Вирок

Іменем України

16.12.2025 року Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного провадження у м. Львові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.11.2025 року за № 0000458, про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, не працюючого, раніше неодноразово судимого, останній раз вироком Франківського районного суду м. Львова від 27.03.2025 року за ст.390-1 КК України до покарання у виді 6 місяців арешту, яке ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 26.08.2025 року замінено на покарання у виді пробаційного нагляду строком на 1 рік, зареєстрованого і проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.389 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 неодноразово судимий, а саме: вироком Франківського районного суду м. Львова від 27.12.2024 року за ч. 2 ст. 389 КК України, яким йому призначено остаточне покарання у виді 1 року 30 днів обмеження волі; вироком Франківського районного суду м. Львова від 27.03.2025 року за ст. 390-1 КК України, яким йому призначено покарання у виді 6 місяців арешту та яке ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 26.08.2025 року замінено на покарання у виді пробаційного нагляду строком на 1 рік; вироком Франківського районного суду м. Львова від 02.10.2024 року, який ухвалою Львівського апеляційного суду від 14.01.2025 року залишено без змін, за ст.390-1 КК України, яким йому призначено покарання у виді 1 року пробаційного нагляду, при цьому, останній на шлях виправлення не став та вчинив нове кримінальне правопорушення.

Так, 21.08.2025 року засудженого ОСОБА_3 в приміщенні Франківського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» у Львівській області ознайомлено з порядком та умовами відбування призначеного покарання за вироком Франківського районного суду м. Львова від 02.10.2024 року, який ухвалою Львівського апеляційного суду від 14.01.2025 року залишено без змін, за ст. 390-1 KK України у виді 1 року пробаційного нагляду з покладенням на засудженого обов`язків, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 59-1 КК України, а саме: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; 3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації - та встановлено дні явки останнього до органу пробації, а саме: перший, другий та третій понеділок кожного місяця, в тому числі роз`яснено, що ухиленням від відбування покарання у виді пробаційного нагляду є систематичне невиконання засудженим обов`язків, передбачених ст.49-1 КВК України, за невиконання яких передбачена кримінальна відповідальність.

Однак, ОСОБА_3 , маючи умисел на ухилення від відбування призначеного йому вироком Франківського районного суду міста Львова від 02.10.2024 року, який ухвалою Львівського апеляційного суду від 14.01.2025 року залишено без змін, покарання у виді 1 року пробаційного нагляду, без поважних на те причин, усупереч покладених на нього судом обов`язків, передбачених ст.59-1 КК України, ухилився від відбування даного покарання, що проявилося в його неявці без поважних причин на планову реєстрацію у Франківський районний відділ філії ДУ «Центр пробації» у Львівській області 08.09.2025 року, 15.09.2025 року, 20.10.2025 року та 10.11.2025 року, у зв`язку із чим останньому виносились попередження про можливість притягнення до кримінальної відповідальності, передбаченої ст.389 КК України, у разі порушення порядку та умов відбування покарання у виді пробаційного нагляду.

Таким чином, ОСОБА_3 ухилився від відбування покарання у виді пробаційного нагляду, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.389 КК України.

Обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 в порядку ст.302 КПК України надійшов до суду 28.11.2025 року.

Частинами 2, 3 ст. 381 КПК України визначено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта. Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.

Зі змісту заяви обвинуваченого ОСОБА_3 , яка була складена в присутності захисника - адвоката ОСОБА_4 , вбачається, що він беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.3 ст.389 КК України, тобто в ухиленні від відбування покарання у виді пробаційного нагляду, погоджується із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України та надав свою згоду на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні.

Окрім цього, до обвинувального акта долучено матеріали досудового розслідування № 0000458, в яких наявні документи, що засвідчують беззаперечне визнання обвинуваченим своєї винуватості, зокрема, протокол допиту підозрюваного від 26.11.2025 року (матеріали кримінального провадження, а.с.102-104).

Відповідно до частин 2, 3 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному КПК України, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Суд має право призначити розгляд у судовому засіданні обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку та викликати для участі в ньому учасників кримінального провадження, якщо визнає це за необхідне.

Враховуючи викладене, а також те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, заяву ОСОБА_3 , в якій він зазначає, що не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта у спрощеному порядку, відсутність сумнівів в добровільності такої позиції обвинуваченого, з урахуванням заяв та клопотань інших учасників судового провадження, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт підлягає розгляду в порядку, визначеному статтями 381-382 КПК України.

При цьому, у відповідності до частини 4 ст. 107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Суд, вивчивши обвинувальний акт та матеріали кримінального провадження, вважає доведеним, що ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч.3 ст.389 КК України, а саме ухилився від відбування покарання у виді пробаційного нагляду.

Органом досудового розслідування встановлено обставини вчинення кримінального проступку, які підтверджують обставини, встановлені судом.

