Справа №522/8430/23
Провадження №1-кп/522/1999/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2025 року Місто Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретарів - ОСОБА_2 ,

провівши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі судовий розгляд у кримінальному провадженні №0000555 від 20.04.2023 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, маючого вищу освіту, військовослужбовця ЗСУ, в/ч № НОМЕР_1 зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,,обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурор - ОСОБА_4

обвинувачений - ОСОБА_3 ,

УСТАНОВИВ:

Указом Президента України та Верховного головнокомандувача Збройних сил України ОСОБА_5 від 24.02.2022 № 64/2022 та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-ХІ введено воєнний стан на всій території України, дію якого, згідно із Законом України «Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 06.02.2023 року №58/2023, продовжено з 19.02.2023 строком на 90 діб, а також достовірно знаючи про те, що до КК України внесені зміни згідно із Законом України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо посилення відповідальності за мародерство» №2117-ІХ від 03.03.2022 року, вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Так, 16.04.2023 року близько 10:00 годин, ОСОБА_3 , перебуваючи за адресою своєї співмешканки ОСОБА_6 , а саме: м.Одеса, вул.Ясна, 3, помітив мобільний телефон, що належав на праві власності ОСОБА_6 , реалізуючи раптово виниклий умисел на крадіжку чужого майна, діючи умисно, із корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та передбачаючи спільно-небезпечні їх наслідки і бажаючи їх настання, скориставшись тим, що ОСОБА_6 заснула, переконавшись в тому, що його дії носять таємний характер та непомітні для потерпілої та оточуючих, викрав мобільний телефон марки «iPhone11 128 Gb», в корпусі чорного кольору, ІМЕI1: НОМЕР_2 , ІМЕI2: НОМЕР_3 з сім-карткою мобільного оператора НОМЕР_4 , після чого покинув приміщення будинку, розпорядившись викраденим майном на свій розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_6 майнову шкоду 25 499 грн.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, за кваліфікуючими ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України визнав у повному обсязі, підтвердивши фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті, у вчиненому щиро розкаялася.

Потерпіла відповідно до письмової заяви просила розглядати справу без її участі, майнових претензій до обвинуваченого не має.

Оскільки обвинувачений визнав свою винуватість у скоєнні вищевказаного злочину, підтвердивши викладене в обвинувальному акті, фактичні обставини ніким з учасників судового провадження не оспорюються, відсутні заперечення та сумніви у добровільності їх позицій, суд відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, вважає їх доведеними та кваліфікує дїі ОСОБА_3 в межах пред`явленого обвинувачення за ч.4 ст.185 КК України за кваліфікуючими ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

При призначені покарання обвинуваченому суд керується положеннями ст.65 КК України щодо загальних засад призначення покарання та враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винної , обставини, що пом`якшують покарання.

Так, згідно із приписами ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети та принципів справедливості і індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню. Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують та обтяжують, відповідно до положень статей 66 та 67 КК України.

Відповідно до ст.12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України, є тяжким злочином проти власності, який карається позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років.

ОСОБА_3 є громадянином України, має вищу освіту, зареєстрований у Харківській області, мешкав у м.Одесі, вперше притягується до кримінальної відповідальності, проходить військову службу в лавах ЗСУ.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено, згідно із письмовою заявою потерпіла не має до обвинуваченого будь-яких претензій майнового характеру, викрадене майно повернуто потерпілій.

ОСОБА_3 щиро розкаявся у скоєному, у майбутньому обіцяє не скоювати нових злочинів, просить його суворо не карати, що свідчить про його бажання стати на шлях виправлення.

Відомостей щодо перебування обвинуваченого на обліках у лікарів психіатра та нарколога, зловживання нею алкогольними напоями чи наркотичними засобами немає.

Обставинами, що пом`якшують покарання згідно ст.66 КК України, є щире каяття, вчинення злочину вперше, проходження військової служби в ЗСУ.

Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_3 згідно ст.67 КК України, відсутні.

Водночас, вирішуючи питання про вид покарання судом враховується, що статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно зі ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ст.50 КК України, покарання повинно досягти мети виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так й іншими особами.

З огляду на викладене, враховуючи ступінь тяжкості кримінального правопорушення, відсутність тяжких наслідків, особу обвинуваченого, його ставлення до вчиненого, вказані пом`якшуючі обставини, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого, відсутність обтяжуючих обставин, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі та звільнити від його відбування із випробуванням, оскільки на думку суду виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства.

Таке покарання суд вважає справедливим, пропорційним, необхідним і достатнім для виправлення винного ОСОБА_3 та запобігання вчиненню ним нових правопорушень і, в даному випадку мета застосування кримінального покарання буде досягнута при призначенні саме такого виду покарання.

В силу положень ч.1 ст.76 КК України, суд звільняючи ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, покладає на нього обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 , п.2 ч.3, ч.4 ст.76 КК України.

Приймаючи таке рішення, суд, серед іншого враховує, що одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Суд вважає за необхідне зазначити, що ця позиція ґрунтується, в тому числі, на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 № 15-рп/2004 у справі №1-33/2004.

Вимога додержуватись справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена і в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 (прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року), статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод 1950. Зазначені міжнародні акти згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено, процесуальні витрати відсутні.

Підстав для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не встановив.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст.1-379 КПК України, ст.ст.1-185 КК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік.

На підставі п.п.1, 2 ч.1, п.2 ч.3, ч.4 ст.76 КК України, покласти на обвинуваченого наступні обов`язки:

1)періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2)повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

3)не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

Покласти нагляд за особою, звільненою від відбування покарання з випробуванням, на командира військової частини за місцем проходження військової служби, а після закінчення проходження військовї служби - на орган з питань пробації за місцем його проживання.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту проголошення вироку.

Запобіжний захід обвинуваченому -не обирати.

Речові докази:

- CD-R- диск відеозаписом з камер відеоспостереження - зберігати у матеріалах кримінального провадження.

-телефон марки «iPhone11 128 Gb», ІМЕI749481/01- вважати повернутим за належністю потерпілій ОСОБА_7 ..

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особою яка тримається під вартою, протягом цього ж часу з моменту отримання копії вироку.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити прокурору та обвинуваченому, а також не пізніше наступного дня після оголошення направити учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: