В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.12.2025 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

сторін кримінального провадження:

прокурора Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Біла Церква кримінальне провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000685 від 09.09.2025, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Києва, громадянина України, з професійно-технічною освітою, розлученого, без місця реєстрації, до засудження проживав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий, зокрема, вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18.07.2025 за ч.4 ст.186, ч.5 ст.72 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 7 (сім) років,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, -

У С Т А Н О В И В:

1. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

06 вересня 2025 року, близько 09 години, ОСОБА_4 , перебуваючи у приміщенні збірного відділення державної установи «Київський слідчий ізолятор», що розташований за адресою: вул. Дегтярівська, 13, м. Київ, незаконно придбав фрагмент шприца з вмiстом речовини рослинного походження зеленого кольору, яка є наркотичним засобом та рослиною, обіг яких обмежено канабісом, масою 9,40 г.

З метою приховування факту незаконного придбання та керуючись раптово виниклим злочинним умислом, спрямованим на незаконне зберігання наркотичного засобу, ОСОБА_4 того ж дня помістив фрагмент шприца з вмістом речовини рослинного походження зеленого кольору, яка є наркотичним засобом та рослиною, обіг яких обмежено канабісом, до кишені дорожньої сумки, використавши її як схованку, таким чином незаконно зберігав при собі вказаний наркотичний засіб для особистого вживання, без мети збуту.

Цього ж дня, 06.09.2025, близько 14 години 00 хвилин, ОСОБА_4 прибув етапом з державної установи «Київський слідчий ізолятор» до державної установи «Білоцерківська виправна колонія (№35)», що розташована за адресою: вул. Василя Симоненка, буд. 16, м. Біла Церква, Київська обл.

В період часу з 15 години 35 хвилини до 16 години 10 хвилин 09.09.2025 в кімнаті чергової частини державної установи «Білоцерківська виправна колонія (№ 35)», працівниками оперативного відділу проведено особистий обшук ОСОБА_4 , під час якого виявлено та вилучено фрагмент шприца з вмістом речовини рослинного походження зеленого кольору, яка є наркотичним засобом та рослиною, обіг яких обмежено канабісом, масою 9,40 г, який останній всупереч встановленого законом порядку обігу наркотичних засобів і охорони здоров`я населення та положень Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», незаконно придбав, зберігав та перевіз для власного вживання, без мети збуту.

Таким чином, суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч.1 ст.309 КК України, без кваліфікуючих ознак, а саме як незаконне придбання, зберігання та перевезення наркотичного засобу, обіг якого обмежено канабісу, масою 9,40 г, без мети збуту.

2. Підстави доведеності винуватості поза розумним сумнівом.

2.1. Позиція сторони захисту та сторони обвинувачення.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України визнав повністю, підтвердивши обставини, а саме час, місце, мотив та спосіб вчинення ним інкримінованого проступку, викладених в обвинувальному акті, які відповідають дійсності.

2.2. Обсяг доказів.

Судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст фактичних обставин, встановлених в обвинувальному акті.

Судом було поставлено на обговорення питання щодо доцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Судом роз`яснено обвинуваченому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження в апеляційному порядку.

Суд також пересвідчився в добровільності позиції обвинуваченого та не знайшов підстав вважати, що останній себе оговорює або в інший спосіб викривлює визнані ним у судовому засіданні обставини вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України.

Це узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно з яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, врахувавши, що обвинувачений ОСОБА_4 не оспорює фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, і як встановлено судом, правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, суд дійшов висновку про недоцільність дослідження інших доказів по справі, обмежившись допитом обвинуваченого ОСОБА_4 , дослідженням письмових матеріалів щодо речових доказів, процесуальних витрат та матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого.

2.3. Показання обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_4 вину визнав в повному обсязі, підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті.

2.4. Дослідження доказів.

До матеріалів справи надано документи, зокрема витяг з ЄРДР, довідка про витрати на проведення експертизи, постанова про долучення до матеріалів кримінального провадження матеріальних об`єктів та визнання їх речовими доказами від 18.10.2025, квитанція про отримання наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, вилучених з незаконного обігу № 1036 від 18.10.2025, постанова про долучення до матеріалів кримінального провадження матеріальних об`єктів та визнання їх речовими доказами від 17.09.2025, квитанція про отримання наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, вилучених з незаконного обігу № 963 від 18.09.2025.

2.5. Дослідження матеріалів, які характеризують обвинуваченого.

До матеріалів справи надано копію паспорту ОСОБА_4 на підтвердження особи обвинуваченого та документи, які свідчать, що обвинувачений у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра на обліку не перебуває, раніше судимий: вироком Печерського районного суду м. Києва від 13.08.1999 за ч. 2 ст. 229-6 КК України (в редакції 1960 року), до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки, від відбування якого звільнений, на підставі ст. 45 КК України (в редакції 1960 року), з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки; вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04.12.2002 за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки, від відбування якого звільнений, на підставі ст. 75 КК України, з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки; вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 12.12.2005 за ч. 2 ст. 121, ст. 69, ч. 1 ст. 129, ст.ст. 70, 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 2 (два) місяця; вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 31.01.2014 за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання виді громадських робіт на строк 240 (двісті сорок) годин; вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02.03.2015 за ч. 2 ст. 389, ст. 71 КК України, до покарання у виді арешту строком на 3 (три) місяці 12 (дванадцять) днів; вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20.07.2015 за ч. 1 ст. 121, ст.71 КК України до покарання у виді арешту строком на 6 (шість) місяців; вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27.09.2018 за ч. 1 ст. 186 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік, від відбування якого звільнений, на підставі ст. 75 КК України, з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік; вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24.10.2019 за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців; вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02.06.2020 за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки; вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30.11.2020 за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 5 (п`ять) місяців; вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18.07.2025 за ч.4 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років.

3.Кваліфікація дій обвинуваченого судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

Суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, в тому числі ті, що характеризують особу обвинуваченого, щодо речових доказів та процесуальних витрат, дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_4 , поза розумним сумнівом, у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, а саме у незаконному придбанні, зберіганні та перевезенні наркотичного засобу, обіг якого обмежено канабісу, масою 9,40 г, без мети збуту.

4. Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

До обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст.66 КК України, суд відносить щире каяття.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 в обвинувальному акті не зазначено.

5. Мотиви призначення покарання.

5.1. Позиції учасників провадження щодо покарання.

Прокурор зазначив, що у судовому засіданні достеменно встановлено, що інкриміноване протиправне діяння вчинено обвинуваченим, просив призначити обвинуваченому за ч.1 ст.309 КК України покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки. На підставі ч. 1 ст. 71, ст.72 КК України до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднати невідбуте покарання за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18.07.2025 та остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років 9 (дев`ять) місяців.

Обвинувачений ОСОБА_4 під час судових дебатів та останнього слова просив поставитись до нього з розумінням та не призначати занадто суворе покарання.

5.2. Висновки суду щодо покарання.

Суд, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, ураховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.

Згідно з приписами ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з дотриманням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину.

Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинений злочин, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових злочинів як самим засудженим, так і іншими особами.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст.ст.65-67 КК України, роз`ясненнями, що містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», та враховує позицію Європейського суду з прав людини, відповідно до якої покарання, як втручання держави в приватне життя особи, повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, воно має бути законним, тобто несвавільним, пропорційним, тобто не становити надмірного тягаря для особи, виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Отже, обираючи вид та строк покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії кримінального проступку відповідно до ст. 12 КК України, обставини його вчинення, форму вини, наслідки діяння, особу винного, який з 06.09.2025 відбуває покарання в державній установі «Білоцерківська виправна колонія (№ 35)», за час відбування покарання характеризується негативно, на виробництві установи не працевлаштований, відсутність соціальних зв`язків з родиною, відсутність сім`ї та утриманців, відомості про притягнення до кримінальної відповідальності, а також обставину, яка пом`якшує покарання, відсутність обтяжуючих обставини, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для призначення ОСОБА_4 покарання у виді обмеження волі в межах санкції ч.1 ст.309 КК України.

Водночас, судом встановлено, що вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18.07.2025 ОСОБА_4 засуджено за ч. 4 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років.

У відповідності до ч.1 ст.71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Відповідно до п.п. «б» п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі.

Кримінальне правопорушення, яке скоєно обвинуваченим ОСОБА_4 , та яке є предметом вказаного кримінального провадження, скоєно обвинуваченим після ухвалення вироку Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18.07.2025, а тому суд остаточне покарання призначає на підставі ч.1 ст.71, ст.72 КК України за правилами призначення покарання, застосовує принцип часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Призначаючи остаточне покарання у виді позбавлення волі, суд вважає, що ОСОБА_4 є особою небезпечною для суспільства, маючою деформацію життєвих принципів, який систематично вчиняє кримінальні правопорушення проти власності та інші злочини, належних висновків для себе не зробив, що свідчить про його виняткову зухвалість, стійку злочинну, антисоціальну спрямованість.

Підстав для застосування положень ст. 69 КК України судом не встановлено.

6. Цивільний позов не заявлено.

7. Вирішення питання про долю речових доказів, процесуальних витрат, заходів забезпечення кримінального провадження, інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку.

Судом встановлено, що у даному кримінальному провадженні запобіжні заходи щодо ОСОБА_4 не застосовувались.

Питання про долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

Відповідно до ст.ст. 122, 124 КПК України слід стягнути з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати за проведення експертизи (висновок експерта № СЕ-19/111-25/56182-НЗПРАП від 16.10.2025) у сумі 2674, 20 грн (дві тисячі шістсот сімдесят чотири гривні 20 копійок).

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 7, 100, 124, 128, 349, 368-370, 373, 374, 376, 394, 395 КПК України, ст.185, 345 КК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначити покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ч. 1 ст. 71, ст.72 КК України до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднати невідбуте покарання за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18.07.2025 та призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком 6 (шість) років 9 (дев`ять) місяців.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту проголошення вироку.

Речові докази:

-речовину рослинного походження, що є наркотичним засобом та рослиною, обіг якого обмежено канабісом, маса якого в перерахунку на висушену речовину становить 9,40 г, поміщену до спеціального пакунку № 6602820, який відповідно до постанови про долучення до матеріалів кримінального провадження матеріальних об`єктів та визнання їх речовими доказами від 18.10.2025, квитанції про отримання наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, вилучених з незаконного обігу № 1036 від 18.10.2025 зберігається у камері зберігання речових доказів Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області знищити;

-один змив з фрагменту шприца, поміщений до паперового конверту, який відповідно до постанови про долучення до матеріалів кримінального провадження матеріальних об`єктів та визнання їх речовими доказами від 17.09.2025, квитанції про отримання наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, вилучених з незаконного обігу № 963 від 18.09.2025 зберігається в кімнаті зберігання речових доказів Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області знищити.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , витрати за проведення експертизи (висновок експерта № СЕ-19/111-25/56182-НЗПРАП від 16.10.2025) у сумі 2 674, 20 грн (дві тисячі шістсот сімдесят чотири гривні 20 копійок) на користь держави.

На вирок суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 6 ст. 376 КПК України копія вироку вручається негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1