ОСОБА_3 в поданій заяві зазначені обставини не оспорює, вважає, що органом досудового розслідування вони встановлені в повному обсязі, свою винуватість у вчиненні вказаного кримінального проступку беззаперечно визнає в повному обсязі, його позиція є добровільною та не є наслідком будь-якого примусу.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, дійшов висновку, що під час розгляду обвинувального акту підтверджено факт скоєння ОСОБА_3 кримінального проступку, дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч.3 ст.389 КК України як ухилення від відбування покарання у виді пробаційного нагляду.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому, суд відповідно до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку, особу винного і обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Згідно зі ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття обвинуваченого.

Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , згідно переданого на розгляд суду обвинувального акта останньому не інкриміновані.

Також суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_3 на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, водночас з березня 2021 року є підобліковим у лікаря-нарколога з діагнозом: розлади психіки та поведінки внаслідок вживання опіоїдів, за місцем проживання негативно характеризується керівництвом ЖБК №40, яке у виданій характеристиці зазначило, що на ОСОБА_3 від сусідів та мешканців будинку АДРЕСА_2 надходять скарги з приводу його поведінки та сварок вдома. Приймається до уваги й те, що ОСОБА_3 не працює, раніше неодноразово судимий, в тому числі за ст.389 КК України, схильний до девіантної поведінки, нове кримінальне правопорушення вчинив, ігноруючи свій обов`язок, як засудженого, належно виконати вирок Франківського районного суду м. Львова від 02.10.2024 року, яким його засуджено за вчинення кримінального проступку, передбаченого ст.390-1 КК України, до покарання у виді одного року пробаційного нагляду. Разом з цим, суд враховує спосіб життя, відношення обвинуваченого до вчиненого, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а саме його класифікацію за ст. 12 КК України як кримінального проступку, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, а саме умисел обвинуваченого на невиконання призначеного йому судом покарання у виді пробаційного нагляду, нехтування своїми обов`язками як засудженого, спосіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, поведінку обвинуваченого під час та після вчинення неправомірних дій, зокрема, факт повного визнання ним своєї винуватості у скоєному, і вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції частини третьої статті 389 КК України у виді обмеження волі.

З огляду на вимоги ч.2 ст.65 КК України визначена даним вироком міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних проступків та злочинів.

При цьому, суд враховує, що відповідно до положень ч.1 ст.71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. У даному випадку, будучи засудженим вироком Франківського районного суду м. Львова від 02.10.2024 року за ст.390-1 КК України до покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 рік, ОСОБА_3 призначене йому за вказаним вироком суду покарання в повному обсязі ще не відбув та умисно ухилявся від його відбуття. Попри це, поза увагою суду не може залишатися те, що ОСОБА_3 , крім вищезазначеного вироку, засуджений ще вироком Франківського районного суду м. Львова від 27.12.2024 року за ч. 2 ст. 389, ст.71 КК України, яким йому призначено остаточне покарання у виді 1 року 30 днів обмеження волі, а також вироком Франківського районного суду м. Львова від 27.03.2025 року за ст. 390-1 КК України, яким йому призначено покарання у виді 6 місяців арешту та яке ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 26.08.2025 року замінено на покарання у виді пробаційного нагляду строком на 1 рік. Як встановлено в ході судового розгляду, покарання у виді обмеження волі та пробаційного нагляду, призначені ОСОБА_3 зазначеними вироками Франківського районного суду м. Львова, обвинувачений ще не відбув і такі покарання іншими вироками не враховані. Таким чином, на даний час існує три невиконаних вироки суду щодо ОСОБА_3 , після постановлення яких обвинувачений вчинив нове кримінальне правопорушення. Тому остаточне покарання обвинуваченому підлягає призначенню за сукупністю вироків на підставі ч.1 ст.71 КК України шляхом часткового приєднання до покарання, призначеного за новим вироком, частини невідбутого покарання за попередніми вироками, які ще обвинуваченим не відбуті. При цьому, підлягають застосуванню правила складання покарань, визначені п.5 ч.1 ст.72 КК України, відповідно до яких одному дню обмеження волі відповідає один день пробаційного нагляду.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_3 під час досудового розслідування та протягом судового розгляду даного кримінального провадження не обирався і підстав для його обрання немає.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

У справі відсутні процесуальні витрати та речові докази.

Підстав для застосування правових приписів ст.174 КПК України немає.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373-374, 376, 381-382 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.389 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного ОСОБА_3 покарання за новим вироком частково приєднати невідбуті частини покарання за вироками Франківського районного суду м. Львова від 02.10.2024 року, 27.12.2024 року та 27.03.2025 року, призначене покарання за яким згідно ухвали Франківського районного суду м. Львова від 26.08.2025 року змінено із арешту на пробаційний нагляд, та, з урахуванням правил ч.1 ст.72 КК України, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді 2 (двох) років 6 (шести) місяців обмеження волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду через Франківський районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

У відповідності до частини 1 статті 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1