Справа № 683/3906/23

ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2025 року Старокостянтинівський районний суд

Хмельницької області

в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарях судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю сторін кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

потерпілої ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в місті Старокостянтинів Хмельницької області кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань №0000675 від 02 листопада 2023 року по обвинуваченню

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився в с. Воронківці Старокостянтинівського району Хмельницької області, українця, громадянина України, з середньою освітою, неодружений, утриманців немає, офіційно не працює, зареєстрований та проживає по АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,

встановив:

ОСОБА_7 , достовірно знаючи, що в Україні введено та діє правовий режим воєнного стану, 15 жовтня 2023 року близько 14 год, перебуючи в спальній кімнаті будинку АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_8 і де вона разом із співмешканцем ОСОБА_9 проживали, після отримання у борг грошових коштів в сумі 50 грн, побачив, де ОСОБА_8 сховала гаманець з наявними грошовими коштами, після чого у нього виник умисел на заволодіння ними.

Надалі, без розриву у часі, ОСОБА_7 , реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на викрадення грошових коштів, не покидаючи приміщення спальної кімнати, зачекавши поки ОСОБА_8 вийде з будинку, усвідомлюючи, що за його діями спостерігає ОСОБА_9 , котрий невзмозі в силу свого здоров`я перешкодити йому в заволодінні грошовими коштами, діячи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, відкрито з-під матрацу дерев`яного ліжка, на якому лежав ОСОБА_9 , викрав гаманець червоного кольору із грошовими коштами та вийшов зі спальної кімнати, де в іншій кімнаті того ж будинку викрав з нього 1800 грн, а гаманець залишив в серванті іншої кімнати будинку.

Після чого ОСОБА_7 розпорядився викраденими грошовими коштами на власний розсуд, чим завдав ОСОБА_8 майнової шкоди на суму 1800 грн.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), вчиненого в умовах воєнного стану ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 4 ст. 186 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 визнав вину у вчиненні суспільно-небезпечного діяння та повідомив, що в денну пору всередині жовтня 2023 року пішов до знайомих односельчан ОСОБА_9 та ОСОБА_8 позичити 50 грн на продукти. Побачивши останню на подвір`ї господарства, він звернувся до неї з даним проханням, на що вона погодилась. Вони разом пішли в житловий будинок, де ОСОБА_8 з-під матрацу на ліжку в спальній кімнаті, де лежав хворий ОСОБА_9 , в присутності останнього вийняла гаманець червоного кольору, звідки дістала йому 50 грн однією купюрою, під час чого він побачив, що там ще є гроші, потім гаманець з наявними в ньому грошима положила назад під матрац та вийшла з кімнати. Він залишився порозмовляти з ОСОБА_9 і одразу забрав з-під матрацу гаманець та вийшов зі спальні, перебуваючи в іншій кімнаті взяв звідти 1800 грн різними купюрами, залишивши 1000 грн, а гаманець закрив в серванті. ОСОБА_9 бачив, як він брав гаманець, але нічого йому не говорив та не заперечував. Просив вибачення за вчинене у потерпілої, обіцяв більше такого не чинити, також просив суворо не карати.

Незважаючи на показання обвинуваченого, його винуватість підтверджується наступними дослідженими судом доказами.

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_8 суду повідомила, що в жовтні 2023 року до неї на подвір`я прийшов підвипивший ОСОБА_7 та просив позичити йому 50 грн. Вона погодилась і вони разом пішли в житловий будинок, де вона з-під матрацу ліжка в спальні, де лежав її співмешканець ОСОБА_9 , який по стану здоров`я був лежачим, вийняла свій гаманець, звідки в присутності останніх дістала та дала ОСОБА_7 50 грн, а гаманець із рештою коштів біля 3000 грн поклала назад під матрац та пішла на город, залишивши їх в кімнаті. Повернувшись через 15 хв до хати, ОСОБА_9 запитав, чи вона дозволяла ОСОБА_7 забрати всі її гроші, оскільки той, як тільки вона вийшла, самоправно взяв з-під матрацу гаманець, вийшов з кімнати, закрив за собою двері в кімнату та пішов. Він розгубився і нічого йому не сказав. Вона одразу побігла до будинку, де проживав ОСОБА_7 . Зайшовши туди, виявила останнього в компанії з іншим односельчанином ОСОБА_10 за столом і зразу накинулась на нього щодо крадіжки грошей, вимагаючи їх повернути. Він сказав, що гаманець з грошима в серванті в прихожій і пішов з нею та показав, куди поклав гаманець, відкрив його, там були лише 1000 грн та ще якісь дрібні гроші. Для неї з чоловіком інвалідом крадіжка грошей була сильним стресом. Він не зізнався в крадіжці грошей, на її прохання повернути гроші сказав, що поверне лише 200 грн і не більше. Порадившись з чоловіком, вони вирішили звертатись в поліцію, тому вона через кілька днів написала заяву про крадіжку коштів. Потім через дільничого ОСОБА_7 повернув 1800 грн. Щодо покарання для обвинуваченого спочатку вважала можливим позбавити його волі, в подальшому просила суворо не карати.

Об`єктивно вина обвинуваченого ОСОБА_7 також підтверджується:

- протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 01 листопада 2023 року, де ОСОБА_8 повідомила про крадіжку 15 жовтня 2023 року близько 14 год 00 хв з приміщення житлового будинку по АДРЕСА_1 шляхом вільного доступу грошей в сумі 1800 грн, купюрами по 500 грн (2 купюри) та по 200 грн (4 купюри) в присутності ОСОБА_9 . Вказала, що підозрює в крадіжці ОСОБА_7 ;

- протоколом огляду місця події від 01 листопада 2023 року із фототаблицями приміщення житлового будинку по АДРЕСА_1 , під час якого ОСОБА_8 в присутності двох понятих вказала місце зберігання гаманця із викраденими коштами;

- власноручно написаною заявою ОСОБА_7 від 01 листопада 2023 року, де він визнав вину у крадіжці грошових коштів ОСОБА_8 в сумі 1800 грн, які обіцяв повернути;

- власноручно написаною заявою ОСОБА_7 від 17 листопада 2023 року про те, що він добровільно відшкодував для ОСОБА_8 викрадені ним грошові кошти в сумі 1800 грн;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 17 листопада 2023 року з відеозаписом, під час якого ОСОБА_7 в присутності двох понятих, потерпілої ОСОБА_8 , ОСОБА_9 розповів, що прийшов позичити у ОСОБА_11 50 грн, після того, як побачив місце схову гаманця з грошима під матрацом ліжка, де лежав малорухомий співмешканець ОСОБА_9 , в присутності останнього безперешкодно викрав гаманець, з яким вийшов в іншу кімнату та забрав звідти 1800 грн, а гаманець з рештою коштів закрив в серванті та залишив будинок. Викрадені кошти витратив на власні потреби. Визнав вину в крадіжці грошей, розкаявся у вчиненому.

Аналізуючи дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні умисних дій, які виразились у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненому в умовах воєнного стану, доведена, тому його дії за ч. 4 ст. 186 КК України кваліфіковані вірно.

При призначенні ОСОБА_7 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винного, а також обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

ОСОБА_7 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, в тому числі за вчинення кримінальних правопорушень проти власності, наразі важається таким, що немає судимості, продовжив протиправну діяльність, вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до тяжких злочинів, неодноразово не з`являвся в судові засідання, тим самим ухилявся від суду, що вказує на його небажання стати на шлях виправлення, у нього відсутні міцні соціальні зв`язки, офіційно не працює, утриманців немає, постійного джерела доходу немає, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, спочатку жодного сприяння розкриттю кримінального правопорушення не проявляв, не визнавав викрадення грошових коштів та відмовився повернути викрадене, відшкодував лише після звернення потерпілої до правоохоронних органів, вчинив грабіж в присутності особи похилого віку, яка по стану здоров`я нездатна була йому перешкодити та захистити свої права, скористався довірливим ставленням до нього ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , не зважив на їх складні життєві обставини (малозабезпеченість, непрацездатність).

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 суд визнає визнання вини та відшкодування завданого збитку.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_7 суд визнає вчинення злочину щодо особи похилого віку.

Обставини вчинення злочину та поведінка після вчинення злочину, яка свідчить про намір уникнути відповідальності, та подальше визнання вини не можуть безсумнівно свідчити про щире каяття з приводу вчиненого.

Щире каяття передбачає, окрім визнання особою факту вчинення кримінальних протиправних діянь, ще й щирий жаль з цього приводу та осуд своєї поведінки.

Вказані відомості про особу обвинуваченого свідчать про неможливість при призначенні останньому покарання застосувати положення ст.69 КК України.

Разом з тим, беручи до уваги наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання, думку потерпілої, яка просила не карати обвинуваченого суворо, а також того, що покарання має на меті не лише кару, а передусім виправлення особи, суд прийшов до висновку про достатнє призначення покарання у виді позбавлення волі в мінімальному розмірі, визначеному у санкції інкримінованого кримінального правопорушення (злочину).

На переконання суду, саме таке покарання є необхідним, достатнім, справедливим для виправлення обвинуваченого, запобігання вчинення нових злочинів, як самим обвинуваченим, так і іншими особами, забезпечує співрозмірність діяння та кари, відповідає таким принципам Європейської конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод, як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.

Оскільки призначається покарання у вигляді позбавлення волі, а ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України (ухилення від суду, продовження злочинної діяльності) не виключаються, з метою забезпечення виконання вироку на підставі п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України, суд вважає на необхідне до набрання вироком законної сили обрати обвинуваченому запобіжний захід тримання під вартою.

Цивільний позов не пред`являвся.

Процесуальні витрати (витрати на залучення експерта) та речові докази відсутні.

Суд також зазначає, що обвинувачений ОСОБА_7 не позбавлений можливості звернутися до суду із відповідним клопотанням про застосування умовно-дострокового звільнення для проходження військової служби в порядку ст.81-1 КК України.

Керуючись ст. ст. 323, 324 КПК України,

ухвалив:

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком сім років.

Обрати відносно ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк покарання обчислювати з моменту його затримання.

Вирок в частині обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає негайному виконанню після його проголошення.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду через Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області протягом 30 днів з дня його проголошення, а для обвинуваченого строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення йому копії вироку.

Суддя