґвалтування ОСОБА_7 (а.с.8-9).

Як вбачається з матеріалів клопотання 16.11.2025 року в ході огляду місця події, що проведено в період часу з 02:00 год. по 02:20 год. в домоволодінні ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , виявлено в кімнаті будинку мобільний телефон «Realme Note 50» ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 (пін-код НОМЕР_3 ), що належить ОСОБА_5 та яким користується неповнолітня ОСОБА_6 , який з місця огляду вилучено та постановою слідчого від 16.11.2025 року визнано речовим доказом по вказаному кримінальному провадженню (а.с.10, 11).

Згідно ч.1 ст.167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Частиною 2 статті 167 КПК України передбачено, що тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом ; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду (ч.2 ст.168 КПК України).

Отже, заявлене до арешту майно має статус тимчасово вилученого майна.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 3 статі 170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому п.1 ч.2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ст.98 КПК України речовими доказами визнаються матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя згідно ч.2 ст.173 КПК України повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів (ч.10 ст.170 КПК України).

У відповідності до ч.11 ст.170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Разом з тим у разі не накладення арешту на тимчасово вилучене майно з відповідною забороною його розпорядження та користування воно підлягає поверненню особі, у якої його було вилучено, яка може його відчужити, пошкодити та/або приховати надане йому майно (у разі його повернення у випадку не накладення арешту майна), з метою перешкоджанню проведенню досудового розслідування, слідчих дій із вказаними речами, спрямованих на повне та всебічне дослідження обставин кримінального провадження, а також встановлення вини осіб. Таким чином речові докази буде втрачено, що перешкодить подальшому досудовому розслідуванню. Відтак є нагальна потреба у забезпеченні належного зберігання речових доказів у кримінальному провадженні, тобто безперешкодного доступу сторін і учасників кримінального провадження до зазначеного майна.

При розгляді поданого клопотання, з наданих матеріалів встановлено, що дії ініціатора клопотання відповідають вимогам закону. Останній довів існування ризиків втрати, знищення, приховування, перетворення або відчуження майна, що призведе до втрати значення речового доказу, як такого. За таких умов, заявлене до арешту майно вилучене в ході огляду місця події відповідає вказаним критеріям і підлягає арешту. Також для проведення ефективного досудового розслідування є потреба у збереженні цього майна у такому незмінному стані до встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення. Зважаючи на перераховані обставини, підлягає задоволенню і вимога про необхідність застосування заборони розпорядження та користування арештованим майном.

На початковій стадії досудового розслідування в цьому кримінальному провадженні виправдана потреба в тимчасовому втручанні в права та інтереси власників та володільців майна, шляхом накладення арешту, заборони розпорядження та користування заявленим до арешту майном, з метою запобігання попередження його втрати, знищення, приховування, перетворення або відчуження. Негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, не встановлено. Арешт суттєво не позначиться на інтересах власника і третіх осіб.

Отже, згідно наданих слідчому судді матеріалів кримінального провадження, існують достатні підстави вважати, що вищевказане майно, на яке ініціатор клопотання просить накласти арешт, відповідає вимогам ст.98 КПК України як речовий доказ, оскільки зберіг на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, а тому, з метою забезпечення збереження речового доказу клопотання підлягає задоволенню та на вказану річ необхідно накласти арешт із забороною розпорядження та користування вказаним майном.

З огляду на перераховані обставини, керуючись ст.ст. 98, 167, 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання тимчасово виконуючого обов`язки слідчого слідчого відділення відділення поліції №3 (м.Бобринець) Кропивницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області ОСОБА_3 , погодженого прокурором у кримінальному провадженні начальником Бобринецького відділу Знам`янської окружної прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0000225 від 16.11.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.152 КК України задовольнити.

Накласти арешт на виявлене та вилучене згідно протоколу огляду місці події від 16.11.2025 року, проведеного в період часу з 02:00 год. по 02:20 год. в домоволодінні ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , майно, яке визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000225 від 16.11.2025 року, з метою забезпечення його збереження, а саме мобільний телефон «Realme Note 50» ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , упакований до спеціального пакету «Національна поліція України» PSP 1331632, що належить громадянці України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та яким користується неповнолітня ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , із забороною розпорядження та користування вказаним майном.

Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення. Апеляційне оскарження ухвали про накладення арешту не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1