Провадження № 1-кс/760/91/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2026 року м. Київ

Слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000169 від 20 грудня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.191 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Прокурор відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із клопотанням про арешт майна, в якому просить накласти арешт на майно, що на праві власності належить ОСОБА_4 , а саме на:

- мобільний телефон iPhone 14 ProMax, s/n: НОМЕР_1 , чорного кольору у захисному чохлі з прозорого полімерного матеріалу;

- мобільний телефон iPhone 16 ProMax, s/n: НОМЕР_2 , чорного кольору у захисному чохлі з полімерного матеріалу сірого кольору.

В обґрунтування клопотання зазначає, що слідчим управлінням Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному проваджені № 0000169, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.12.2024 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.191 КК України.

З матеріалів досудового розслідування вбачається, що за лобіювання службових осіб філії «ЦУП» АТ «Укрзалізниця» () підприємством ТОВ «Дрілтек Груп» () встановлено монополію в постачанні запчастин та наданні послуг з ремонту техніки для потреб філії «ЦУП» АТ «Укрзалізниця».

Так, протиправне узгодження розподілу участі у тендерах, штучне усунення конкуренції та забезпечення одержання перемог необхідним суб`єктом господарювання відбувається за безпосереднього сприяння директора філії «ЦУП» АТ «Укрзалізниця» ОСОБА_5 .

Водночас, в ході аналізу оперативних даних та господарської діяльності вищевказаного СГД встановлено ряд протиправних механізмів.

Зокрема, встановлено, що усі запчастини, які поставляються та безпосередньо використовуються при ремонті техніки філії «ЦУП» АТ «Укрзалізниця», закуповуються ТОВ «Дрілтек Груп» в СГД, розміщених на території України або імпортуються з КНР та Республіки Індія.

При цьому, з метою незаконного збільшення прибутку, використовується ряд пов`язаних підприємств (ТОВ «Артіль ЮС» , ТОВ «Берінг КР» , ТОВ «Глубур-Сервіс» , ПП «Промсільгоспкомплект» ) між якими проводяться фіктивні господарські операції та штучно нарощується вартість товарів, які в подальшому збуваються (використовуються при наданні послуг) ТОВ «Дрілтек Груп» для потреб залізниці.

Поряд з цим, значна частина номенклатури товарів, які ТОВ «Дрілтек Груп» нібито купує у пов`язаних СГД та використовує при ремонті техніки філії «ЦУП» АТ «Укрзалізниця», взагалі відсутня у вищезгаданих підприємств на балансі, що свідчить про те, що певні обсяги ремонтних робіт, які передбачені тендерною документацією та відображаються в актах виконаних робіт, проводяться фіктивно.

Окрім того, згідно отриманих даних, іншим механізмом протиправної діяльності посадових осіб ТОВ «Дрілтек Груп» є використання під час ремонту техніки філії «ЦУП» АТ «Укрзалізниця» вживаних запчастин під виглядом нових.

Також, аналізом публічних закупівель, учасником яких було ТОВ «Дрілтек Груп», встановлено, що уся тендерна документація, в тому числі договори про виконання робіт чи поставку товарів, від імені вказаного СГД підписується директором та власником ОСОБА_6 .

Водночас, досудовим розслідуванням встановлено, що останній в березні 2022 незаконно перетнув державний кордон України та на даний час перебуває в Іспанії і відповідно, як наслідок, не має фізичної змоги представляти інтереси підконтрольного підприємства.

07.11.2025 на підставі ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_7 від 24.10.2025, справа №760/28807/25 (провадження №1-кс/760/12660/25) проведено обшук за місцем фактичного проживання ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Під час проведення обшуку за вищевказаною адресою було виявлено та вилучено предмети та речі, які мають доказове значення для кримінального провадження, а саме: мобільний телефон iPhone 14 ProMax, s/n: НОМЕР_1 , чорного кольору у захисному чохлі з прозорого полімерного матеріалу; мобільний телефон iPhone 16 ProMax, s/n: НОМЕР_2 , чорного кольору у захисному чохлі з полімерного матеріалу сірого кольору.

З огляду на зміст ст. 98 КПК України, сторона обвинувачення приходить до висновку, що майно ОСОБА_4 містить ознаки речових доказів, тобто наявні підстави передбачені КПК України для накладення арешту.

Крім того, враховуючи характер вчиненого злочину, а також обставини його вчинення у органу досудового розслідування наявні підстави вважати, що не накладення арешту на майно у вказаному кримінальному провадженні може призвести до того, що підозрювані продовжать вчиняти дії, спрямовані на подальше функціонування злочинного механізму.

Оцінюючи розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для третіх осіб, сторона обвинувачення приходить до висновку, що накладення арешту на майно, відповідатиме вимогам проведення досудового розслідування.

Виходячи із потреб досудового розслідування, виникла необхідність у накладенні арешту на майно ОСОБА_4 .

Враховуючи викладене, з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження майна, що належить ОСОБА_4 , на даний час виникла необхідність у накладенні арешту на майно останнього.

В судове засідання прокурор відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_8 не з`явилася, подала заяву про розгляд клопотання без її участі, вказала, що клопотання підтримує в повному обсязі, просила його задовольнити, оскільки вилучене майно зберегло на собі сліди кримінального правопорушення та містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ у даному кримінальному провадженні. До заяви долучила копію супровідного листа та постанови про призначення судової комп`ютерно-технічної експертизи від 03 грудня 2025 року та протокол огляду речей та документів від 26 листопада 2025 року.

Власник майна ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки не повідомив.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає, що клопотання прокурора не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим управлінням Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному проваджені № 0000169, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.12.2024 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.191 КК України.

Прокурор, звернувшись до суду з клопотанням про арешт майна у даному кримінальному провадженні, просить накласти арешт на вилучені 07.11.2025 під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , речі, що на праві власності належать ОСОБА_4 , а саме на:

- мобільний телефон iPhone 14 ProMax, s/n: НОМЕР_1 , чорного кольору у захисному чохлі з прозорого полімерного матеріалу;

- мобільний телефон iPhone 16 ProMax, s/n: НОМЕР_2 , чорного кольору у захисному чохлі з полімерного матеріалу сірого кольору.

Згідно з вимогами ч.1 ст.16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходами забезпечення кримінального провадження є в тому числі арешт майна.

Згідно ч.3, ч.5 ст.132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням. Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Як визначено ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому, закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною другою статті 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. У цьому випадку, відповідно до ч.3 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використанні як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отриманні юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Однак, під час розгляду указаного клопотання прокурор не довела необхідність накладення арешту на майно, зокрема щодо відповідності такого майна критеріям речових доказів, визначеним ст.98 КПК України, можливість його використання як доказу у кримінальному провадженні №0000169 від 20.12.2024 року, а також те, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права власника майна, а тому у задоволенні клопотання необхідно відмовити.

Прокурор зазначала, що вилучене майно зберегло на собі сліди кримінального правопорушення та містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Однак, якими доказами підтверджуються зазначені обставини, не вказала та не додала їх до матеріалів клопотання.

До того ж, прокурором не доведено та не обґрунтовано наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Згідно ч.3 ст.173 КПК України відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна.

Згідно ч.3 ст.169 КПК України слідчий, прокурор після отримання судового рішення про відмову в задоволенні або про часткове задоволення клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, судового рішення про повне або часткове скасування арешту тимчасово вилученого майна повинні негайно вжити заходів щодо виконання судового рішення та направити повідомлення про його виконання слідчому судді.

Керуючись статтями 98, 131, 132, 170-173, 372 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні клопотання прокурора відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000169 від 20 грудня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.191 КК України, - відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Слідчий суддя: ОСОБА_1